ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року

м.Харків

справа № 334/6807/20

провадження № 22-ц/818/137/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Акціонерне товариство «Оксі Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оксі Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_2 про припинення застави автомобіля, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 13 січня 2022 року постановлене суддею Бабенко Ю.П.,

в с т а н о в и в:

23 листопада 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом, який в подальшому уточнив та просив припинити заставу автомобілю «BMW X6», номер кузова НОМЕР_1 , яка виникла на підставі договору застави транспортного засобу №014/1150/73/103487/1 від 07.10.2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 та внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про припинення обтяження застави автомобіля «BMW X6», з номером кузова НОМЕР_2 , яка виникла на підставі договору застави транспортного засобу №014/1150/73/103487/1 від 07.10.2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 13 січня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Вирішити питання щодо судових витрат.

Зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини справи та посилається на доводи, викладені у позовній заяві. Зауважує, що виконавчий напис не був пред`явлений до виконання, строк позовної давності сплинув. Наявність заборони обмежує його права власності.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін. Зазначає, що рішення постановлене з дотриманням положень закону.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заставодержателем не надавалася згода на відчуження заставного майна спірного автомобіля, що заставний автомобіль відчужувався і придбавався в період дії зареєстрованого обтяження, тому ОСОБА_1 не є його добросовісним набувачем згідно зі ст.388 ЦК України. Підстави для припинення застави відсутні.

Згідно ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.10.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/1150/73/103487, відповідно до умов якого останній отримав 93728 доларів США та зобов`язався повернути в строк до 07.10.2015 року (т.1 а.с. 214-221).

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 07.10.2008 року було укладено договір застави №014/1150/73/103487/1, відповідно до умов якого заставодавець передав заставодержателю в заставу належне йому на праві власності рухоме майно, а саме автомобіль «BMW X6», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 . Згідно до ст.2 вказаного договору, застава за даним договором забезпечує повне виконання грошових зобов`язань позичальника, що випливають або виникнуть в майбутньому з кредитного договору №014/1150/73/103487. Статтею 8 договору застави №014/1150/73/103487/1 від 07.10.2008 року передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання всіх або окремих зобов`язань, що забезпечені заставою згідно зі ст. 2 цього договору, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави і задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави. Відповідно до п. 10.3 договору застави, застава за цим договором припиняється, а договір втрачає силу в таких випадках: повне виконання позичальником вимог Заставодержателя за Кредитним договором; за взаємною згодою сторін; продаж предмета застави в ході звернення стягнення на нього відповідно до ст.8 договору; повне знищення предмета застави; в інших випадках, прямо передбачених законодавством України;

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №21249421 від 10.10.2008 року, на автомобіль «BMW X6», номер кузова НОМЕР_1 , строком до 10.10.2013 року було накладено обтяження у виді застави рухомого майна на підставі договору застави №014/1150/73/103487/1 від 07.10.2008 року (т. 1 а.с. 231-232).

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 13.11.2013 року за №14011037 реєстратором на підставі договору застави №014/1150/73/103487/1 від 07.10.2008 року зареєстровано відомості щодо заборони до 13.11.2023 року відчуження автомобіля «BMW X6», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 233-234).

17.08.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовою Л.Ю. було вчинено виконавчий напис №3131, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки «BMW X6», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_2 . Зазначений автомобіль на підставі договору застави №014/1150/73/103487/1 від 07.10.2008 року передано у забезпечення зобов`язань за кредитним договором №014/1150/73/103487 від 07.10.2008 року перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». За рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля запропоновано задовольнити вимоги ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в розмірі заборгованості ОСОБА_2 , яка складається з суми залишку заборгованості за кредитом у розмірі 87395,61 доларів США, що станом на 21.07.2009 року складає 669 642 грн. 64 коп., суми простроченої заборгованості станом на 21.07.2009 року у розмірі 5681,81 доларів США, що становить 43535 грн. 16 коп. (т.1 а.с. 235-236).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.02.2011 року з ОСОБА_2 стягнуто на корить ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/1150/73/103487 від 07.10.2008 року у розмірі 1761649 грн. 08 коп. (т.1 а.с. 15-17).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.07.2014 року з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за вказаним вище кредитним договором у сумі 13 640 966,08 грн. (т.1 а.с. 18-20).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.05.2020 року було замінено вибулого стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» за позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором 014/1150/73/103487 (т. 1 а.с. 21-23).

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №ТСЦ6349/1/ від 18.05.2016 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , останній придбав у ОСОБА_3 автомобіль марки «BMW X6», номер кузова НОМЕР_1 за 107000 грн. (т.1 а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , право власності на автомобіль марки «BMW X6», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_5 зареєстровано за ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 11).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статті6, частини першої статті627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом

(стаття 572 ЦК України, стаття 1 Закону України «Про заставу»).

Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).

Статтями 576, 577, 578 ЦК України встановлено, що предметом застави може бути будь-яке майно, що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Відповідно до частини другоїстатті 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Відповідно до ст.ст.19, 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про заставу» реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів).

Відповідно до ст.27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

У матеріалах справи відсутні докази, що на момент купівлі-продажу спірного автомобіля у державному реєстрі був відсутній запис про заборону відчуження.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Системний аналіз положень частини першої статті 27 Закону України «Про заставу»та частини третьоїстатті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяження, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, тобто, на предмет застави може бути звернено стягнення у відповідності до статтей25,26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Добросовісність --це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави і є чинними на момент його відчуження. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Подібні за змістом висновки висловлені у постановах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17, від18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18, від 05 лютого 2020 року у справі № 569/11433/15-ц, від 05 лютого 2020 року у справі № 761/3615/19, від 07 квітня 2021 року у справі № 200/17569/18.

Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлений порядок внесення записів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Так, записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення.

Матеріли справи містять докази, на підтвердження того, що станом на час відчуження автомобіля марки «BMW X6», номер кузова НОМЕР_1 , в державному реєстрі була зареєстрована заборона на відчуження заставного майна.

Таким чином, право власності на спірний автомобіль ОСОБА_1 було набуте за наявності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження автомобіля.

Відтак, автомобіль марки «BMW X6», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_5 », перейшов у власність ОСОБА_1 , якого не можна вважати добросовісним набувачем, оскільки автомобіль було придбано за наявності обтяжень.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність доказів, що підтверджують наявність правових підстав для припинення заборони відчуження на «BMW X6», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_5 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що виконавчий напис не був пред`явлений до виконання та про сплив строку давності судова колегія зазначає наступне.

Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.

Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється.

З урахуванням вищевикладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для припинення застави.

Рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбаченихст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П.Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 24 травня 2023 року.