КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/3815/23
У Х В А Л А

28 листопада 2023року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку апеляційного провадження апеляційну скаргу адвоката Старчої Світлани Аліківни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2023 року про забезпечення позову у складі судді Марчука О.Л.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління містобудування, архітектури та контролю за розвитком інфраструктури Васильківської міської ради про визнання будівництва самочинним і зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2023 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Заборонено ОСОБА_1 продовжувати будівництво об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці із кадастровим номером :02:013:1095 по АДРЕСА_1 . Відмовлено в задоволенні решти вимог.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду адвокат Старча С.А. в інтересах ОСОБА_1 , 22 вересня 2023 року звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, яка не відповідає вимогам ЦПК України, а саме: пропущено процесуальний строк на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року апеляційна скарга представниці відповідачки була залишена без руху. Апелянту було надано десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для виправлення вказаних недоліків, а саме: зазначити інші поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши подану апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Старчої С.А. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2023 року, необхідно відмовити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 13 липня 2023 року без виклику сторін було постановлено оскаржувану ухвалу суду.

22 вересня 2023 року подано апеляційну скаргу, тобто з пропуском п`ятнадцятиденного строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Так, у матеріалах справи дійсно міститься розписка на повідомленні суду про отримання ухвали про відкриття провадження, ухвали забезпечення позову та позовної заяви з додатками - 07 вересня 2023 року (а.с. 108 т.1).

Між тим, в матеріалах справи також наявна заява представника ОСОБА_1 адвоката Кривши Я.А. про ознайомлення з матеріалами справи від 19 липня 2023 року (а.с. 116 т.1).

Посилання скаржника на те, що адвокат Кривша Я.В. мав право лише на ознайомлення з матеріалами справи та ухвали від 13 липня 2023 року не отримував, з огляду на відсутність повноважень є безпідставними, оскільки адвокат діє в інтересах особи з якою підписано договір про надання правничої допомоги та мав би повідомити довірителя про наявність оскаржуваної ухвали.

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок учасників справи, добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Учасник справи розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12ч. 4, ст. 13ч. 3ЦПК України).

Таким чином, учасники процесу, маючи беззаперечне право на апеляційний перегляд справи (ст. 129 ч. 2 п. 8 Конституції України, ст. 2ч. 3 п. 8, ст. ст. 17,352 ЦПК України), реалізують це право на власний розсуд і зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, дотримуватися строків, порядку і процедури апеляційного оскарження судового рішення.

Більше того, не вважається об`єктивним посилання адвоката Старчі С.А. на те, що вона не отримувала ухвалу суду 29 серпня 2023 року в приміщенні суду та підпис на клопотанні (а.с. 181 т.1) виконано не нею, оскільки на спростування не вчинення вказаних дій, належні докази до справи не долучено, а суду у відсутні підстави вважати, що підпис вчинено не Старчою С.А . Суд не може візуально визначити дійсність вчинення підпису без спеціальних знань.

Враховує, апеляційна інстанція й те, що сторона відповідача була обізнана про ухвалу суду від 13.07.2023 станом на дату подання - 22.08.2023 адвокатом Старчою С.А. клопотання до суду через засоби електронного зв`язку, в якому вона просила видати копію вказаної ухвали та прописала зміст її резолютивної частини, а саме: «видати копію ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2023 року справа № 362/3815/23» про заборону ОСОБА_1 продовжувати будівництво об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці із кадастровим номером :02:013:1095 за адресою: АДРЕСА_1 » (а.с. 181 т.1).

Апеляційний суд зазначає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який згідно положень ст. 354 ЦПК України за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Отже суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку і залежно від встановленого постановити ухвалу про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також слід врахувати, що Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.02.2018 у справі № 2103/490/2012 вказав про те, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи наведені положення та правову позицію Верховного Суду, ОСОБА_1 , не була позбавлений права та можливості подати апеляційну скаргу у визначений законом строк, враховуючи обізнаність її представників про оскаржувану ухвалу.

Так, поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року," "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

З огляду на усе вищезазначене, у клопотанні про поновлення строку причина його поновлення на думку суду не є поважною в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України і скаржником ненаведено з інших поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Так, розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з - прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вище викладене, підстав для прийняття апеляційної скарги немає, у зв`язку з тим, що причини пропуску строку на оскарження рішення суду першої інстанції, які на думку скаржника є поважними, суд визначив не поважними.

За таких обставин, у відповідності до вимог п. 4. ч. 1 ст. 358 ЦПК України, правові підстави для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Старчої С.А. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2023 року - відсутні.

Враховуючи викладене, керівні роз`яснення, які містяться у постанові Верховного Суду у від 21.02.2018 у справі № 2103/490/2012, практику Європейського суду з прав людини, вимоги ст.ст. 357, 358 ЦПК України, суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Старчої С.А. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2023 року, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357, 358 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Старчої Світлани Аліківни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління містобудування, архітектури та контролю за розвитком інфраструктури Васильківської міської ради про визнання будівництва самочинним і зобов`язання вчинити дії.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: