РІШЕННЯ

Іменем України

28 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дмитрієвої М.М.

справа № 333/2305/23

провадження № 2/333/1732/23

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта»

розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ТОВ «Нова Пошта» про захист прав споживачів.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне.

29 березня 2022 року ОСОБА_1 на відділенні «Нової Пошти» № 19 у м. Запоріжжі здав майно перевізнику для його подальшої пересилки у АДРЕСА_1 , одержувачем зазначено ОСОБА_3 .

Відповідно до експрес накладної №9864 типом відправлення зазначено вантаж, вага - 99,9 кг., кількість виділених місць 4, опис - речі, оголошена вартість становить 113 000 грн.

11 квітня 2022 року, вантаж було доставлено до місця призначення, однак при перевезенні працівниками ТОВ «Нова Пошта» було втрачено одне з чотирьох місць, а саме: місце № 1.

13 квітня 2022 року позивач звернувся до Контакт центру ТОВ «Нова пошта» із зверненням про відсутність частини посилки. 27 квітня 2022 року позивач повторно звернувся до відповідача з претензією. 27 квітня 2023 року позивач отримав відповідь, що його претензія зафіксована за № 20220427/03184

09 вересня 2022 року позивачу надійшла відповідь від ТОВ «Нова Пошта № 02106, датована 21 червня 2022 року, в якій відповідач визнав втрату вантажу за місцем № 1 та запропонував виплатити компенсацію у розмірі 28 250, 00 грн., 1/4 частину втраченого майна.

Позивач не погодився з запропонованою пропозицію, оскільки, як ним зазначено місце номер один містило особливо цінні речі, позивачем надано опис зазначених речей на загальну суму 5 955 $ США, та запропонована відповідачем сума не відповідає дійсній вартості втраченого майна, у зв`язку з чим позивач просить стягнуту загальну суму оціночної вартості у розмірі 113 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що саме оператором поштового зв`язку було визначено кількість місць необхідних для доставлення багажу, при оцінці вартості майна позивач визначав його оціночну вартість як неподільного елементу - однієї посилки, позивач очікував що майно буде доставлено в цілісності, а не в окремих його частинах.

У зв`язку з тим, що в досудовому порядку вирішити питання компенсації позивачу не вдалось, останній вимушений звернутись до суду та просить стягнути 113 000 грн. суму оголошеної вартості відправлення, штраф у розмірі 24,23% передбачений умовами договору у розмірі 27 379, 90 грн., вартість перевезення вантажу у розмірі 985, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн.

Відзив на позовну заяву

На адресу суду надійшов відзив від представника відповідача. Відповідач частково не погоджується з заявленими позовними вимогами. Відповідач зазначає, що ним було доставлено отримувачу відправлення, проте не в повному обсязі, фактично було доставлено 3 з 4 місць відповідного відправлення. У зв`язку з чим позивач визнає вимоги в частині відшкодування 1/4 частини оголошеної вартості відправлення за експрес-накладною № 9864. Відповідач не погоджується з позицією позивача щодо відшкодування оголошеної вартості в повному обсязі, оскільки позивачем не вчинено жодних дій щодо можливості ідентифікувати вміст відправлення, позивач не скористався своїм правом на визначення конкретного переліку вмісту відправлення, та не надав жодних супроводжуючих документів, які б підтверджували реальний вміст та вартість відправлення. Саме позивачем була встановлена оціночна вартість та зазначено опис такого відправлення як речі. Оскільки відповідачем доставлено 3/4 частини відправлення, вважає, що позивач має право на відшкодування лише 1/4 частини від оголошеної вартості відправлення.

Щодо вимоги позивача в частині стягнення штрафу, то відповідач вважає, що такі вимоги не ґрунтуються на умовах укладеного Публічного договору, оскільки обов`язок оплати штрафу в розмірі 24, 23 % від суми відшкодування виникає у відповідача виключно у досудовому порядку.

Щодо вимог стягнення моральної шкоди, то вважає, що позивачем не надано доказів понесення реальної шкоди, не зазначено у чому полягала завдана шкода, та підстави її розрахунку, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволені позовних вимог в цій частині.

Відповідь на відзив

Позивачем надано відповідь на відзив, в якому останній не погоджується з позицією відповідача, вважає, що відповідач помилково вважає, що надане ним відправлення є подільним та таким, що можна поділити на 4 частини. Вважає, що перевізник на власний розсуд встановлює порядок перевезення вантажу. Вказує, що умовами публічного договору не передбачено, що у разі часткової втрати відправлення, при визначенні розміру завданої шкоди, слід керуватись саме кількістю доставлених місць. Стверджує, що споживачами оголошена вартість сприймається як страхова сума, яка буде повернута у разі пошкодження або втрати відправлення, зазначенні відповідачем у відзиві пояснення не встановлюють можливості споживачу отримати компенсацію у встановленому у оголошеній вартості розмірі та фактично маніпулює умовами публічного договору, з метою уникнення відповідальності.

Позивач зазначає, що в нього відсутній обов`язок надання конкретного переліку вмісту вантажу та у разі сумніву щодо вмісту відправлення, саме на оператора покладається обов`язок у відмовленні прийняття відправлення.

Вважає, що ним в повній мірі доведено понесенні ним моральні страждання, через не виконання відповідачем своїх обов`язків, а тому встановлена компенсація у розмірі 20 000 грн. відповідає дійсності.

Заперечення на відповідь на відзив

У своїх запереченнях відповідач посилається на зазначені ним у відзиві факти. Вказав, що позивач помилково приходить до висновку, що позивач не визнає завдану позивачу моральну шкоду, зазначає, що відповідач визнає можливість завдання такої шкоди, але лише звертає увагу на недоведеність її розміру.

Також Відповідач не заперечує сам факт надання правової допомоги, та просить суд здійснити розподіл судових витрат у відповідності до норм ЦПК України.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного (письмового) провадження.

Відповідно до ч.2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Установлені судом фактичні обставини справи

29 березня 2022 року ОСОБА_1 на відділенні «Нової Пошти» № 19 у м. Запоріжжі здав майно перевізнику для його подальшої пересилки у АДРЕСА_1 , одержувачем зазначено ОСОБА_3 .

Відповідно до експрес накладної №9864 типом відправлення зазначено вантаж, вага - 99,9 кг., кількість виділених місць 4, опис - речі, оголошена вартість становить 113 000 грн.

11 квітня 2022 року, вантаж було доставлено до місця призначення, однак при перевезенні працівниками ТОВ «Нова Пошта» було втрачено одне з чотирьох місць, а саме: місце № 1.

При складанні експрес-накладних, відправник (позивач) передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненого у вільному доступі, шляхом розміщення на офіційному сайті http://novaposhta.ua .

Зазначенні обставини сторонами визнаються.

Позиція суду та нормативно правове обгрунтування

Щодо стягнення оголошеної вартості відправлення.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» послуги поштового зв`язку - продукт діяльності оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів банківських операцій, спрямований на задоволення потреб користувачів. Оператор поштового зв`язку (оператор) суб`єкт підприємницької діяльності, який в установленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором.

Згідно ст. 3 Закону України «Про поштовий зв`язок» основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, зокрема, є забезпечення надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості.

Частиною 3 ст. 909 ЦК України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладеної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відносини сторін регулюються нормами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта».

Стаття 924 ЦК України зберігає раніше прийняті в цивільному праві України принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (частина перша статті 924 ЦК України) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (частина друга статті 924 ЦК України).

Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення.

Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі.

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами визнається факт втрати 1 виділеного місця, поштового відправлення. Таким чином судом встановлено, що позивачу було завдано матеріальної шкоди саме неправомірними діями відповідача.

Відповідно до вимог закону, саме на завдавача шкоди покладається тягар доказування, матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач здійснював будь-які дії для встановлення вмісту втраченої посилки, відповідачем не було проведено службового розслідування відносно вказаних подій.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено того, що втрачена посилка не могла містити зазначених позивачем речей, позивачем надано достатньо доказів того, що зазначені ним речі були ним придбані та могли бути направлені поштовим відправленням. Судом також враховується той факт, що позивач надав перевізнику одну неподільну посилку, яка відповідно до експрес-накладної зареєстрована як одне відправлення, а тому суд доходить висновку про те, що відповідач взяв на себе ризики втрати частини вантажу.

Відповідно до п.7.2.2 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора експедитор повертає замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експрес-накладною.

Враховуючи той факт, що позивачем доведено підстави своїх позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовна заява в частині стягнення суми оголошеної вартості та плати за перевезення підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 24,23% від суми відшкодування.

Відповідно до п. 7.2.4 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, у разі виплати експедитором у досудовому порядку за результатами розгляду претензії відшкодування, що сплачується у зв`язку з втратою або пошкодженням відправлення на користь Замовника - фізичної особи, Експедитор додатково сплачує замовнику штраф в розмірі 24,23 % від суми відшкодування.

Оскільки на досудовому порядку за результатами розгляду претензій сторони не вирішили спір, відповідно до умов договору, який позивачем не оскаржується, штраф у розмірі 24,23 % стягується виключно у випадку досудового врегулювання спору, а оскільки справа розглядається в судовому порядку, то вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Закон України «Про поштовий зв`язок» та Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 не містять умови, за яких перевізником має бути відшкодовано моральну шкоду користувачу послуги поштового зв`язку, проте при зверненні до суду позивач посилався на норми Цивільного кодексу України, які регулюються порядок відшкодування моральної шкоди.

Так, відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Згідно статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 127 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 користувач послуг поштового зв`язку має право: на одержання інформації про порядок і строк надання послуг поштового зв`язку; звернутися для захисту своїх прав як споживача до територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів, а також до суду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній нас час виникнення спірних правовідносин) споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Таким чином, встановивши, що саме з вини ТОВ «НОВА ПОШТА» позивачу було надано неякісні послуги поштового зв`язку, суд доходить висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу завданої моральної шкоди.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 532/310/17, викладений в постанові від 12 грудня 2018 року.

Враховуючи викладене та керуючись принципом розумності, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 3000 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги від 10 березня 2023 року; додаткову угоду № 1 від 10 березня 2023 року в якому встановлена вартість послуг у розрахунку 1000 грн. за 1 годину роботи адвоката; акт прийому передачі від 16 травня 2023 року та розрахунки фактури від 22 березня 2023 року та 16 травня 2023 року, які підтверджують сплату ОСОБА_1 адвокату Штабовенку Д.В. послуг у загальному розмірі 8000,00 грн.

Дослідивши надані стороною позивача докази на підтвердження розміру правої допомоги, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що справу було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення витрат за надані послуги слід задовольнити частково, а саме в розмірі 5000 грн. Суд вважає, що зазначена сума буде відповідати критерію співмірності, розумності та дійсної вартості наданих послуг.

Беручи до уваги, що позивач на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, враховуючи, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що оскільки його вимоги задоволено частково, а саме на 74,97% (126 985 *100: 169 364,90), тому з відповідача ТОВ «НОВА ПОШТА» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 804,87 грн. (1073,60х74,97:100).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 570, 610, 615 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 247, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» про захист прав споживачів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» (м. Київ, Столичне шосе, буд. 103, корп.. 1, поверх. 9, ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , суму оголошеної вартості відправлення в розмірі 113 000 грн. та вартість перевезення 985,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» (м. Київ, Столичне шосе, буд. 103, корп.. 1, поверх. 9, ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» (м. Київ, Столичне шосе, буд. 103, корп.. 1, поверх. 9, ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» (м. Київ, Столичне шосе, буд. 103, корп.. 1, поверх. 9, ) в дохід держави судовий збір в розмірі 804,87 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 28 листопада 2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва