Провадження № 2-др/760/137/23
Справа № 760/6791/21
Рух справи
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12.10.2023:

-у задоволенні позову ТОВ «Генезис фінансової свободи» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, - відмовлено;

-стягнуто з ТОВ «Генезис фінансової свободи» на користь ОСОБА_1 454,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 21.04.2021.

18.10.2023 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника відповідача, датована 17.10.2023, в якій ставиться питання про ухвалення додаткового рішення у даній справі, яким стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23 100,00 грн.

Протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 20.10.2023 для розгляду вказаної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.10.2023 для вирішення питання про розподіл судових витрат у справі призначено судове засідання на 02.11.2023.

У судове засідання 02.11.2023 представники сторін не з`явились.

При цьому, суд врахував, що: за змістом довідки про доставку електронного листа, ухвала від 23.10.2023 та судова повістка про виклик до суду на 02.11.2023 були доставлені до електронної скриньки ТОВ «Генезис фінансової свободи» 25.10.2023 о 16 год 33 хв (т. ІІ, а.с. 27, 28); а до заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу долучено квитанцію № 266255 від 17.10.2023 про доставку відповідної заяви до електронного кабінету ТОВ «Генезис фінансової свободи» (т. ІІ, а.с. 13).

Отже, вбачається, що позивач обізнаний щодо розгляду судом відповідного питання 02.11.2023.

Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Обґрунтування заяви про розподіл судових витрат

В обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зокрема, вказується, що:

- Професійну правничу допомогу ОСОБА_1 під час підготовки до розгляду та безпосередньо в процесі розгляду справи № 760/6791/21, надавало адвокатське бюро "КУРАСА І ПАРТНЕРИ" в особі адвоката Кураси С.А., згідно договору про надання правової допомоги №18 від 26.09.2020;

- До прийняття рішення у справі № 760/6791/21 відповідачу були надані наступні роботи (послуги): 1) Підготовка та подання до Шевченківського районного суду міста Києва заяви про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді від 13.09.2021- 100,00 грн; 2) Підготовка та подання до Шевченківського районного суду міста Києва клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференція від 15.09.2021, направлення клопотання позивачу - 500,00 грн; 3) Підготовка та подання відзиву на позовну заяву про стягнення грошових коштів від 30.09.2021, складання опису вкладення та направлення відзиву позивачу. Аналіз правових висновків ВС - 15 000,00 грн; Підготовка та подання апеляційної скарги на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21.04.2021 - 4 000,00 грн; 5) Підготовка та подання до Солом`янського районного суду міста Києва заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 01.06.2023 - 500,00 грн; 6) Представництво 08.06.2023 інтересів Клієнта по справі № 760/6791/21 (судове засідання - відеоконференція) - 1 000,00 грн; 7) Підготовка та подання до Солом`янського районного суду міста Києва заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 07.09.2023 - 500,00 грн; 8) Підготовка та подання до Солом`янського районного суду міста Києва заяви щодо участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 09.10.2023 - 500,00 грн;

-У відзиві на позовну заяву на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України відповідачем було надано попередній розрахунок судових витрат в розмірі 16 000 грн, а саме: правнича допомога за підготовку та подання відзиву на позовну заяву, складення опису вкладення, направлення відзиву позивачу, аналіз правових висновків ВС та участь в одному засіданні;

-До попереднього розрахунку судових витрат у відзиві на позовну заяву не було вказано послуги щодо наданої правової допомоги за підготовку та подання апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2021 року у справі № 760/6791/21, оскільки знову таки на виконання вимоги ч. 1 ст. 134 ЦПК України відповідач навів такий розрахунок в самій апеляційній скарзі, вказавши попередній розрахунок судових витрат в розмірі 4 454 грн, а саме: 454 грн судовий збір та 4 000 грн правнича допомога за підготовка та подання апеляційної скарги;

-Щодо перевищення витрат на правову допомогу в розмірі 3 100,00 грн порівняно з сумою попередньо заявлених по справі, у відзиві на 16 000,00 та в апеляційній скарзі на 4 000, то дане перевищення є незначним та не могло бути передбачено відповідачем, оскільки останній не міг передбачити кількість судових засідань по справі, необхідність підготовки процесуальних документів поданих в суд по справі, а отже і не міг передбачити такі витрати.

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

У відзиві на позов, зокрема, вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи (т. І, а.с. 116), а саме:

-Правнича допомога (підготовка та подання відзиву на позовну заяву, складення опису вкладення, направлення відзиву позивачу, аналіз правових висновків ВС) - 15 000,00 грн;

-Представництво в суді - 1 000,00 грн за одне засідання;

-Всього: не менше 16 000,00 грн.

На а.с. 117, т. І міститься ордер № 1016027 в 13.09.2021 на право представлення інтересів ОСОБА_1 адвокатом Кураса С.А. на підставі договору про надання правової допомоги № 18 від 26.09.2020.

До заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зокрема, додано копію договору від 26.09.2020 № 18 про надання правової допомоги (т. ІІ, а.с. 5-8), укладеного між адвокатським бюро «Кураса і партнери» (Бюро) та Новолоцьким К.В. (Клієнт), за замістом п.п. 4.1-4.5 якого:

-Вартість послуг Бюро встановлюється за домовленістю Сторін, в залежності від тих послуг, що були надані Бюро, характеру та змісту правової допомоги і оформлюється актом приймання-передачі адвокатських послуг;

-Вартість послуг не включає в себе витрати Бюро необхідні для виконання його обов`язків за цим Договором, понесені в інтересах Клієнта;

-Клієнт на протязі 3 (трьох) днів з моменту підписання Договору, за заявою Бюро сплачує аванс за наданні послуги в обумовленому Сторонами розмірі. Інша частина гонорару за надані послуги підлягає сплаті протягом 10 днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг;

-Оплата підлягає перерахуванню Клієнтом на розрахунковий рахунок Бюро або внесення готівкою в касу Бюро;

-Бюро залишає за собою право в односторонньому порядку надати весь обсяг або частину послуг безоплатно.

Також, матеріали зави містять акт від 16.10.2023 № 16 приймання-передачі наданих послуг, яким визначено наступне:

1. Бюро в період з 13 вересня 2021 року по 16 жовтня 2023 року на виконання Договору про надання правової допомоги № 18 від 26.09.2020 року та за дорученням Клієнта, надало останньому правову допомогу (юридичні послуги) щодо захисту прав та інтересів Клієнта у справі № 760/6791/21, а Клієнт прийняв надані послуги відповідно до переліку та зобов`язується їх оплатити;

2. Перелік послуг наданих Бюро та їх вартість:

Перелік наданих послугВартість (грн)
2.1Підготовка та подання до Шевченківського районного суду міста Києва заяви про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді від 13.09.2021 р. (направлено через систему «Електронний суд»)100,00
2.2Підготовка та подання до Шевченківського районного суду міста Києва клопотання даю проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 15.09.2021р. Направлення клопотання позивачу500,00
2.3Підготовка та подання відзиву на позовну заву про стягнення грошових коштів від 30.09.2021 р. Складаю« опису вкладення та направлення відзиву позивачу. Аналіз правових висновків ВС15 000,00
2.4Підготовка та подання апеляційної скарга на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21.04.20214 000,00
2.5Підготовка та подання до Солом`янського районного сулу міста Києва заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 01.06.2023 р. (направлено через систему «Електронний суд»)500,00
2.6Представництво 08.06.2023 р. інтересів Клієнта по справі № 760/6791/21 (судове засідання - відеоконференція)1 000,00
2.7Підготовка та подання до Солом`янського районного суду міста Києва заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 07.09.2023 р. (направлено через систему «Електронний суд»)500,00
2.8Підготовка та подання до Солом`янського районного суду міста Києва заяви щодо участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 09.10.2023 р. (направлено через систему «Електронний суд»)500,00
2.9Представництво 12.10.2023 р. інтересів Клієнта по справі № 760/6791/21 (судове засідання - відеоконференція)1 000,00

Крім того, до матеріалів справи долучено копію рахунку-фактури № СФ-000007 від 17.10.2023 на суму 23 100,00 грн (т. ІІ, а.с. 11) та копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю (т. ІІ, а.с. 12).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) зазначено наступне:

«Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Разом із тим Велика Палата Верховного Суду вважає, що посилання представника позивачки, що документи по суті справи підписувалися та подавалися до суду безпосередньо ОСОБА_1 , що, на його думку, ставить під сумнів фактичні обсяги наданої правничої допомоги адвокатом Лісовським Р. А. не підтверджено, оскільки відповідачкою доведено реальність надання правничої допомоги.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18 та інших».

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Крім того, суд бере до уваги правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 28.07.2022 у справі № 580/1902/21, де вказано наступне: «ураховуючи заявлення представником позивача у позовній заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, тобто така заява подана до судових дебатів у справі, та дотримання п`ятиденного строку надання доказів на підтвердження таких витрат, є необґрунтованими доводи про порушення строку на подання доказів».

Також, суд зважає, що як зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Суд враховує, що згідно з ч. 3 ст. 134 ЦПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.10.2023 у справі № 206/2971/22, провадження № 61-5826св23).

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Отже, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, суд враховує, що подані документи не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу саме у зазначеному розмірі, оскільки цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд звертає увагу на те, що в п.п.2.5, 2.7, 2.8 акту від 16.10.2023 № приймання-передачу послуг тричі вказана одна й та сама послуга вартістю 500,00 грн, а саме: «Підготовка та подання до Солом`янського районного суду міста Києва заяви щодо участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (направлено через систему «Електронний суд»)».

Як вказано у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у cправі № 905/2371/21, процесуальне законодавство не містить приписів, які унеможливлювали б звернення до суду з єдиним (одним) клопотанням (заявою) щодо участі у всіх судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції або передбачали звернення виключно з окремим клопотанням (заявою) щодо кожного судового засідання.

Таким чином, суд не вбачає розумної необхідності в наданні тричі послуги, яку було достатньо надати один раз, а отже й у неминучості витрат на оплату такої послуги зайвих два рази.

Дослідивши опис наданих послуг, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, відповідність запропонованої адвокатом правової позиції правовим висновкам суду, відображеним у рішенні, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним на 1 000,00 грн.

З огляду на вказане, зважаючи результат розгляду справи, відсутність заперечень позивача щодо розміру витрат на правничу допомогу (зави про зменшення витрат на правничу допомогу), складність справи, фактично надані послуги, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правову допомогу та стягнути на користь відповідача 22 100,00 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 133, 137, 141, 270, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі № 760/6791/21, - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» (; адреса: м. Київ, вул. Прорізна, буд. 11, офіс 44) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) 22 100,00 грн (двадцять дві тисячі сто гривень) витрат пов`язаних з оплатою правничої допомоги.

Додаткове рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ст. 354 ЦПК України).

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. Л. Зуєвич