Справа № 758/9907/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Сіренко Б.В.,

за участю

позивачки за первісним

позовом/відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

представника позивачки за первісним

позовом/відповідачки за зустрічним позовом Крупського В.В. ,

відповідача за первісним позовом/позивача

за зустрічним позовом ОСОБА_3

(в режимі відеоконференції),

представника відповідача за первісним позовом/позивача

за зустрічним позовом Кузнєцова К.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про визначення місця проживання дітей з батьком,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем познайомились у 2014 році. У 2016 році в них почали розвиватися стосунки, а з березня 2018 року - почали проживати разом, проте у зареєстрованому шлюбі ніколи не перебували. Відповідач був проти офіційних стосунків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 від цих стосунків у сторін народилась дитина - ОСОБА_5 . У свою чергу, у 2019 році відповідач визнав батьківство відносно старшої доньки позивачки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протягом всього періоду тривання стосунків, відносини між сторонами назвати теплими або родинними неможливо. В 2020 році спільне проживання стало зовсім нестерпним, відповідач ігнорував наявність позивачки та дітей та продовжував жити своїм життям, нехтуючи батьківськими обов`язками.

Не бажаючи більше терпіти приниження з боку чоловіка та задля безпеки дітей від неадекватної поведінки їх батька, позивачка прийняла рішення переїхати разом з дітьми до своїх батьків в с. Нова Богданівка Броварського району Київської області, де створено всі умови для належного проживання, розвитку та виховання малолітніх дітей, а відповідач продовжив мешкати в орендованій квартирі.

Спільному синові сторін - ОСОБА_7 , у дворічному віці встановлено діагноз - «затримка мовленевого розвитку, порушення психологічного розвитку, комунікативних навичок».

Позивачка вважає, що між нею, як матір`ю, та дітьми існує тісний зв`язок.

Також у вихованні дітей та догляді за ними приймають активну участь і батьки позивачки - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . У батьків позивачки наявне власне житло - будинок, який знаходиться в с. Нова Богданівка Броварського району Київської області і складається з п`яти кімнат. Будинок розташований в закритому котеджному містечку з охороною та всією необхідною інфраструктурою, в т.ч. навчальними закладами освіти, гральними та спортивними майданчиками, тощо.

Забезпеченням потреб дітей також займається позивачка.

Позивачка має постійні місце проживання та місце роботи (докази додаються), нею створено всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дітей, з урахуванням особливих потреб сина.

На підставі наведених обставин, Позивач вважає, що в неї є всі правові підстави для звернення із даним позовом та, відповідно, визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за рішенням суду, разом з матір`ю.

Просила суд: визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покласти на відповідача.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02.08.2021 провадження за вищевказаним позовом було відкрито, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні.

05.11.2021 до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про визначення місця проживання дітей з батьком.

Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 11.11.2021 було прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про визначення місця проживання дітей з батьком до розгляду, об`єднавши його в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, про визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 зазначив, що із ОСОБА_1 він познайомився в 2015 році. Із серпня 2016 року почали підтримувати близькі стосунки. У листопаді 2017 року він дізнався, що ОСОБА_11 вагітна і одразу запропонував їй створити сім`ю. ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народився син ОСОБА_7 . Увесь час спільного проживання сім`єю він повністю забезпечував родину на досить високому рівні

У 2019 році відповідачка запропонувала йому визнати батьківство її доньки - ОСОБА_12 (дитини від попередніх відносин). Оскільки ОСОБА_13 біологічного батька не знала (не мала в своєму житті) і вважала його татусем, він погодився на це. Тож з метою забезпечення інтересів доньки відповідачки ОСОБА_12 позивач прийняв рішення офіційно визнати батьківство щодо її доньки ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Бажання позивача створити міцну сім`ю і піклуватися про дітей спонукало його до постійного підвищення матеріального добробуту дружини і дітей. Проте його піклування не зводилися виключно до матеріального забезпечення. Він постійно займався вихованням дітей, їх інтелектуальним розвитком та здоров`ям.

05.08.2020 неврологом Медичного центру «Дитина» було здійснено огляд сина та поставлено діагноз - «затримка темпу розвитку, а також призначено обстеження в Харківському міжобласному спеціалізованому медико-генетичному центрі рідкісних (орфанних) захворювань, надано направлення на проведення додаткових аналізів.

Із серпня 2020 року по вересень 2021 року син тимчасово проживав із матір`ю. З відповідачкою вони розійшлись. Проте вони збирали необхідну інформацію (матеріали, аналізи, відеозаписи поведінки, щоденники харчування тощо) щодо дитини для завершення діагностики захворювання згідно рекомендацій та вимог фахівців Харківського міжобласного спеціалізованого медико-генетичного центру. Декілька разів відповідачка повідомляла його про серйозні скандали з батьками та прохала забрати дітей у них за будь-яку ціну.

В період з 31.05.2021 по 12.09.2021 ОСОБА_1 , не зважаючи на захворювання дитини, необхідні аналізи на дослідження так і не здала, медичне обстеження дитини в Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охматдит» не завершила.

В даних вчинках відповідачки позивач вбачає ухилення нею від виконання батьківських обов`язків, що негативно впливає на розумовий та фізичний розвиток сина. Усі її вчинки (припинення обстеження у Харкові, відмова надати зразок слини на дослідження, відмова пройти обстеження в лікарні «Охматдит») суперечили інтересам дитини, адже вони спрямовувалися на позбавлення дитини можливості отримати якісне медичне обслуговування та лікування.

Зважаючи на постійне свавільне ігнорування відповідачкою питанням здоров`я їх дитини, її перешкоджанням у виявленні причини затримки розвитку дитини, існування реальної загрози здоров`ю дитини, систематичному нехтуванню ОСОБА_1 своїми батьківськими обов`язками у відношенні сина, він вимушений був в інтересах дитини прийняти рішення, що на час її обстеження та медичного лікування (або принаймні до отримання судового рішення по справі про визначення місця проживання дитини), дитина повинна залишатися з ним, адже це найбільш відповідає її інтересам.

На думку позивача у відповідачки наявні: стійка схильність до звикання приймання психоактивних препаратів (зловживання медичними препаратами, алкоголем, тютюном); пагубні звички, які можуть стати поганим прикладом для дітей; несерйозне відношення до стану свого здоров`я, що в свою чергу впливає на її психоемоційний стан.

Як вважає ОСОБА_3 відповідачка фактично лише використовує дітей для маніпулювання ним. Публікуючи недостовірну інформацію, відповідачка навіть не розуміє, що це може зашкодити інтересам дітей і зараз, і в майбутньому. Проживання дітей в умовах постійного емоційного конфлікту, проявів ворожнечі та звинувачень очевидно зашкодить їх інтересам.

За час проживання окремо від дітей, позивач робив все для виконання своїх батьківських обов`язків, продовжував матеріально забезпечувати дітей, надаючи щомісяця в довільному порядку гроші ОСОБА_1 на дітей (близько 25 - 30 тис. грн.), також відповідачка отримувала орендну плату у розмірі понад 10 000,00 грн. з квартири, яка була придбана ними за спільні кошти. Позивач систематично відвідував дітей, організовував їхнє дозвілля, возив їх до лікаря, постійно привозив продукти харчування, необхідні ліки, тощо. Незважаючи на те, що фактично його батьківські права були обмежені. Спілкування з сином могло бути лише в присутності матері. Відповідачка забороняла брати з собою сина до нього додому, чи то до його бабусі, прабабусі за батьківською лінією.

На думку позивача, поведінка відповідачки стосовно їх сина ОСОБА_7 носить безвідповідальний характер. Своїми діями відповідачка перешкоджає лікуванню дитини, що має «затримку у розвитку». Відповідачка використовує наявні в неї батьківські права всупереч інтересам дітей. Відповідачка не виконує належним чином батьківські обов`язки, не забезпечує виховання дітей у дусі любові та поваги до свого батька та близьких родичів, не створює позитивного середовища для їх виховання. Відповідачка штучно створює атмосферу конфлікту та ненависті у сімейних відносинах. Відповідачка має пагубні звички та схильності, що може негативно впливати на виховання дітей. Поведінка відповідачки в цілому у сімейних відносинах суперечить загальноприйнятим моральним цінностям, принципам розумності та добросовісності. Відповідачка своєю поведінкою культивує аморальні цінності у дітей (вчить дітей обманювати, звинувачувати, маніпулювати тощо). Надає дітям поганий приклад (зразок). Відповідачка не здатна забезпечити стабільний позитивний психологічний мікроклімат в сім`ї через складні стосунки з власними батьками та свою нестабільну та/або маніпулятивну поведінку.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що саме в інтересах дітей є визначення їх місця проживання разом з ним.

Просив суд визначити місце проживання малолітніх дітей, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом із батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Представником відповідачки за зустрічним позовом/позивачки за первісним позовом подано відзив на зустрічну позовну заяву.

В судовому засіданні позивачка за первісним позовом/відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник адвокат Крупський В.В. позовні вимоги за первісним позовом підтримали, просили їх задовольнити. У задоволенні зустрічних позовних вимог просили відмовити. Пояснили, що жодним належним та допустимим доказом не підтверджено обставини щодо факту як неналежного виконання своїх батьківських обов`язків відповідачкою за зустрічним позовом, так і завдання останньою будь-якої шкоди інтересам дітей, їх здоров`ю, не підтверджено обставини, що діти повинні проживати саме з позивачем за зустрічним позовом. Докази наявні в матеріалах справи, покази свідків вказують та достеменно свідчать про те, що матір`ю створені всі умови для проживання разом з нею, вона характеризується позитивно на роботі, має стабільний дохід, власне житло, фахову медичну освіту, працює за професією та постійно вдосконалює свої навички. Діти були наділені любов`ю та опікою, мешкали в комфортному родинному середовищі, серед друзів та близьких. Про негативне ставлення самого відповідача до позивача як раз свідчить його поведінка спрямована на встановлення перешкод у спілкуванні з дитиною, переховування дитини від матері, не виконання ухвали Подільського районного суду м. Києва про забезпечення позову. Враховуючи обставини справи, докази надані на підтвердження та спростування вимог, заперечень та аргументів, якнайкращі інтереси дітей, просили первісний позов задовольнити та визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із матір`ю - ОСОБА_1 .

Відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник адвокат Кузнєцов К.В. у судовому засіданні вимоги за первісним позовом не визнали в повному обсязі, просили відмовити в їх задоволенні. Зустрічні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. ОСОБА_3 додав, що власне через активний супротив з боку матері, причина захворювання сина ОСОБА_7 й не була встановлена під час їхнього проживання разом. Більше того, ОСОБА_1 і не збиралась проводити обстеження, щоб цю причину встановити. 12 вересня 2021 року, під час його чергового відвідування дитини в присутності матері, він помітив у сина підвищену температуру та ознаки гострого респіраторного вірусного захворювання. Він взяв дитину і повіз до лікаря педіатра, у якого він раніше лікувався. Це був перший раз приблизно за рік, коли він виїхав із власним сином за межі містечка, де він проживав із матір`ю. Після отримання підтвердження від висококваліфікованого, досвідченого лікаря-педіатра про наявність суттєвих порушень у розвитку дитини, які вимагають негайного обстеження і лікування, він прийняв рішення переселити дитину на проживання з ним. Приймаючи рішення про переселення дитини на проживання до себе, він обирав між поганим варіантом (ескалацією конфлікту з ОСОБА_1 ) та найгіршим - подальшою затримкою у початку обстеження і лікування сина. Він обрав перший варіант. Перешкоджання обстеженню та лікування теж продовжилось після переселення сина до нього, але тепер більшою мірою через поліцію, відкриття кримінальних проваджень, звернень до органу опіки і піклування і надання неправдивої інформації всім державним установам. Після того як він переселив сина на проживання з собою, вперше за рік, він отримав можливість його спостерігати, адекватно оцінити його стан здоров`я та розпочати тривалий і складний процес діагностики та лікування. На сьогоднішній день у сина гарно розвинена мова, він здатен на повноцінне змістовне спілкування, має гарний словниковий запас. Він сам їсть, жує, ходить в туалет, вдягається і роздягається, вигадує історії з іграшками, активно цікавиться світом. Він намагається будь-якими засобами допомогти і вилікувати сина. Зараз ОСОБА_14 отримує адекватне лікування, вони мають очевидний прогрес по всім напрямкам - і не тільки в плані здоров`я. Просив задовольнити зустрічний позов, у задоволенні первісного позову відмовити.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона мати позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 . Її донька лікар. Відповідача за первісним позовом вона знає, так як у доньки з ним спільна дитина. Донька старанно виховує своїх дітей. Батько дітей не приїзжав до дітей та не брав участі у вихованні дітей. ОСОБА_15 не рідна дочка відповідача, їй 9 років. Коли викрали внука ОСОБА_7 , ОСОБА_15 дуже злякалась, не могла спати сама.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснила, що вона подруга позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 . На її думку дитину слід повернути матері. Раз у місяць вона приїжджала у гості до ОСОБА_1 . Коли вона перебувала у них дома, то бачила що діти були щасливі. В основному вихованням дітей займалася ОСОБА_1 , водила дітей до школи, на гуртки, до лікарів, займалася з психологом.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що вона подруга ОСОБА_1 . Дітей сторін вона знає дуже добре. Діти росли з матір`ю, вона піклувалася про них. Коли сина ОСОБА_7 забрали у ОСОБА_1 ,, вона дуже болісно це сприйняла на свій рахунок. Як вона знає, ОСОБА_7 було викрадено з подвір`я. Дитина трішки відрізнялась від інших дітей, був замкнутий, важко йшов на контакт з іншими дітками. Але завдяки ОСОБА_1 . ОСОБА_7 спілкувався та грався з дітьми.

Допитана в якості свідка ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснила, що вона сусідка ОСОБА_1 . Спілкується з її сім`єю. ОСОБА_1 дуже хороша, обізнана людина. Дітей сторін вона також добре знає. Дітьми займалася ОСОБА_19 . Батька дітей вона не знає, але знає зі слів ОСОБА_19 , що він приїжджав. На її думку є підстави для визначення проживання дітей з матір`ю. ОСОБА_7 дуже веселий та хороший хлопчик.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснив, що він сусід позивачки за первісним позовом ОСОБА_21 . Спілкується з нею як на роботі так і після роботи. Дітей знає, вони приходять у гості до його дітей. Діти разом із ОСОБА_1 були завжди радісними, виглядали охайними. З батьком дітей він знайомий. Бачив його три рази з дитиною, коли він приїжджав у Богданівку до дітей. Особисто з ним не спілкувався. Конфліктів ніяких не було. Знає, що батько дітей приїжджав на вихідні на пару годин. 12 вересня 2021 року йому зателефонувала ОСОБА_1 і повідомила, що зник її син ОСОБА_7 . Він зателефонував охороні і дізнався, що жодна машина не виїжджала. По камері відеоспостереження він побачив, що біля будинку ОСОБА_19 зупинилась машина, в якій перебували двоє чоловіків. Один з чоловіків передав ОСОБА_7 через паркан іншому чоловікові. Після чого вони виїхали з котеджного містечка через технічний вихід і вирушили в невідомому напрямку. Були свідки які бачили, що дитину пересаджували в іншу машину. Щодо здоров`я ОСОБА_7 він нічого не знає. Хлопчик виглядав здоровим.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що сім`ю ОСОБА_1 знає давно. ОСОБА_1 знає з дитинства. Вони сусіди, через декілька вулиць він мешкає. Працює разом з її батьком. Дітей також знає. Догляд за дітьми є постійним. Діти виховані. Батька дітей знає, бачив. Погляди на життя ОСОБА_25 та його поведінка не подобалися йому. З дітьми він бачив батька. Про стан здоров`я ОСОБА_7 він нічого не може сказати, бо не лікар. ОСОБА_7 був не схожий на інших дітей.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснив, що знає особисто сторін по справі. ОСОБА_5 він знає з 2015 року, а ОСОБА_19 десь з 2018 року. У сторін народився син у 2018 році. Батько дитини працював, мав добрий дохід, мати дитини перебувала у відпустці по догляду за дитиною. Сторони мешкали у придбаній квартирі. Пізніше він дізнався, що сторони орендували іншу квартиру. Як він бачив ОСОБА_25 достатньо піклувався дітьми. Прийняв батьківство дитини ОСОБА_27 від попередніх відносин. Десь у лютому 2020 року йому стало відомо, що ОСОБА_25 пішов з дому та мешкав окремо від ОСОБА_19 . Потім він повертався у родину. Вони всі разом їздили відпочивати на море. На його думку ОСОБА_19 поводилась, егоїстично, сперечалась постійно з ОСОБА_25 . Він помітив, що їх син ОСОБА_7 дивно себе поводить. На сьогоднішній день, як йому відомо. Сторони мешкають окремо. Дочка ОСОБА_13 мешкає з матір`ю, син ОСОБА_7 - з батьком. Сина ОСОБА_7 слід було лікувати, та на підставі цього у сторін виник конфлікт. У вересні 2021 року ОСОБА_25 забрав сина до себе для проживання. ОСОБА_3 зробив сину дорогий аналіз, який відправив на дослідження до США. ОСОБА_19 дала відмову у здачі якихось аналізів сина, наголошувала на тому, що дитині необхідний спокій від батька.

Допитана в якості свідка ОСОБА_28 у судовому засіданні пояснила, що має свідоцтво на зайняття адвокатською діяльністю. Представляла інтереси ОСОБА_3 на засіданні Органу опіки та піклування с. Велика Димерка, щодо справи стосовно його участі у вихованні дитини, а також щодо надання дитини на обстеження та лікування. ОСОБА_3 зробив аналізи сина ОСОБА_7 і відправив їх до США, де вказали, що у дитини підозрюється серйозний психічний розлад. Після чого ОСОБА_25 , як батько дитини, мав намір призначити сину лікування та розпочати його якнайшвидше. Однак мати дитини - ОСОБА_19 перешкоджала цьому. ОСОБА_1 з дитиною мешкала у приватному будинку та доступу до дитини у батька не було. Коли на засіданні Органу надали слово ОСОБА_19 , вона розплакалася, повідомила, що категорично проти щоб батько спілкувався з сином, оскільки вважає, що він негативно впливає на дитину. Звертає увагу, що ОСОБА_19 мала дивну поведінку, то плакала, то сміялася разом з подругами. Її повноваження як представника обмежились одним днем. Які розлади у дитини вона не знає, дитину не бачила, про його діагноз дізналася зі слів. Як виконувала свої батьківські обов`язки ОСОБА_19 , їй не відомо.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні пояснив, що знає сторін ще з 2014 року, коли вони були студентами. ОСОБА_1 мала дитину від інших відносин. ОСОБА_30 та ОСОБА_11 почали мешкати разом в орендованій ОСОБА_31 квартирі. ОСОБА_19 налаштовувала ОСОБА_32 проти всіх друзів та родичів. Він був у них на всіх святах. Дочку ОСОБА_6 він не бачив рік після знайомства з нею. ОСОБА_1 казала, що дочкою займаються її батьки. ОСОБА_11 постійно приймала алкоголь і палила цигарки. Потім у сторін народився син ОСОБА_7 . ОСОБА_30 винайняв няню, так як ОСОБА_33 погано вела домашнє господарство. Пізніше сторони розійшлися та мешкали окремо. ОСОБА_1 мешкала у батьків. Йому відомо, що коли ОСОБА_19 вийшла на роботу, в неї була проблема, вона почала приймати антидепресанти. ОСОБА_1 на початку стосунків з ОСОБА_31 відмовлялася виходити заміж, але після народження дитини почала тиснути на ОСОБА_32 , виправдовуючи це тиском батьків. Він багато часу проводив з їх сином ОСОБА_7 . Всі почали помічати, що дитина відстає в розвитку. ОСОБА_30 почав шукати лікарів, а ОСОБА_19 наполягала, що це тимчасово. Стосунки у сторін ще більше погіршилися. ОСОБА_11 обмежувала спілкування з дітьми ОСОБА_34 . ОСОБА_30 звертався до Органу опіки та піклування для встановлення спілкування з дітьми. Пізніше відбувалося погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 . ОСОБА_11 перешкоджала лікуванню ОСОБА_7 , відмовлялася здати певні аналізи, показатися спеціалістам. У вересні 2021 року ОСОБА_30 забрав сина ОСОБА_7 до себе і відвіз до лікаря. Він бачив ОСОБА_7 коли він почав отримувати лікування, приймати препарати. За декілька місяців лікування були помітні покращення, був відчутній прогрес. Наразі дитина з батьком у Братиславі .

Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що сторони мешкали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 21.06.2019 Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стан Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_36 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , актовий запис № 962, батьком якого записаний - ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 01.08.2018 Виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 5, батьком якого записаний - ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_1 .

Згідно з консультативного висновку дитячого невролога Медичного центру «Добробут-поліклініка» від 07.05.2021 у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 виявлено - «затримка мовленнєвого розвитку, порушення психологічного розвитку, комунікативних навичок».

Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, виданого відповідно до Рішення Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 08.11.2021 № 450 «Про затвердження висновку про місце проживання дітей» визначено доцільним місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з матір`ю ОСОБА_1 .

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з одним із батьків. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» вбачається, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).

Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна -встановити дійсні обставини справи.

Згідно із ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що згідно з Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області доцільно визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з матір`ю ОСОБА_1 .

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) викладено висновок про те, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим, положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей».

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо.

Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.

Щодо наданого позивачкою за первісним позовом/відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, суд не погоджується з таким висновком, оскільки він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дітей, з наступних підстав.

Висновок базується виключно на підставі доказів наданих однією стороною - ОСОБА_1 , матір`ю дітей та виданий ОСОБА_1 за результатом розгляду її заяви. Висновок був виданий 08.11.2021, тобто минуло вже два роки. Отже, на думку суду, висновок видано передчасно, без врахування матеріалів судової справи та без з`ясування органом опіки усіх фактичних обставин справи.

З урахуванням конкретних обставин даної справи, безперервне проживання сина з батьком з 12.09.2021 забезпечує його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що є благополучним. Суд погоджується з тим, що проживання сина з батьком відповідає його якнайкращим інтересам, оскільки батько сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, займається лікуванням сина.

Вирішуючи спір, враховуючи вказані норми матеріального права, враховуючи вік дітей, стать дітей і те, що між дочкою та матір`ю в ранньому віці існує тісний зв`язок, розірвання якого може призвести до негативного впливу на розвиток дитини, враховуючи стан здоров`я сина, в лікуванні якого мати перешкоджала батькові дитини, виходячи із пріоритету інтересів дитини, суд прийшов до висновку, що місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 слід визначити разом із матір`ю ОСОБА_1 , а місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 слід визначити разом із батьком ОСОБА_3 , що відповідатиме інтересам дітей, сприятиме належним умовам їх проживання, гармонійному розвитку та вихованню у атмосфері любові, добробуту та поваги до них, належному матеріальному забезпеченню.

Ураховуючи зазначене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, про визначення місця проживання дітей підлягає частковому задоволенню шляхом визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з матір`ю ОСОБА_1 . Разом з тим, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про визначення місця проживання дітей з батьком підлягає також частковому задоволенню шляхом визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, про визначення місця проживання дітей - задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

У задоволенні решти первісних позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про визначення місця проживання дітей з батьком - задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

- позивачка за первісним позовом/відповідачка за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ;

- відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 ;

- третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, місцезнаходження: 07442, Київська область, Броварський район, смт Велика Димерка, вул. Бобрицька, 1, код ЄДРПОУ - 43967164.

Суддя Дмитро ПЕТРОВ