Справа № 308/1392/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за заявою адвоката Скочиляс Г.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Головне управління ДМС України в Закарпатській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Скочиляс Г.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності ЗУ «Про Громадянство України».

Подану заяву обґрунтовує тим, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Сєвєродонецьк, Луганської області, весь час проживала в АДРЕСА_1 . У рідному місті закінчила школу, працювала прибиральником вулиць.

29.10.1988 року їй було видано паспорт громадянина СРСР, який був втрачений при евакуації з м. Рубіжне.

Зазначає, що з різних причин заявниця не змогла отримати паспорт, який є не просто документом, що посвідчує особу громадянина, а й ключем для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, отримання різного виду соціальних допомог.

У квітні 2023 року заявниця була евакуйована з м. Рубіжне до м. Ужгорода у зв`язку з військовими діями на території України.

З квітня по червень, заявниця зверталася усно до Ужгородського міського відділу Головного управління Держаної міграційної служби України в Закарпатській області з питань видачі їй паспорта громадянина України. 15.11.2022 року Заявниця вже письмово звернулася до Ужгородського МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області щодо видачі їй паспорта громадянки України (копія заяви додається), однак отримала відмову у видачі їй паспорта громадянки України у якій зазначено необхідність встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року від 26.08.2022 р. № 2101.17-1061/2110.18-22.

Таким чином, заявниця була позбавлена належного соціального захисту та права брати активну участь у політичному та громадському житті країни. З моменту народження вона постійно проживав на території України.

Факт постійного проживання на території України підтверджується також показами наступних свідків: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ., фактична абреса: АДРЕСА_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Рубіжне Луганської області, зареєстрована за адресом: АДРЕСА_4 , фактична адреса: АДРЕСА_5 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2023 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд.

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, однак її представник адвокат Скочиляс Г.В. надала суду письмову заяву про розгляд заяви у їх відсутності та просила таку задоволити в повному обсязі.

Представник ГУ ДМС в Закараптській області Радь О. в судове засідання надав письмову заяву про розгляд заяви у його відсутності. Питання встановлення юридичного факту залишив на розсуд суду.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, подані сторонами заяви зокрема, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в Луганській області, м. Сєвєродонецьк, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 повторно виданого 22.11.2022 року.

Факт проживання ОСОБА_1 в м. Рубіжне, Луганської області, стверджується наявними в матеріалах справи письмовими показами свідка ОСОБА_3 .

Так, у наданих письмових поясненнях, свідок ОСОБА_3 зазначила, що вона громадянка України, постійно з народження проживала у м. Рубіжному, Луганської області до початку військових дій. На сьогоднішній день у зв`язку з військовими діями є внутрішньо переміщеною особою та проживає у АДРЕСА_6 . Також підтверджує той факт, що громадянка ОСОБА_1 знайома їй з міста Рубіжного, Луганської області. Знає її з початку 90 років. У той час вона працювала продавцем у продуктовому магазині біля залізничного вокзалу м. Рубіжне, завжди була привітна, вони спілкувалися на побутові теми. Останнім часом вона працювала двірником у місті Рубіжному. Зазначає, що часто і протягом багатьох років зустрічала її на вулицях м. Рубіжного по дорозі на роботу. Після внутрішнього переміщення побачила її на пішохідному мості у м. Ужгороді та продовжує спілкування з нею при зустрічах.

Також з матеріалів справи встановлено, що до сьогоднішнього дня заявниця не отримала паспорт громадянина України.

Зі слів заявниці встановлено, що остання мала лише паспорт громадянина СРСР (копію долучено до матеріалів справи), який було втрачено під час евакуації з м. Рубіжне.

15.11.2022 року, заявниця звернулася із заявою до Ужгородського МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про видачу їй паспорта громадянки України (копія заяви додається), однак отримала відмову у видачі їй такого, у зв`язку з необхідністю встановлення факту проживання на території України, що і стало причиною звернення до суду із даною заявою.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Крім того, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

У відповідності до Листа Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст.256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Крім того, відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Також слід зазначити, що прийняття рішення про встановлення факту постійного проживання заявниці на території України не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття ним громадянства України. Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання громадянства України у встановленому законом порядку.

Таким чином, враховуючи норми чинного законодавства України та задля недопущення перешкод у отриманні паспорта громадянина України, суд приходить до висновку, що заява адвоката Скочиляс Г.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 є підставною та обґрунтованою, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 315, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву адвоката Скочиляс Г.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задоволити.

Встановити юридичний факт, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» проживала на території України, а саме за адресою: Луганська область, Сєверодонецький район, м. Рубіжне.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Повний текст рішення суду складено 23.05.2023 року.

Головуючий суддя В.М. Малюк