Провадження № 2-н/336/2543/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

24 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» про видачу судового наказу із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість зі сплати внесків на утримання багатоквартирним будинком у розмірі 1913 грн. та судового збору у розмірі 268,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника адвокат Васковський О.А., через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся з вказаною заявою до суду, в якій просив видати судовий наказ про стягнення з боржника на користь заявника заборгованості по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.02.2021 по 30.11.2021 у сумі 1913 гривень, а також стягнення з боржника на користь заявника витрат по оплаті судового збору у сумі 268,40 гривень.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно доч.ч.1-3 ст.163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Згідно із ч.ч. 5, 6 ст.43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Разом з тим, відповідно до ст.169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Частиною 7 статті 43 ЦПК України визначено, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Указані вимоги закону представником заявника не дотримано та не додано доказу надсилання листом з описом вкладення боржнику копій поданих до суду документів.

Крім того, ч.4 ст. 163 ЦПК України передбачено, якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі.

Так, у розумінні Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в «Електронному кабінеті» ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Але представником заявника подано заяву про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який не має зареєстрованої офіційної електронної адреси.

Окрім того відповідно до ч.3 ст.431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Разом з тим, у відповідності до абзацу 2 п.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються виконавчий документ (судовий наказ) реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

З матеріалів заяви вбачається, що в останній відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника. Проте, відповідно до положень ст.163 ЦПК України, у разі відсутності реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника, заявнику необхідно вказати його номер та серію паспорта, однак така інформація про боржника також не зазначена у заяві.

Крім цього, у заяві також не зазначені число, місяць та рік народження боржника, що також унеможливлює виконання вимог ч.5 ст.165 ЦПК України в частині того, що суд звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Також у випадку відсутності ідентифікуючих даних про особу боржника неможливо виконати вимоги ч.7 ст.165 ЦПК України щодо визначення підсудності та не може скористатися даними з Єдиного державного демографічного реєстру.

Таким чином, аналізуючи положення законодавства, судовий наказ видається із зазначенням відповідних ідентифікуючих даних сторін, для можливості його подальшого пред`явлення для виконання у спосіб передбачений законодавством, що, в даному випадку, не вбачається за можливе, у зв`язку з відсутністю у заяві необхідної ідентифікуючої інформації стосовно боржника.

Інститут наказного провадження є видом безспірного провадження в межах цивільного судочинства та відповідно до положень п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Витребування судом доказів у наказному провадженні чинним ЦПК України непередбачено.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше 10 днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За таких обставин у видачі судового наказу слід відмовити та роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.1 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків заяви (ст. 166 ч. 1 ЦПК України).

Керуючись статтями 161, 165, 166, 260-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» про видачу судового наказу із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість зі сплати внесків на утримання багатоквартирним будинком у розмірі 1913 грн. та судового збору у розмірі 268,40 грн..

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з викладених в ухвалі підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку,встановленому розділом ІІ ЦПК України,після усунення її недоліків.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.А.Галущенко