Провадження №6/523/70/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" травня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

за участю секретаря судового засідання Гарган С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Алфєєва Дмитра Миколайовича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Суворвоського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

До суду від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Алфєєва Д.М. надійшла уточнена письмова заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати виконавчий лист №523/19070/15-ц, який виданий Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошову суму у розмірі 1 715 582,40 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Свою заяву обгрунтовує тим, що 17 лютого 2016 року Суворовським районним судом м. Одеси було винесено рішення по справі 623/19070/15-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги було задоволено і стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1 715 582. 40 грн.

05.09.2016 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист за № 523/19070/15-ц, на підставі якого Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 172 844, 93 грн.

В подальшому, між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги, за яким право вимоги за кредитним договором № 0/2 від 09.11.2007 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс».

Відповідно до Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 0/2 від 09.11.2007 року, ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , погодили припинити дію договору за взаємною згодою сторін, починаючи з 27.02.2019 року.

Також, відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 27.02.2019 року, укладеним між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_3 , відповідно до якого проведено заміну боржника у зобов`язанні між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 . Кредитор в особі ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» був замінений на нового кредитора - ОСОБА_3 .

Таким чином, первісний кредитор ПАТ «УкрСиббанк» втратив право вимоги по вказаному зобов`язанню, право вимоги, після укладення, між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_3 , договору відступлення права вимоги, було передано новому кредитору - ОСОБА_3 .

Як зазначає представник заявника, шляхом підписання Договору відступлення права вимоги було проведено заміну кредитора у зобов`язанні. Зобов`язання перед новим кредитором було виконано в повному обсязі, на сьогоднішній день кредитор не висуває до боржника будь-яких майнових вимог, пов`язаних з виконанням зобов`язання, що підтверджується відповідною розпискою, отриманою від кредитора у вищезазначеному зобов`язанні.

Представник заявника вказує про те, що проведення виконавчого провадження є безпідставним, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 добровільно погасив заборгованість перед новим кредитором поза межами виконавчого провадження, після укладання договору відступлення права вимоги, а тому виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню.

Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню прийнято до провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. До суду від представника ОСОБА_1 адвоката Хлєбникової Н.А. надійшли додаткові письмові пояснення, в яких заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню підтримала, просила її задовольнити, також просила суд розгляд справи проводити за відсутності заявника та його представника (арк.сп. 149-152,153).

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

У судове засідання представник АТ «УкрСиббанк» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

У судове засідання представник Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного МУ МЮ (м. Одеса) не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

В матеріалах справи містяться письмові заперечення на заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в яких заявлені вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні (арк.сп. 57-62).

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка сторін не є перешкодою для розгляду заяви.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява є не обґрунтованою, є не доказаною, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено про те, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2016 року по цивільній справі №523/19070/15-ц позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 09.11.2007 року у розмірі 1 715 582 гривень 40 копійки.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" судовий збір у сумі по 12 866 гривень 87 копійок з кожного.

Судом встановлено про те, що 05.09.2016 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №523/19070/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошову суму у розмірі 1 715 582,40 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 08.04.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , представника ОСОБА_2 задоволено частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2016 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 09.11.2007 року у розмірі 1 715 582 гривень 40 копійки.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" судовий збір у сумі по 12 866 гривень 87 копійок з кожного.

Судом встановлено, та із матеріалів справи виконавчого провадження вбачається про те, що 13.04.2017 постановою Державного виконавця Суворовського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу у розмірі №53775645 (арк.сп.69).

12.06.2017 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію доходи боржника №53775645 (арк.сп.70).

12.06.2017 року державним виконавцем винесена постанова про розшук майна боржника №53775645 (арк.сп.59).

Із матеріалів справи виконавчого провадження, вбачається про те, що 04.02.2019 року представником АТ «УкрСиббанк» подано до Першого Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області заяву про повернення виконавчого документу (арк.сп.83).

13.02.2019 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу (арк.сп.85).

13.02.2019 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 витрат н проведення виконавчих дій у розмірі 219 грн. (арк.сп.88).

13.02.2019 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 219 грн. (арк.сп. 87).

13.02.2019 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 172 844,93грн. (арк.сп.94).

13.02.2019 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору (арк.сп.93).

13.02.2019 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 172 844,93грн. (арк.сп.94).

13.02.2019 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору (арк.сп.93).

09.11.2020 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (арк.сп.89).

10.03.2021 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження щодо виконання постанови від 13.02.2019року про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 219 грн. (арк.сп.91).

Судом встановлено про те, що 27.02.2019 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_3 укладено Договір про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» передало, а ОСОБА_3 набула право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 09.11.2007 року, який був укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», право грошової вимоги за Кредитним договором було відступлено ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» на підставі Договору факторингу від 27.02.2019 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» (арк.сп.13).

Згідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог. Зважаючи на наведену норму, у суду були відсутні підстави для розгляду питання визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, з тих підстав, які не були заявлені заявником.

Статтею 431 ЦПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений в частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувану на його офіційну електронну адресу, або, у разі її відсутності, рекомендованим чи цінним листом.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік рішень суду, що підлягають примусовому виконанню - виконавчі документи, та вказано наступне. Підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом,

Відповідно до положень ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до положень п.9 ч.2 ст.129 Конституції України та ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно правової позиції, визначеної в постанові Верховного суду України від 16 січня 2018 року по справі № 755/15479/14-ц, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

27.02.2019 року між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк» було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0/2 від 09.11.2007 року (арк.сп.18).

Згідно до п. 1 сторони домовилися припинити дію Договору за взаємною згодою сторін з 27.02.2019 року.

Згідно до п. 2 сторони підтверджують, що відсутні будь-які претензії з приводу виконання Договору.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України - суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» - примусове виконання судових рішень і рішень інших органів посадових осіб покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» - примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких Виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

Відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Судом встановлено, що 13.02.2019 року державним виконавцем відділу винесена постанова про стягнення виконавчого збору № 53775645 у сумі 172 844,93 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Відповідно до ч. 2 Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, витрати виконавчого провадження складаються з: мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з внесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3,4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2,4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Судом встановлено про те, що за період примусового виконання виконавчого документа, з моменту відкриття провадження - 13.04.2017, та до 13.02.2019 - повернення виконавчого документа стягувачу без подальшого виконання за його заявою, боржник до відділу, на вимогу виконавця, не з`являвся, заяв щодо виконання рішення суду самостійно не надавалось.

Заходи примусового характеру виконавцем проводились по відношенню до боржника ОСОБА_1 у період та строки передбачені Законом України "Про виконавче провадження" та у відповідності до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та у час діючого рішення суду на підставі якого видавався виконавчий лист №523/19070/15-ц.

Із матеріалів справи вбачається розписка від 27.02.2019 року, яка надана ОСОБА_3 , відповідно до якої ОСОБА_3 підтверджує повне виконання боржником ОСОБА_1 боргового зобов`язання, та повну відсутність претензій чи вимог до боржника (арк.сп.19).

В матеріалах справи міститься виконавче провадження за АСВП: №53775645 по виконавчому листу №523/19070/15-ц від 05.09.2016 року (арк.сп. 64-105).

Судом встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про закриття виконавчого провадження за №53775645 від 13.04.2017 року по виконавчому листу №523/19070/15-ц від 05.09.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 1 715 582,40 грн., також відсутні відомості про оплату виконавчого збору відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, матеріали справи не містять виконавчого провадження про стягнення боргу з другого відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, про те, що представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 не надав суду доказів в обґрунтування заявлених вимог.

Також, суд вважає, що представник заявника не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене, заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Алфєєва Д.М. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, та керуючись ст.ст. 260, 353, 432 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Алфєєва Дмитра Миколайовича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.05.2023 року.

Суддя: Аліна С.С.