Справа № 522/3324/23-Е
Провадження № 2/522/3136/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Кулябко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду 20.02.2023 року надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме 17 253, 41 грн. страхового відшкодування, 4 000 грн. витрат на проведення експертного дослідження та витрати по сплаті судового збору з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант».

Позов обґрунтований тим, що 17.06.2022 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_2 у м. Одеса, вул. Сегедська, 5, керуючи автомобілем «Mazda 6», державні номерні знаки НОМЕР_1 при зміні руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», державні номерні знаки НОМЕР_2 , яким керувала позивачка, та автомобілем «Mitsubishi Lancer», державні номерні знаки НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2022 року у справі № 522/8392/22 ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідальність власника транспортного засобу «Mazda 6», державні номерні знаки НОМЕР_1 застрахована у ТДВ «СК «Мотор-Гарант»-відповідача.

Згідно даного висновку, вартість матеріального збитку, завданого позивачці, як власнику транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державні номерні знаки НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП дорівнює 44 632, 96 грн.

20.06.2022 року позивачкою було подано відповідачу заяву з вимогою здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної внаслідок ДТП, але відповідь не надходила.

08.07.2022 року за заявою позивачки судовим експертом Вєлковим В.М. було зроблено висновок № 57-22В транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державні номерні знаки НОМЕР_2 .

18.07.2022 року позивачкою було подано відповідачу заяву з вимогою про виплату їй страхового відшкодування згідно висновку експерта від 08.07.2022 року № 57-22В, а саме 44 632 грн., але відповідь не надходила.

18.08.2022 року позивачкою було подану відповідачу заяву з вимогою повідомити їй про прийняте рішення щодо страхового відшкодування.

14.09.2022 року листом № 1680 позивачці було повідомлено, що 14.09.2022 року ТДВ «СК «Мотор-Гарант» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, без урахування франшизи - 0, 00 грн, в розмірі 27 379, 55 грн. Зазначена сума визначена на підставі звіту про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 18459 від 24.07.2022 року складеного ТДВ «СК «Мотор-Гарант». 15.09.2022 року відповідач сплатив їй страхове відшкодування у розмірі 27 379, 55 грн. У зв`язку з тим, що відповідачем не відшкодовано повністю матеріальну шкоду, позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Матеріали позову суддя отримала 21.02.2023 року.

Ухвалою суду від 21.02.2023 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 02.03.2023 року.

Зазначену заяву про усунення недоліків суддя отримала 03.03.2023 року.

Ухвалою суду від 06.03.2023 року відкрито провадження у порядку сплощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 10.04.2023 року.

До суду 13.03.2023 року від відповідача надійшов відзив, у якому зазначено, що відповідачем підрахунок та подальше нарахування страхового відшкодування потерпілій особі-позивачці- відповідачем здійснювалось вчасно та відповідно до страхового законодавства. Щодо стягнення моральної шкоди, відповідач звертає увагу, що позивачкою до суду не надано жодних заключень/ консультативних висновків лікаря із чітко поставленими діагнозом або рішення суду, що підтверджували би факт вчинення позивачці шкоди, заподіяної здоров`ю, що було б підставою для нарахування відшкодування моральної шкоди., а тому усе, що стосується відшкодуванню моральної шкоди є недоречним та без підставним. Щодо стягнення витрат на проведення експертного дослідження, то повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від позивачки на адресу відповідача надійшло 20.06.2022 року (вх. № 2321 від 20.06.2022 року). 20.06.2022 року представником відповідача було складено протокол огляду транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державні номерні знаки НОМЕР_2 , у якому зазначено перелік пошкоджень автомобіля, з переліком яких позивачка погодилась, про що свідчить її підпис в даному протоколі. Таким чином, у відповідача відсутні підстави для здійснення відшкодування витрат, пов`язаних з експертним дослідженням. Отже, відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування позивачці у порядку, строку та в розмірі передбаченому законодавством, а відтак стягнення з відповідача додаткових грошових коштів, які не входять в суму страхового відшкодування є такими, що суперечить законодавству України.

У судове засідання призначене на 10.04.2023 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. Від представника відповідача 09.03.2023 року до суду надійшла заява по розгляд справи за відсутності відповідача, позовні вимоги не визнає. Від представника позивачки до суду надійшла заява про відкладення судового засідання з метою ознайомлення з відзивом. Розгляд справи відкладено на 17.05.2023 року.

До суду 17.05.2023 року від представника позивачки надійшла відповідь на відзив, згідно якої просила позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування зазначила, що з приводу відшкодування матеріальної шкоди відповідач зазначає, що нарахування страхового відшкодування потерпілій здійснювалось вчасно и цей факт не оспорюється позивачем, проте відповідач не надає будь-яких заперечень та обґрунтувань неможливості відшкодувати ТДВ «СК «Мотор-Гарант» на користь позивачки різниці між сумою збитків визначених у висновку експерта № 57-22В в розмірі 44 632,96 грн. та сплаченою сумою збитків визначених у звіті № 18459 в розмірі 27 379,55 грн., тобто 17 253,41 грн., а відтак погоджується із такою вимогою.

З приводу не згоди відповідача із відшкодуванням моральної шкоди, то позивач не позбавлений права звертатись до суду із вимогою про відшкодування моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача. Та вважає, що своїми діями відповідач створив такі умови, за яких позивач змушена переживати за подальше. Наслідком дій відповідача стало те, що життєвий уклад позивача змінюється, вектор життєдіяльності вимушено перенаправляється на захист свого порушеного права, що не є нормальним проявом життєдіяльності, а тому на підставі вищевказаного просять задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання призначене на 17.05.2023 року з`явилися позивачка та представник позивачки. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Позивачка у судовому засідання зазначила, що ДТП було 17.06.2022 року у м. Одеса, вул. Сегедська, 5 і вона рухалась на своєму транспортному засобі у правому ряду, але водій транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», різко заїхавши перед позивачкой, змусив її вивернути кермо у вправо, внаслідок чого склалося ДТП. Транспортний засіб був сильно пошкоджений та вона не могла вийти з автомобілю. Викликали поліцію та позивачка звернулась до страхової компанії винуватця ДТП- відповідача ТДВ «СК «Мотор-Гарант».

Позивачка звернулась з заявою до експерта за висновком та до СТО, шукала деталі для ремонтування транспортного засобу, а у свою чергу ТДВ «СК «Мотор-Гарант» зробило лише оцінку завданої шкоди.

08.01.2022 року експертом було зроблено висновок, згідно якого в вартість збитку, завданого власнику вищевказаного транспортного засобу визначається рівною 44 632, 96 грн.

24.07.2022 року ТДВ «СК «Мотор-гарант» надали свій звіт, у якому розмір збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державні номерні знаки НОМЕР_2 станом на дату оцінки (17.06.2022 року) становить 31 023,46 грн. Дана оцінка була проведена без огляду транспортного засобу та не були зазначені ніякі застереження з приводу цього. У своїй оцінці відповідач не врахував увесь перелік пошкоджень, що були зазначені.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою складення судового рішення 22.05.2023 року.

Дослідивши і проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 17.06.2022 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_2 у м. Одеса, вул. Сегедська, 5, керуючи автомобілем «Mazda 6», державні номерні знаки НОМЕР_1 при зміні руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», державні номерні знаки НОМЕР_2 яким керувала позивачка та автомобілем «Mitsubishi Lancer», державні номерні знаки НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2022 року у справі № 522/8392/22 ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 15).

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальні власників наземних транспортів № 206777375 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника наземного транспортного засобу, застрахована за яким передбачено ліміт за шкоду життю та здоров`ю - 260 000,00 грн., за шкоду майну - 130 000,00 грн. та встановлена франшиза - 0,00 грн.( а.с. зв. 69).

Позивачка ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державні номерні знаки НОМЕР_2 , що підтверджується наявною у матеріалах копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а. с. 31).

Позивачем ОСОБА_1 20.06.2022 року направлено повідомлення (вх. №2321 від 20.06.2022 року) про дорожньо-транспортну пригоду директору ТДВ «СК «Мотор-Гарант», у якому зазначені обставини події, учасники ДТП. (а.с. 31-32, 66-67зв).

22.06.2022 року (вх. № 1220/АК від 22.06.2022 року) позивачкою до відповідача ТДВ «СК «Мотор-Гарант» було направлено заяву про страхове відшкодування від 20.06.2022 року (а.с. 30, 68).

Відповідно до протоколу № 1 огляду транспортного засобу, складеного представником ТДВ «СК «Мотор-Гарант» Кравчик В.В. 20.06.2022 року, позивачка своїм власноручним підписом підтвердила, що у протоколі перелічені усі пошкодження, які були утворенні внаслідок ДТП. (а.с. 77).

Згідно висновку експерта експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державні номерні знаки НОМЕР_2 № 57-22В від 08.07.2022 року, складеного за заявою від 01.07.2022р. ОСОБА_1 судовим експертом Вєлковим В.М., свідоцтво № 55-21/П, вартість збитку, завданого власнику вищевказаного транспортного засобу визначається рівною 44 632,96 грн. (а.с. 34-44).

Відповідно до звіту оцінювача ОСОБА_3 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 18459 від 24.07.2022 року, за заявою ТДВ «СК «Мотор-Гарант», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державні номерні знаки НОМЕР_2 в результаті страхового випадку від 17.06.2022 року складає 55 881, 23 грн. Вартість матеріального збитку без ПДВ складає 27 379, 55 грн. (а.с. 18-24, 71-76).

При цьому з Звіту вбачається, що особисто оцінювачем КТЗ не оглядався, використано матеріали з огляду спеціаліста.

Відповідно до розрахунку суми виплати страхового відшкодування виконаного на підставі висновку № 18459 від 24.07.2022 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 55 881, 23 грн., вартість матеріального збитку без ПДВ складає 27 379, 55 грн. , франшиза по договору страхування № 206777375 складає 0,00 грн. Розмір страхового відшкодування дорівнює 27 379, 55- 0, 00= 27 379, 55 грн. (а.с. 70).

Згідно повідомлення № 1680 від 14.09.2022 року позивачці вбачається, що 14.09.2022 року ТДВ «СК «Мотор-Гарант» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, без урахування франшизи - 0, 00 грн, в розмірі 27 379, 55 грн. (а.с. 29).

Відповідно до страхового акту № 902/22-ГПО від 14.09.2022 року, складеному фахівцем відділу ВВЗМВС Горяженко Оксаною та погодженого начальником відділу ВВЗМВС Міщенко Володимиром, розмір страхового відшкодування дорівнює 27 379,55 грн. (а.с. 78).

Згідно розпорядження ТДВ «СК «Мотор-Гарант» від 15.09.2022 року зобов`язано бухгалтерію до 21.09.2022 року виплатити страхове відшкодування по страховому акту № 902/22-ГПО від 14.09.2022 року ОСОБА_1 шляхом переказу на р/р у розмірі 27 379,55 грн. (а.с. 79).

Відповідно до платіжного доручення № 3146 від 15.09.2022 року платником ТДВ «СК «Мотор-Гарант» було перераховано отримувачу- ОСОБА_1 27 379, 55 грн, згідно страхового акту від 14.09.2022 року. (а.с. 80).

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Згідно частин першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (деліктне зобов`язання).

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України).

За загальним правилом, визначеним статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення абро втрата певного особистого майнового блага.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч.2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом, одним із таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР "Про страхування" (далі - Закон № 85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України від 01 липня 2004 року №1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Висловлюючись щодо суті спору у справі № 201/16373/16-ц, ВП ВС наголосила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик. Саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а в окремих випадках (у разі укладення страховиком договору зі страхувальником після виключення із членів МТСБУ) винна особа.

Отже, страховик відповідача (ТДВ «Страхова компанія «Мотор-Гарант») за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є належною відповідальною особою за завдані збитки в межах визначеного ліміту.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку), винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Згідно ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки

Статтею 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" унормовано, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (стаття 3 Закону України "України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні")

Згідно з пунктів один, шість статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Разом із цим, відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15-ц (провадження № 61-41382св18).

У свою чергу, в звіті про незалежну оцінку транспортного засобу, складену 24.07.2022 року оцінювачем не наведено відповідних пояснень про неможливість особистого огляду об`єкта дослідження КТЗ, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням пункту 56 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" та пунктів один, шість статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги Звіт з оцінювача ОСОБА_3 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 18459 від 24.07.2022 року та вважає в цьому випадку належним доказом спричиненої шкоди саме Висновок експерта експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 № 57-22В від 08.07.2022 року, на 44 632,96 грн.

Таким чином, з огляду на повідомлення ТДВ «Страхова компанія «Мотор-Гарант» від 14.09.2022 року, зі змісту якого вбачається, що було прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 27 379,55 грн. (а.с. 29) суд вважає обґрунтованими посилання позивача на те, що страховою компанією має бути виконано свої зобов`язання, згідно висновку експерта № 57-22В від 08.07.2022 року, складеного за заявою ОСОБА_1 судовим експертом Вєлковим В.М., у повному обсязі та вважає що позов в цій частині є доведеним та обґрунтованим, і за можливе стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Мотор-Гарант» різницю між сумою виплаченого страхового відшкодування та сумой визначеною у визначена висновком експерта № 57-22В від 08.07.2022 року у розмірі 17 253,41 грн.

Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача ТДВ «Страхова компанія «Мотор-Гарант» витрат, понесених на проведення експертного дослідження у розмірі 4 000, 00 грн. дійшов до висновку, що дана вимога підлягає задоволенню.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивачка посилається на те, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягла у душевних стражданнях, які були завдані внаслідок неправомірних рішень та бездіяльності відповідача.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обов`язок доказування наявності моральної шкоди покладається на позивача.

Аналізуючи наведені положення законодавства, з урахуванням обставин справи, а також зваживши на згадані вище роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо відшкодування моральної шкоди, то насамперед треба звернути увагу на те, що у кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними рішеннями/діями/бездіяльністю відповідача.

Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача ТДВ «Страхова компанія «Мотор-Гарант» моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. дійшов до висновку, що дана вимога підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Отже, враховуючи зазначені обставини та керуючись положенням ст. 23, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" від 31 вересня 1995 року, суд вважає, що позивачем явно завищено розмір моральної шкоди та виходячи із засад розумності і справедливості, приходить до висновку стягнути з ОСОБА_4 на користь позивачки моральну шкоду, яку визначає в розмірі 3 000,00 грн. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 133, 134, 141, 223, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» (, 69068, м. Запоріжжя, вул. Вересаєва, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування у розмірі 17 253 (сімнадцять тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 41 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» (, 69068, м. Запоріжжя, вул. Вересаєва, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» (, 69068, м. Запоріжжя, вул. Вересаєва, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 3 000 (трьох тисяч) гривень 00 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити у задоволені.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 22.05.2023 року.

Суддя: Домусчі Л.В.