Справа № 159/6459/23
Провадження № 2/159/1333/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 листопада 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання - Пустової А.Ф.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради,

про позбавлення батьківських прав

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані ухиленням відповідачки від виконання батьківських обов`язків, зокрема зазначено, що після розірвання шлюбу у 2018 році матір залишила дітей проживати з батьком, а сама виїхала в невідомому напрямку. З того часу діти проживають з позивачем, відповідач не приймає участі у житті дітей, не допомагає у їх вихованні та матеріально не забезпечує. З метою захисту інтересів дітей просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав і пояснив, що відповідачка з 2018 року з дітьми не проживає, життям, здоров`ям та навчанням дітей не цікавиться, кошти на утримання синів не виділяє, проживає та працює в м. Києві. Свою поведінку пояснила наміром жити новим життям. Позивач не може вплинути на спосіб життя відповідачки, тому самостійно дбає про дітей.

Представник позивача ОСОБА_5 всудовому засіданні вказав, що відповідач самоусунулась від виховання своїх неповнолітніх дітей, переклавши обов`язок по їх утриманню, вихованню та навчанню батька.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області в судове засідання не з`явився, у заяві від 27.11.2023 клопотав про розгляд справи у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав.

Опитані в судовому засіданні неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розповіли, що вони проживають разом з батьком в м. Ковелі в 2018 року. Матір живе і працює в м. Києві, однак матеріально їм не допомагає. Вони зрідка зустрічаються за місцем проживання бабусі і дідуся, якщо мама приїздить. Діти сподіваються, що мати їх любить, проте чому вона так себе поводить, не можуть пояснити.

Належним чином повідомлена відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася.

Враховуючи згоду позивача, керуючись статтею 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов такого висновку.

За матеріалами справи сторони є батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зазначено у свідоцтвах про народження серії НОМЕР_1 від 09.03.2006 та серії НОМЕР_2 від 24.09.2007.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.11.2018 шлюб між сторонами розірвано.

Позивач ОСОБА_1 , його неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (довідка РЖКП-1 м. Ковеля №148 від 27.09.2023).

Неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з батьком, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 16.11.2022 та не заперечується відповідачем ОСОБА_2 у нотаріальній посвідченій заяві останньої від 26.09.2023.

Службою у справах дітей обстежені умови проживання дітей та на підставі зібраних документів оформлено висновок щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком. Даний висновок затверджений Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради №9 від 12.01.2023.

Позивач подав докази, які підтверджують, що відповідачка ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та навчанню своїх неповнолітніх дітей, не проявляє турботи, не забезпечує матеріально, нічого не робить для задоволення життєво важливих потреб синів.

Даний факт підтверджується Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради №375 від 09.11.2023, яким затверджений висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У нотаріально засвідченій заяві від 26.09.2023 ОСОБА_2 не заперечує проти вирішення будь-яких спорів щодо виховання дітей у її відсутності.

Відсутність матері за місцем проживання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зафіксовано також у письмових поясненнях ОСОБА_8 від 28.05.2023 та ОСОБА_9 від 27.09.2023.

Наведене у сукупності дає підстави для задоволення позову.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного спілкування.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

При цьому, необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на умови, за яких втручання у сімейне життя особи вважається виправданим, зокрема у справі «Хант проти України» ( від 07.12.2006 року, заява №31111/04 , п.50-53) зазначено, що виправданим є таке втручання, яке: здійснюється згідно із законом, тобто у випадках передбачених національним законодавством, має законну мету, наприклад захист прав та інтересів дитини, є необхідним у демократичному суспільстві.

В ході розгляду справи суд встановив, що діти з 2018 року перебувають під фактичною опікою лише позивача, відповідач близько п`яти років життям дітей не цікавиться, участі у їх вихованні та утриманні не приймає, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав.

Відповідач свідомо обрала такі життєві умови, за якими вона не бере хоча би мінімально необхідної для дітей участі у забезпеченні їх життєвих потреб, що в свою чергу свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України.

Особа, яка свідомо не приймає участі у вихованні дітей, несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків, що в даному випадку і відбулось неповнолітні діти залишились без батьківського піклування зі сторони рідної матері.

У пункті 54 рішення Європейський суд з прав людини нагадував, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden (№ 2), від 27.11.1992, Серія A, № 250, ст. 35-36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Практика ЄСПЛ свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Суд погоджується із наявним у матеріалах справи висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей і вважає його достатньо обґрунтованим та підготовленим на підставі повного, всебічного, детального й об`єктивного аналізу фактичних обставин.

Суд на виконання вимог статті 171 СК України заслухав неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які підтвердили, що з 2018 року проживають з батьком, який одноособово піклується за них, займається вихованням та навчанням. Неповнолітні діти висловили бажання проживати з батьком і наполягають на позбавленні матері відповідних прав щодо них.

За таких умов, на переконання суду, позбавлення відповідача батьківських прав є законною та необхідною мірою для захисту інтересів неповнолітніх дітей.

Суд переконався, що позов не спрямований на ухилення позивача від мобілізації.

Окрім того, згідно з частиною другою статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до частини третьої статті 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимоги статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Батьки повинні забезпечити для дітей утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, у матеріалах справи відсутні докази існування обставин, які істотно обмежують її працездатність. Тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 26.10.2023 і до досягнення дітьми повноліття, що буде відповідати вимогам статті 182 СК України.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 гривень, який був сплачений ним при подачі позовної заяви до суду за вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав, а також підлягає стягненню з відповідача у доход держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнений.

Керуючись статтями 164 166, 171, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 3,18 Конвенції про права дитини, статтями 12, 76-81, 141, 265, 268, 280-282,430 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських правах відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 26.10.2023 і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради, , м. Ковель, вул. Незалежності, 73.

Повне судове рішення складене 27.11.2023.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК