Справа № 216/3501/23
Провадження 2/216/1745/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Чирського Г.М.,

за участю : секретаря судового засідання Смолдирева М.Є.,

представника позивача, адвоката Висоцького О.О.,

представників третьої особи : Стельмаха І.В., Нетреба Ю.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду №7 дистанційно, за допомогою відеоконференції, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації, третя особа Держава Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України про визнання дій РФ проти України геноцидом Українського народу, відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2023 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про залучення до участі у справі в якості її представника ОСОБА_2 , якому надано право від її імені представляти його інтереси на підставі нотаріально посвідченої довіреності.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до ч. 1 і ч.2 ст.58 ЦПК України особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цивільній справі представника, тобто вона як учасник справи має повне право на представництво своїх інтересів у даній справі як самостійно, так і за допомогою представника. Документи, що підтверджують повноваження представника сторони згідно п. 1 ч. 1 ст. 62 ЦПК мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. При цьому позивач зазначає, що даними нормами цивільного права підтверджується можливість надання представництва в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах і організаціях будь-якої форми власності особами, які мають належним чином оформлену довіреність від довірителя на представництво його інтересу, не маючи при цьому посвідчення адвоката. Також позивач посилається на положення ст. 59 Конституції України, а також, на низку рішень ЄСПЛ та Конституційного Суду України.

27.11.2023 під час судового засідання, вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з вимог ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до положень ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч.ч. 1, 3ст.237 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат/або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених устатті 61 цього Кодексу.

Документами, що підтверджують повноваження адвоката як представника є довіреність або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» ( ч. 4 ст. 62 ЦПК України).

Вимогами ст. 131-2 Конституції України передбачено, що незалежність адвокатури гарантується. Разом з тим, відповідно до пп.11 п.16-1 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 132-1 Конституції України виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд, висловив свою позицію в постанові від 27 грудня 2018 року по справі №589/3937/17, де робить кілька висновків.

По-перше: суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду; по-друге: справа може бути визнана малозначною лише за постановлення ухвали суду про віднесення її до категорії малозначних; по-третє: справа не може бути малозначною в силу закону, якщо серед позовних вимог наявні вимоги немайнового характеру.

Оскільки вищевказана цивільна справа відповідно до п.2 ч.6 ст.19 ЦПК України не може бути визнаною судом малозначною, оскільки містить вимоги немайнового характеру, і розглядається в загальному позовному провадженні, відтак представником позивачів у цій справі може бути виключно адвокат.

Документами, що підтверджують повноваження адвоката як представника є довіреність або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ч.4 ст. 62 ЦКП України).

Позивачем та її представником, адвокатом Висоцьким О.О. не надано суду доказів про наявність у ОСОБА_2 статусу адвоката та не підтверджені його повноваження, як адвоката.

Зазначені положення не суперечать конституційній нормі щодо права особи на отримання професійної правничої допомоги. Законодавче закріплення доручення саме адвокатам представництва інтересів особи у справах, які не відносяться до категорії малозначних, внаслідок складності та істотності правових наслідків, покликане забезпечити дотримання прав та інтересів особи, їх належний захист та виконання завдань цивільного судочинства.

Щодо посилань позивача на висновок Конституційного Суду України № 4-в/2019, у якому він визнав таким, що відповідає вимогам статей 157 і 158 Конституції України, законопроект про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) суд вважає за необхідне зазначити, що проект Закону № 1013 "Про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії)" на даний час залишається не прийнятим та відповідні зміни до Конституції України не внесені.

Відтак, положення Конституції України, які передбачають здійснення представництва іншої особи в суді виключно адвокатом залишаються незмінними.

За таких обставин, оскільки позивач та її представник не надали належних документів на підтвердження повноважень у справі Мироненка С.М., тому він не може бути допущеним судом як представник позивача. Отже, в задоволенні поданої позивачем ОСОБА_1 заяви про залучення ОСОБА_2 до участі в справі в якості її представника слід відмовити.

Керуючись ст. ст.13,43,48,49,51,58,60,189,196,197,198,259-261 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання (заяви) про залучення ОСОБА_2 в якості представника позивача ОСОБА_1 від 24.07.2023 року, яка надійшла до суду 26.07.2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації, третя особа Держава Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України про визнання дій РФ проти України геноцидом Українського народу, відшкодування шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М.Чирський