КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/29466/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/14980/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 14 липня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Скороход Т.Н., по справі за позовом Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування», про стягнення збитків,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив стягнути з відповідача збитки у розмірі 98 148,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. (т. 1 а.с. 1-5).

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» (далі - ШЕУ Святошинського району м. Києва) засноване на комунальній власності територіальної громади м. Києва з метою забезпечення безпечного руху транспорту та пішоходів по закріпленій шляховій мережі, шляхом виконання необхідного комплексу робіт із технічного нагляду, утримання та ремонту шляхів, підземних пішохідних переходів, вуличної зливної каналізації, каналів, канав та інших споруд, які закріплені за ШЕУ Святошинського району м. Києва на праві господарського відання та перебувають у нього на балансі.

08 травня 2021 року близько 19 год. 20 хв. на Кільцевій дорозі, 1 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW», р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та за участю автомобіля «Toyota», р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року по адміністративній справі № 759/11078/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Позивач вказував, що за фактом дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено 42 метрів колесовідбійної стрічки (металевий відбійник), яка знаходиться на балансіШЕУ Святошинського району м. Києва. Таким чином, в результаті дорожньо-транспортної пригоди ШЕУ Святошинського району м. Києва завдана матеріальна шкода в розмірі 98 148,00 грн.

Так, відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 20298/41/12/5-21 від 07 червня 2021 року, виданої інспектором ВРОМ ДТП УПС МВС у м. Києві Петриченком К.І., цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ОСОБА_1 застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». З метою досудового врегулювання спору до відповідача та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» поштою була направлена заява з вимогою сплатити суму матеріального збитку в розмірі 98 148,00 грн., але відповіді на вказані заяви позивач не отримав (т. 1 а.с. 1-5).

08 серпня 2023 року, 30 січня 2023 року, 04 квітня 2023 року до суду від представника ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» - Мамедової І. надійшли пояснення щодо позовної заяви. На обґрунтування пояснень зазначено, що позивач звертався до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з претензією про вимогу сплати страхового відшкодування у зв`язку із пошкодженням відбійника. Проте, вказана претензія була отримана ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» лише 10 листопада 2021 року, тобто через вісім місяців після дорожньо-транспортної пригоди. Вказувала, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року, яка набрала законної сили, у справі № 759/11078/2 спростовується факт пошкодження майна (колесовідбійного огородження) ОСОБА_1 та його вини у цьому. Отже, вважала, що обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування позивачу у страховика не настав.

Крім того, зазначала, що за наслідками проведеного розслідування страховиком було встановлено, що пошкоджене майно було відремонтовано. Таким чином, вважає, що оскільки колесовідбійне огородження було відремонтовано до моменту подання претензії, а позивачем проігноровано свої зобов`язання як власника пошкодженого майна щодо збереження його в такому стані до огляду представником страховика, це унеможливило встановлення розміру оціненої шкоди, то зазначені дії кваліфікуються як невиконання потерпілим своїх обов`язків, визначених законом (т. 1 а.с. 66-70, 114-116, 168-172).

30 грудня 2022 року, 28 березня 2023 року, 14 квітня 2023 року до суду надійшли відзиви на позовну заяву від представника ОСОБА_1 - адвоката Присяжнюка Р.В., в яких останній просив відмовити в задоволенні позову (т. 1 а.с. 104-109, 184-186, т. 2 а.с. 25-30).

На обґрунтування відзивів зазначив, що на підтвердження нанесення матеріального збитку саме ОСОБА_1 позивачем до позову надано постанову Святошинського районного суду м. Києва № 759/11078/21 від 21 липня 2021 року, яка набрала законної сили. З вказаної постанови вбачається, що вина ОСОБА_1 щодо зіткнення з автомобілем «Toyota», р.н. НОМЕР_2 , підтверджується даними, що містяться в матеріалах справи, а саме в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях учасників ДТП, схемі місця ДТП, однак вину ОСОБА_1 щодо пошкодження відбійника вважає не доведеною, так як матеріали справи не містять жодних доказів щодо його пошкодження саме ОСОБА_1 . Таким чином, ні постанова, ні будь-який інший доказ, який був доданий до позовної заяви, не підтверджує нанесення ОСОБА_1 матеріального збитку позивачу.

Крім того, вказував, що позивачем, жодним чином не доведено матеріальний збиток, який він поніс. До позовної заяви позивачем було додано договірну ціну підписану лише підрядником без проставлення підпису та печатки замовника, локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 на ремонт колесовідбійної стрічки та підсумкову відомість ресурсів, що жодним чином не підтверджує понесені збитки позивачем. Також згідно цих документів ремонт здійснювався колесовідбійної стрічки Кільцева дорога 1-44ПМ. Локальний кошторис розроблявся на ремонт 2-44 ПМ, а підсумкова вартість на ремонт колесовідбійної стрічки Кільцева дорога 1-44ПМ. Згідно ж довідки № 12-01 від 12 січня 2021 року на балансі позивача обліковується колесовідбійна стрічка 11 ДО-2 (№ 103/860). Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів понесення позивачем матеріального збитку та належність йому колесовідбійної стрічки та якої саме.

Посилався на те, що цивільна відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал страхування», тому вважає, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі (т. 1 а.с. 66-70, 114-116, 168-172).

20 квітня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, який просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Вказував, що не погоджується з доводами відповідача ОСОБА_1 , що його вина не доведена, адже саме його дії спричинили пошкодження колесовідбійної стрічки, що зафіксовано в документах, складених під час дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що матеріальна шкода в розмірі 98 148,00 грн. підтверджується договірною ціною на ремонт колесовідбійної стрічки, яка є належним документом, що встановлює розмір завданих збитків (т. 1 а.с. 233-235, т. 2 а.с. 1-6).

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 14 липня 2023 року в задоволенні позову КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» до ОСОБА_1 , третя особа: ПрАТ «СК «Арсенал страхування», про стягнення збитків - відмовлено (т. 2 а.с. 117-123).

Не погодившись з рішенням районного суду, 06 вересня 2022 року начальник ШЕУ Святошинського району м. Києва Зелінський С.А. направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (т. 2 а.с. 133-157).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскаржуване рішення є таким, що ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказував, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року по адміністративній справі № 759/11078/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Враховуючи встановлену вину ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, вважає, що саме його дії спричинили пошкодження колесовідбійної стрічки. Крім того, зазначав, що позивачем для забезпечення безпеки руху транспортних засобів було терміново відновлено пошкоджену колесовідбійну стрічку відповідно до відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та п. 1 ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги». Також посилався на те, що оцінка завданих збитків проводиться балансоутримувачем у разі протиправного пошкодження чи знищення елементів благоустрою. Таким чином, вважав, що позивач має право самостійно складати договірну ціну та відновлювати колесовідбійну стрічку, зважаючи на те, що останній є балансоутримувачем ділянки Кільцевої догори, 1 та даної колесовідбійної стрічки. Зазначав, що матеріальна шкода в розмірі 98 148,00 підтверджується договірною ціною на ремонт колесовідбійної стрічки, яка є належним документом, що підтверджує та встановлює розмір завданих збитків (т. 2 а.с. 133-157).

12 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 - адвоката Присяжнюка Р.В., в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін (т. 2 а.с. 172-178).

16 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» - Мамедової І., в якому остання підтримала позицію, викладену в пояснення на позовну заяву (т. 2 а.с. 182-185).

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ШЕУ Святошинського району м. Києва на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 14 липня 2023 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 08 травня 2021 року о 19 год. 00 хв. по вул. Кільцева дорога, 1 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «BMW Х5», р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та транспортного засобу «Toyota», р.н. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 .

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року по адміністративній справі № 759/11078/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у види штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (т. 1 а.с. 8).

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, ОСОБА_1 08 травня 2021 року близько 19 год. 00 хв., керуючи автомобілем «BMW Х5», р.н. НОМЕР_1 , виконуючи маневр, перевищивши швидкість, допустив зіткнення з автомобілем «Toyota», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , та допустив наїзд на перешкоду (відбійник), що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів та зазначеного відбійника.

Також в постанові зазначено, що винність ОСОБА_1 щодо зіткнення з автомобілем «Toyota», р.н. НОМЕР_3 , знайшла своє підтвердження даними, що містяться в матеріалах справи, а саме в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях учасників ДТП, схемі місця ДТП, однак винність ОСОБА_1 щодо пошкодження відбійника не є доведеним, так як матеріали справи не містять жодних доказів щодо його пошкодження саме ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 8).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «BMW Х5», р.н. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на підставі полісу № 202371035, проте поліс в матеріалах справи відсутній (т. 1 а.с. 22).

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копії Статуту КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» із змінами та доповненнями КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» створено з метою забезпечення безпечного руху транспорту та пішоходів по закріпленій шляховій мережі, предметом діяльності якого є, в тому числі, і виконання необхідного комплексу робіт із технічного нагляду, утримання та ремонту шляхів, підземних пішохідних переходів, вуличної зливної каналізації, каналів, канав, туалетів та інших споруд; виконання робіт по ремонту та утриманню шляхів іншим підприємствам та організаціям на основі договорів (т. 1 а.с. 23-42).

Відповідно до довідки ШЕУ Святошинського району м. Києва № 12-01 від 12 січня 2021 року на балансі КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» обліковується колесовідбійна стрічка - 11 ДО-2 (інвентаризаційний № 103/860), яка розташована за адресою: м. Київ, Велика кільцева дорога (т. 1 а.с. 15).

На підтвердження пошкодження колесовідбійної стрічки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08 травня 2021 року, позивачем до позовної заяви додано копії довідки про ДТП № 566806 від 07 червня 2021 року (т. 1 а.с. 6-7), схему місця ДТП від 08 травня 2021 року (т. 1 а.с. 19, 21), та фото з місця ДТП (т. 1 а.с. 16-18).

На підтвердження розміру завданих збитків позивачем надано до суду копію договірної ціни на будівництво Ремонт колесовідбійної стрічки Кільцева Дорога, 1-44 пм, що здійснюється в 2021 році, станом на 25 травня 2021 року (т. 1 а.с. 9-10); копію локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 на ремонт колесовідбійної стрічки Кільцева Дорога, 1-44пм (т. 1 а.с. 11-12); копію підсумкової відомості ресурсів (т. 1 а.с. 13-14), відповідно до яких на ремонт 44 пм колесовідбійної стрічки по Кільцевій Дорозі позивачем було витрачено 98 148,00 грн.

03 листопада 2021 року КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» звернулося до ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Арсенал страхування» із претензією про відшкодування заподіяних підприємству збитків в розмірі 98 148,00 грн. (т. 1 а.с. 43-45).

Згідно відповіді ПрАТ «СК «Арсенал страхування» від 07 липня 2023 року, розглянувши вказану претензію, відмовило у її задоволенні, оскільки колесовідбійне огородження було відремонтовано до моменту подання претензії, а вина ОСОБА_1 щодо пошкодження відбійника не доведена (т. 1 а.с. 71-73).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем було пред`явлено позов до неналежного відповідача, оскільки належним відповідачем у справі має бути ПрАТ «СК «Арсенал страхування», та не надано належних та допустимих доказів, що саме дії відповідача ОСОБА_1 під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08 травня 2021 року, призвели до пошкодження майна позивача.

Колегія суддів не в повній мірі погодилась з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Отже, складовими елементами акту завдання шкоди є: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду; настання шкоди; причинний зв`язок між вказаними двома елементами; вина завдавача шкоди.

Зі змісту ч. 2 ст. 1166 ЦК України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Відповідний висновок міститься, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 753/7281/15-ц. Тому спростування цієї вини є процесуальним обов`язком її заподіювача.

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Диспозиція наведеної норми у взаємозв`язку зі ст. 81 ЦПК України покладає на позивача обов`язок доказати факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір. Відсутність вини у заподіянні шкоди згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити відповідач (постанова Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 191/5149/16-ц).

З цих підстав, суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що саме дії ОСОБА_1 під час ДТП, яка мала місце 08 травня 2021 року, призвели до пошкодження майна позивача (металевого відбійника), оскільки саме відповідач ОСОБА_1 , як особа визнана винною у вчиненні вищевказаної ДТП мав довести відсутність його вини у заподіянні шкоди.

Тому висновок районного суду про відсутність вини відповідача ОСОБА_1 з підстав недоведеності позивачем такого висновку наданням доказів по справі, суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованим та таким, що має бути виключений з мотивувальної частини рішення суду.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц (провадження № 61-20780св18) зроблено правовий висновок, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Зазначені висновки підтримувалися Верховним Судом в подальшому, зокрема в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, в якій Верховний Суд дійшов висновку, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV)

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як було встановлено судом, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «BMW Х5», р.н. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на підставі полісу № 202371035 (т. 1 а.с. 22).

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на його страховика - ПрАТ «СК «Арсенал страхування».

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування на ОСОБА_1 суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки у спірних правовідносинах цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу BMW Х5, р.н. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди 08 травня 2021 року, була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал страхування».

Проте, ПрАТ «СК «Арсенал страхування» не було залучено до участі у справі у якості співвідповідача, а залучення страховика у якості третьої особи не вирішує спір у даній справі.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Якщо до суду не надано доказів, що розмір шкоди перевищує розмір страхових виплат, то й підстав для покладення відповідальності на страхувальника немає.

Таким чином, встановлення підстав виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди має відбуватися за участі належного складу відповідачів, якими у даній справі мають бути як ПрАТ «СК «Арсенал страхування», так і ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована саме у ПрАТ «СК «Арсенал страхування».

Тому оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» - задовольнити частково.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 14 липня 2023 року - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова