Справа № 595/243/23
Провадження № 2-к/595/1/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Тхорик І.І.,

за участю секретаря судового засідання Пастушака І.Д.,

представника заявника Бахіра Р.Д.

розглянувши клопотання представника заявника ОСОБА_1 , адвоката Бахіра Романа Дмитровича, про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, Вироку Районного Суду у Вадовіцах ІІІ Відділу у справах сімейних та неповнолітніх Республіки Польщі від 09 червня 2021 року про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

До Бучацького районного суду Тернопільської області надійшло клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Бахір Р.Д., до боржника ОСОБА_2 , про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, в якому вона просить задовольнити клопотання про визнання та виконання на території України Вироку Районного Суду у Вадовіцах ІІІ Відділу у справах сімейних та неповнолітніх Республіки Польщі від 09 червня 2021 року. Окрім того, просить надати дозвіл на примусове виконання Вироку Районного Суду у Вадовіцах ІІІ Відділу у справах сімейних та неповнолітніх Республіки Польщі від 09 червня 2021 року про присудження з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь його дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі по 1200 (одна тисяча двісті) злотих щомісячно на кожну дитину, тобто, разом по 2400 (дві тисячі чотириста) злотих щомісячно, платні наперед на руки матері малолітніх ОСОБА_5 , строком до 5-го дня кожного місяця із встановленими законом відсотками за спізнення у випадку затримки платежу у строку котрий-небудь з виплат, починаючи з 01 серпня 2019 року.

Ухвалою Бучацького районного суду від 23 лютого 2023 року клопотання прийнято до розгляду, на виконання вимог ч.1 ст. 467 ЦПК України копію клопотання направлено на адресу божника ОСОБА_2 та запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення проти нього.

ОСОБА_2 своїм правом на подання заперечення не скористався, таке на адресу суду не направляв.

Ухвалою суду від 13 квітня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду призначено до розгляду у судовому засіданні.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не прибула.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Бахір Р.Д., будучи присутнім у судовому засіданні, клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не прибув повторно, від отримання поштової кореспонденції, направленої судом на його адресу засобом зв`язку «Укрпошта», відмовився, про що свідчить відмітка на конверті, який повернувся до суду без вручення 17.05.2023. Отже, ОСОБА_2 вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши представника ОСОБА_1 - адвоката Бахіра Р.Д., дослідивши та проаналізувавши зміст поданого клопотання з долученими до нього документами, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно пункту 10 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання рішення іноземного суду - поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ч.1 ст.465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Статтею 468 ЦПК України передбачені підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду. Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено:

1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили;

2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи;

3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України;

4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді;

5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні;

6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду;

7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України;

8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання;

9) в інших випадках, встановлених законами України.

Судом установлено, що згідно нотаріально засвідченого перекладу Вироку Районного суду у Вадовіцах, Відділ ІІІ сімейний та неповнолітніх номер справи ІІІ RC 198/19, таким присуджено з відповідача ОСОБА_6 ), сина ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Доброполье на користь його малолітніх дітей ( ОСОБА_8 ), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 та ( ОСОБА_9 ), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у квотах по 1.200 злотих (словами: одна тисяча двісті) місячно на кожну дитину, тобто разом по 2.400 злотих (словами: дві тисячі чотириста) місячно, платні наперед на руки матері малолітніх ( ОСОБА_10 ), строком до 5-го дня кожного місяця з встановленими законом відсотками за спізнення у випадку затримки платежу у строку котрий-небудь з виплат починаючи від 01 серпня 2019 року.

До матеріалів справи заявником долучено документ, що підтверджує рішення таким, що підлягає виконанню (Artуkul/25 (1) b/ Стаття 25 (1) б) (переклад здійснено з польської мови) від 20.12.2021, згідно з яким вищевказаний Вирок № ІІІ RC 198/19 підлягає виконанню в Державі походження, імена та прізвища сторін рішення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дата винесення рішення 09 червня 2021 року; термін дії рішення 01 серпня 2019 року.

Натомість, за даними долученого до матеріалів справи документу, що підтверджує повідомлення особи належним чином (Art/25 (I) c/ Стаття 25 (І) ц) (переклад здійснено з польської мови) Вих. номер запитуючого центрального органу 02.50 551-108/21, дата винесення рішення номер ІІІ RC 198/19, імена та прізвища сторін рішення ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , дата винесення рішення 09 червня 2021 року; термін дії рішення 01 серпня 2021 року.

Згідно витягу з рішення (Artуkul/25 (3) b/ Стаття 25 (3) б) (переклад здійснено з польської мови) вихідний номер рішення ІІІ RC 198/19, імена та прізвища сторін рішення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дата винесення рішення 09 червня 2021 року; термін дії рішення 09 червня 2021 року.

Таким чином, вищевказані розбіжності, які містяться в долучених до клопотання документах позбавляють суд можливості встановити, в тому числі й чи набрало рішення суду законної сили.

Окрім того, як вбачається із змісту Вироку районного суду у Вадовіцах, Відділ ІІІ сімейний та неповнолітніх номер справи ІІІ RC 198/19, такий виданий за відсутності сторін, а тому до клопотання має бути додано документ, який засвідчує, що боржник ОСОБА_2 , стосовно якого судом постановлено рішення, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» № 12 від 24.12.1999, виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа.

Відповідно до ст. 81 ЗУ «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Порядок визнання та примусового виконання в Україні судових рішень (в тому числі, ухвалених судами Республіка Польща) врегульовано нормами ЗУ «Про міжнародне приватне право», Цивільного процесуального кодексу України, Договором між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах.

Відповідно до ст. 50 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993, рішення, зазначені в статті 49, підлягають визнанню і виконанню на території іншої Договірної Сторони, якщо: 1) згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення було винесене, воно набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов`язань, також рішення, що не набрали законної сили, але підлягають виконанню; 2) суд, який виніс рішення, був компетентним на підставі цього Договору, а в випадку відсутності такого врегулювання в Договорі - на підставі законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане; 3) сторона не була позбавлена можливості захисту своїх прав, а у випадку обмеженої процесуальної здатності - належного представництва, а зокрема, сторона, яка не прийняла участі в розгляді справи, отримала виклик в судове засідання своєчасно і належним чином; 4) справа між тими самими сторонами не була вже вирішена з винесенням рішення судом тієї Договірної Сторони, на території якої рішення судом тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, і якщо між тими самими сторонами не була раніше порушена справа в суді тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане; 5) рішення органу третьої держави між тими самими сторонами і в тій самій справі не було вже визнане або виконане на території тієї Договірної Сторони, де рішення має бути визнане і виконане; 6) при винесенні рішення застосовано законодавство відповідно з цим Договором, а у випадку відсутності такого врегулювання у Договорі на підставі законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.

Згідно ч. 1 ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Слід зазначити, що станом на час звернення до суду із клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду про стягнення аліментів діти: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які народилися ІНФОРМАЦІЯ_4 , досягли повноліття.

Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника (стаття 464 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною 3 статті 466 Цивільного процесуального кодексу України визначено , якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Статтею 25 Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007 (далі Конвенція), визначено перелік документів, які подаються до заяви про визнання та виконання заяви, зокрема, повний текст рішення (пункт а) та, якщо відповідач не з`явився та не був представлений у провадженні в державі походження, документ або документи, які засвідчують, залежно від обставин, що відповідач був належним чином повідомлений про провадження та мав можливість бути заслуханим, або що відповідач був належним чином повідомлений про рішення та мав можливість оскаржити або подати апеляцію на підставі неправильного встановлення обставин справи та застосування закону (пункт с).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 25 вищенаведеної Конвенції, договірна держава може зазначити, що до заяви повинна додаватися повна копія рішення, засвідчена компетентним органом у державі походження.

Слід зауважити, що копія рішення суду може бути засвідчена лише судом, який його ухвалив, або компетентним органом у державі походження.

Як вбачається зі змісту Вироку районного суду у Вадовіцах, Відділ ІІІ сімейний та неповнолітніх номер справи ІІІ RC 198/19, будь-які відомості про участь ОСОБА_2 у судовому провадженні про стягнення аліментів відсутні.

Крім того, до клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду стороною стягувача (заявника) було долучено «Документ, що підтверджує повідомлення особи належним чином», у якому зазначено, що відповідач ОСОБА_2 в ході розгляду справи № ІІІ RC 198/19, отримав належне повідомлення про провадження та мав можливість представити свою позицію, а також отримав належне повідомлення про рішення та мав можливість подати оскарження чи апеляцію на підставі неправильного встановлення обставин справи та застосування закону.

Однак, вищевказаний документ суд оцінює критично, оскільки такий не засвідчений ані судом, який його склав, ані компетентним органом у державі походження, у вказаному документі відсутні відомості про те яким чином і коли ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд справи Районним судом у Вадовіцах.

За наведених обставин, суд позбавлений можливості встановити, що ОСОБА_2 було відомо про наявність судового провадження № ІІІ RC 198/19, а відтак про день, час розгляду справи Районним судом у Вадовіцах ІІІ Відділ сімейний та неповнолітніх Республіки Польща 09.06.2021.

Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, 26.05.1988 року, заява № 10563/83, пп. 24-33); право на ефективну участь (T. та V. проти Сполученого Королівства, 16.12.1999 року, заяви № 24724/94 та № 24888/94, пп. 83-89).

Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини головним чином служить для визначення того, чи були надані заявнику достатні можливості викласти свою позицію і оскаржити докази, які він вважав недостовірними, а не для того, щоб оцінювати правильність або неправильність рішення, прийнятого національними судами (Каралевічус проти Литви (Karaleviиius v. Lithuania), 06.06.2002 року, заява № 53254/99).

За приписами п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» № 12 від 24.12.1999, відповідно до міжнародних договорів України суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду у випадках, коли, зокрема: відповідач не брав участі у процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик у суд.

До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 461/8156/17, в якому зазначив, що при розгляді справи щодо визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародної угоди, визначальним є документ, який підтверджує, що сторона, відносно якої винесено рішення і яка не брала участі у розгляді справи, отримала виклик у судове засідання своєчасно і належним чином.

Доказів того, що ОСОБА_2 своєчасно і належним чином вручено виклик у судове засідання, за наслідками якого Районним судом у Вадовіцах ІІІ Відділ сімейний та неповнолітніх Республіки Польща було прийнято рішення (вирок) від 09.06.2021 в справі № ІІІ RC 198/19, заявником суду не надано.

Відповідно до змісту п. 2 ч. 2 ст. 468 ЦПК України, у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду може бути відмовлено, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь в судовому процесі через те, що їй не було належним чином та вчасно повідомлено про розгляд справи.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Бахіра Р.Д., про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 462, 463, 467, 468 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання заявника ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Бахір Роман Дмитрович про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, Вироку Районного Суду у Вадовіцах ІІІ Відділу у справах сімейних та неповнолітніх Республіки Польщі від 09 червня 2021 року про стягнення аліментів - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання повного тексту ухвали, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 25 травня 2023 року.

Суддя Тхорик І. І.