ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5163/23 Справа № 211/1893/22 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 211/1893/22

провадження № 22-ц/803/5163/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Тимофєєвої В.О.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 211/1893/22 за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про арешт коштів, розшук боржника,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 ,

на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2023 року (суддя Ткаченко С.В.),постановлену в приміщенні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця Саксаганського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яку обґрунтував тим, що в провадженні Саксаганського ВДВС перебуває виконавче провадження № 67922702 з виконання виконавчого листа № 2-645/2008 від 04.03.2008 про стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері дитини ОСОБА_2 . Виконавче провадження відкрито 16.12.2021 року, а 07.02.2022 року державним виконавцем винесено оспорювані постанови та внесено його до Реєстру боржників. Про наявність виконавчого провадження він дізнався при накладенні арешту на його рахунки, про що його повідомив банк. Вважає винесення оспорюваних постанов державним виконавцем неправомірними, оскільки виконавчий документ було видано судом стягувачу 04.03.2008 року і до грудня 2021 року він перебував у стягувача, тобто 13 років без пред`явлення до органів примусового виконання. Тобто стягувач не зверталась до виконавчої служби протягом такого тривалого строку, оскільки такої потреби не було. При цьому, державним виконавцем не було встановлено, чи виконувалось рішення про стягнення аліментів до відкриття виконавчого провадження. Стягувач не зазначила в заяві про необхідність стягнення аліментів за попередній період. За наявності претензій щодо сплати аліментів за попередній період, стягувач повинен зазначити, чи виконувалось рішення повністю або частково, або взагалі не виконувалось. В даному випадку стягувач просить прийняти виконавчий документ до виконання без будь-яких претензій щодо попереднього періоду, тому нарахування боргу за 9 років є неправомірним та порушує право боржника. Крім того, в порушення порядку державний виконавець, не перевіривши наявність коштів на рахунках, прийняв постанову про розшук рухомого майна.

Просив суд визнати постанови № 67922702 від 07.02.2022 року про арешт коштів, № 67922702 від 07.02.2022 року про розшук майна боржника, а також повідомлення № 67922702 від 07.02.2022 року про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників неправомірними, скасувавши їх та зобов`язати державного виконавця установити всі фактичні обставини щодо наявності/відсутності заборгованості щодо сплати аліментів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2023 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що дії державного виконавця здійснені в порядку, визначеному чинним законодавством, останнім надалі вживалися заходи щодо забезпечення виконання рішення суду, що свідчить про відсутність факту порушення прав сторони виконавчого провадження боржника, а отже, і відсутність підстав для задоволення його скарги.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що стягувач ОСОБА_2 , отримавши виконавчого листа № 2-645/2008 від 04.03.2008 року на свою вимогу, без поважних причин не пред`являла його до виконання до 16.12.2021 року, тому в нього не могло виникнути заборгованості за аліментами за минулий час і він не є боржником по сплаті аліментів. Державний виконавець необґрунтовано та всупереч чинному законодавству нарахувала йому заборгованість по сплаті аліментів за минулий час. Протягом усього періоду з моменту винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, він жодним чином не ухилявся від сплати аліментів на користь стягувача, постійно був працевлаштований і проживав у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, тому дії державного виконавця щодо нарахування йому заборгованості за аліментами за минулий час вважає неправомірними. Тобто, маючи можливість пред`явити виконавчий лист до виконання з моменту його видачі, ОСОБА_2 цього не зробила, що, на думку скаржника, підтверджує те, що з приводу стягнення аліментів до моменту їх пред`явлення на виконання у ОСОБА_2 жодних претензій до нього не було, також не виникало і заборгованості з їх сплати. Крім того, не погоджується з розрахунком заборгованості, оскільки з його сторони не було жодних дій, спрямованих на ухилення від сплати аліментів. Він постійно працював та сплачував за домовленістю з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки (передавав грошові кошти особисто, а останні роки переводив на карту). Всіма своїми діями підтверджував бажання брати участь у вихованні доньки. Тобто, з 2008 року по 2021 рік аліменти не стягувалися з нього не з його вини, а це було волевиявленням самої ОСОБА_2 і вона жодних дій для стягнення аліментів не вживала, оскільки аліменти він постійно сплачував.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від Саксаганського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому державний виконавець посилається на законність рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник Саксаганського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2008 року у справі № 2-645/2008 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, на користь матері дитини ОСОБА_2 , починаючи з 28.12.2007 року.

Постановою державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67922702 з виконання виконавчого листа № 2-645/2008, виданого 04.03.2008, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частки доходів (заробітку).

Постановою державного виконавця від 07 лютого 2022 року про арешт коштів боржника, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця від 07 лютого 2022 року про розшук майна боржника, оголошено в розшук рухоме майно боржника, зазначене у тексті постанови.

07 лютого 2022 року за № 9936 винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця здійснені в порядку, визначеному чинним законодавством, останнім надалі вживалися заходи щодо забезпечення виконання рішення суду, що свідчить про відсутність факту порушення прав сторони виконавчого провадження боржника, а отже, і відсутність підстав для задоволення його скарги.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частинами 1-4, 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із плати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу організацію, до фізичної особи підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з частинами 1-4 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

За частиною 3 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Згідно з частиною 3 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Аналогічною за змістом є частина 3 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час видачі виконавчого листа № 2-645/2008 04.03.2008 року.

Відповідно до пункту 4 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Так, з матеріалів справи встановлено, що рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2008 року у справі № 2-645/2008 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, на користь матері дитини ОСОБА_2 , починаючи з 28.12.2007 року, і до досягнення ОСОБА_5 18-літнього віку.

Отже, судовим рішенням, на підставі якого було видано виконавчий лист № 2-645/2008 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки, ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено обов`язок ОСОБА_1 сплачувати аліменти до 22.11.2022 року, тобто до дня повноліття його доньки.

Таким чином, з урахуванням строків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», виконавчий лист щодо стягнення аліментів в даному випадку міг бути пред`явлений стягувачем до виконання до 22 листопада 2022 року.

З копій матеріалів виконавчого провадження № 67922702 випливає, що стягувач за виконавчим листом ОСОБА_2 звернулася до виконавчої служби з відповідною заявою 16 грудня 2021 року, тобто в межах, передбачених законодавством строків.

Враховуючи вищезазначене, безпідставними є доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_2 з березня 2008 року до грудня 2021 року не пред`являла виконавчий лист без поважних причин.

Визначаючи в постанові про арешт коштів боржника від 07.02.2022 року в виконавчому провадженні № 67922702 межі сум звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, державний виконавець виходив з розрахунку заборгованості за аліментами за період з грудня 2012 року до березня 2021 року. Тобто, розмір заборгованості за аліментами було визначено в межах десятирічного строку, як це передбачено пунктом 4 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року.

Отже, посилання в апеляційній скарзі на те, що державний виконавець необґрунтовано та всупереч чинному законодавству нарахував боржнику заборгованість за минулий час, також є безпідставними, оскільки такі дії виконавця відповідають нормам права.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 стосовно сплати аліментів за домовленістю зі стягувачем ОСОБА_2 , оскільки це не підтверджується належними і допустимими доказами, а самі доводи мають характер припущень, на яких не може ґрунтуватися рішення.

Таким чином, аналізуючи вищезазначене, колегія суддів доходить висновку, що дії державного виконавця здійснені в порядку, визначеному чинним законодавством, останнім вживалися заходи щодо забезпечення виконання рішення суду, що свідчить про відсутність факту порушення прав сторони виконавчого провадження боржника, а отже, й відсутність підстав для задоволення його скарги.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 липня 2021 року у справі № 753/14154/19, що також було враховано судом першої інстанції.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді О.А. Мірута

Я.В. Хейло

Повне судове рішення складено 24 травня 2023 року.

Головуючий О.О. Тимченко