УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 496/3658/16-ц

провадження № 61-14158ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Поповим Михайлом Сергійовичем, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року за позовом прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання недійсним державного акта, витребування земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року прокурор Одеської області в інтересах держави в особі Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання недійсним державного акта, витребування земельних ділянок.

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22 червня 2018 року, залишеним без змін постановами Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року та Верховного Суду від 16 вересня 2020 року, позов задоволено. Визнано недійсними та скасовано державний акт від 20 квітня 2010 року, серія ЯИ № 627557, на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, кадастровий номер :02:002:0321, яка розташована на АДРЕСА_1 , виданий на ім`я ОСОБА_2 .

Витребувано на користь Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області земельні ділянки: ОСОБА_5 , загальною площею 0,0592 га, кадастровий номер :01:001:0181, та загальною площею 0,0585 га, кадастровий номер :01:001:0183, ОСОБА_3 , загальною площею 0,033 га, кадастровий номер :01:001:0182; ОСОБА_6 , загальною площею 0,04 га, кадастровий номер :01:001:0184; ОСОБА_4 , загальною площею 0,0593 га, кадастровий номер :01:001:0185.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 через адвоката Попова М. С. звернувся з апеляційною скаргою на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 червня 2018 року, просив його скасувати, ухвалили нове рішення про відмову в позові.

ОСОБА_1 посилався на те, що є особою, яка не брала участі у справі, проте суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, оскільки в 2014-2015 роках між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 укладено договори оренди спірних земельних ділянок.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як особи, що не брала участі у справі, задоволено частково, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 червня 2018 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Постановою Верховного Суду від 17 травня 2023 року касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури задоволено частково, постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Поповим М. С. на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 червня 2018 року закрито.

Закривши апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на підставі договорів оренди у ОСОБА_1 не виникає право власності на спірні земельні ділянки, тому під час ухвалення оскаржуваного судового рішення питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалися.

Крім того у матеріалах справи немає доказів того, що право оренди ОСОБА_1 на спірні земельні ділянки має державну реєстрацію відповідно до законодавства.

Вимоги касаційної скарги

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 через представника Попова М. С. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції неналежно дослідив докази у справі, зокрема договори оренди землі.

Право оренди земельної ділянки підлягає такому ж захисту як і право власності на земельну ділянку, що підтверджено висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19.

Договір оренди набирає чинності з дня його державної реєстрації, якщо в договорі не зазначено інше (постанова Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 314/2712/17).

У договорах оренди, укладених ОСОБА_1 з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , зазначено, що договори набирають чинності після його підписання сторонами.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Україна, як учасниця зазначеної Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦПК України).

Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи (частина третя статті 352 ЦПК України).

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, провадження № 61-2417сво19, викладено висновок, що частина перша статті 352 ЦПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і поділяє їх на дві групи - учасників справи, а також осіб, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Водночас, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, незалучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право або інтерес або обов`язок, і цей зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 711/9671/19, провадження № 61-13147св22.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення є висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого у пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд під час визначення його цивільних прав і обов`язків.

Подібний висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц, провадження № 14-726цс19.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина друга статті 362 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у справі, лише в межах відкритого апеляційного провадження. Якщо такі обставини не підтвердяться, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц, провадження № 61-41547сво18).

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спір стосується витребування земельних ділянок та фактичної зміни їх власника, а ОСОБА_1 не є власником чи реєстраційним володільцем спірних земельних ділянок.

Верховний Суд також зауважує, що згідно зі Законом України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Суд апеляційної інстанції також встановив, що у 2014-2015 роках між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і ОСОБА_4 укладено договори оренди спірних земельних ділянок.

Вказані договори оренди земельних ділянок укладено після 01 січня 2013 року.

Право на захист права оренди на земельні ділянки після 01 січня 2013 року пов`язане із моментом державної реєстрації права оренди на ці земельні ділянки.

Закон України «Про оренду землі» після 01 січня 2013 року містив норму, яка зобов`язувала здійснити державну реєстрацію права оренди землі за орендарем у разі укладення договору оренди земельної ділянки (стаття 6 в редакції Закону від 11 серпня 2013 року). Крім того, після 12 лютого 2015 року статтею 17 цього Закону об`єкт за договором оренди землі вважався переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що у матеріалах справи немає доказів того, що у ОСОБА_1 є зареєстроване право оренди на спірні земельні ділянки відповідно до законодавства.

Посилання у касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції неналежно дослідив договори оренди не є підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, та зводяться до зобов`язання суду здійснити переоцінку цих доказів у зв`язку з незгодою заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

Посилання заявника на постанову Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 314/2712/17 є безпідставним, оскільки реєстрацію договорів оренди на час укладення договорів між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і ОСОБА_4 скасовано.

Отже, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 червня 2018 року не вирішує питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 .

З огляду на вказане суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення з дотриманням норм процесуального права, а касаційна скарга є необґрунтованою, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; про відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; про скасування рішення третейського суду; про видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження не є процесуальним рішенням, яким закінчено розгляд справи,

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 2-1210/11, провадження №61-1537св21.

Керуючись пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Поповим Михайлом Сергійовичем, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року за позовом прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання недійсним державного акта, витребування земельних ділянок відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак