ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №243/12679/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа Приватний нотаріус Маріупольського районного нотаріального округу Геращенко Марина Володимирівна, про визнання права власності на спадкове майно та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2022 року,

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі за текстом ГУ ПФУ в Донецькій області), третя особа Приватний нотаріус Маріупольського районного нотаріального округу Геращенко М.В., про визнання права власності на спадкове майно та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 травня 2021 року встановлено факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території у місті Єнакієве Донецької області.

Зазначає, що його батько отримував пенсію, виплату якої було припинено з 2018 року, у зв`язку з чим за ним залишилась недоотримана та невиплачена за життя пенсія.

На виконання вимог ст. 1269 ЦК України ним у встановлений законом шестимісячний строк подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини, на підставі якої 26 липня 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Геращенко М.В. відкрито спадкову справу № 68036836.

У відповідь на запит нотаріуса ГУ ПФУ в Донецькій області листами № 0500-1507-8/56557 від 19 серпня 2021 року та № 0500-150608/58430 від 26 серпня 2021 року повідомило, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на обліку в органах Пенсійного фонду не перебуває, у зв`язку з чим надати інформацію про розмір недоотриманої пенсії не має можливості.

На звернення позивача до керівника ГУ ПФУ в Донецькій області від 23 вересня 2021 року надано відповідь за № 15806-15137/Б-15/8-0500/21 від 21 жовтня 2021 року, згідно з якою ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та мав статус внутрішньо переміщеної особи згідно з довідкою від 14 квітня 2014 року № .

З відповіді ГУ ПФУ в Донецькій області вбачається, що з 01 квітня 2018 року виплату пенсії ОСОБА_2 було призупинено на підставі протоколу комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконкомі Добропільської міської ради № 6 від 09 лютого 2018 року.

Листом ГУ ПФУ в Донецькій області № 0500-1506-8/89438 від 21 жовтня 2021 року надіслано приватному нотаріусу Геращенко М.В. відповідь, що на дату смерті ОСОБА_2 залишились суми недоотриманої пенсії, але означені суми не включаються до складу згідно зі ст. 61 Закону № 2262-ХІІ. Відомості про розмір недоотриманої пенсії ГУ ПФУ в Донецькій області не надало, що перешкоджає нотаріусу видати свідоцтво про право на спадщину.

Позивач зазначає, що дії відповідача перешкоджають реалізації його права, як спадкоємця на отримання в порядку спадкування пенсії, недоодержаної за життя його померлим батьком.

У зв`язку з викладеним, уточнивши позовні вимоги (а.с. 45-47), просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, а саме пенсію, яка була призначена та належала його батькові ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була отримана ним за життя за період з квітня 2018 року по березень 2021 року в сумі 108 975,32 гривень та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області на його користь суму пенсії, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 і залишилась недоотриманою ним за життя у період з квітня 2018 року по березень 2021 року в сумі 108 976,32 гривень, а також стягнути сплачений судовий збір в сумі 908 гривень.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач згідно норм чинного національного законодавства має право на отримання, в порядку спадкування за законом призначеної, але не виплаченої пенсії його батька. Судом першої інстанції достовірно встановлено, що у період з 01 квітня 2018 року по 07 березня 2021 року (дату смерті) його батьку ОСОБА_2 пенсія не виплачувалася з підстав, не передбачених законом, отже вважає, що вказана пенсія є такою, що належала йому на праві власності, але не була отримана ним за життя. Висновки суду про те, що ОСОБА_2 після смерті не залишились суми недоотриманої пенсії, не відповідають на вимогам діючого законодавства, ні матеріалам справи. Враховуючи, що розмір встановленої ОСОБА_2 щомісячної пенсії складав 3 027,12 гривень, протягом всього періоду з моменту призупинення виплати пенсії до його смерті від мав право отримувати щомісячну пенсію в розмірі не менше наведеного. Посилається, що період, протягом якого пенсія його батьку не виплачувалася, складає 36 місяців. Відтак, сума пенсії за вказаний період становить 108 976,32 гривень. (3 027,12 х 36)

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Донецькій області зазначає, що суми пенсії, на виплату яких особи з числа військовослужбовців мали право, але не отримали у зв`язку з їх смертю, на підставі ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника та виплачуються членам сім`ї померлого пенсіонера за їх зверненням, які надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

З 01 квітня 2018 року виплату пенсії батьку позивача було призупинено у зв`язку із надходженням інформації з управління соціального захисту населення Добропільської міської ради Донецької області щодо зняття з обліку у зв`язку з не підтвердженням місця фактичного проживання. Правом подання заяви про поновлення виплати пенсії померлий не скористався, пенсія з 01 квітня 2018 року по березень 2021 року не нараховувалася та не виплачувалася, тому й відсутня сума недоотриманої пенсії, на яку померлий мав право за життя.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явилися, повідомлялись про час та місце розгляду справи. Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, апеляційну скаргу підтримав повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Залишаючи позивні вимоги ОСОБА_1 без задоволення суд першої інстанції, встановивши, що спеціальним законом, який підлягає до застосуванню до спірних правовідносин, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», нормами якого встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні, зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини на загальних підставах. Оскільки ОСОБА_2 за життя не здійснено пенсійних нарахувань починаючи з 01 квітня 2018 року по 07 березня 2021 року, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не набув право на отримання не нарахованої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2018 року по 07 березня 2021 року.

Колегія суддів апеляційного суду не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Єнакієве Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 року, актовий запис № 694.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 Серії НОМЕР_2 його батьком є ОСОБА_2 .

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 травня 2021 року встановлено факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території у місті Єнакієве Донецької області.

З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65737765 від 26 липня 2021 року виданим Приватним нотаріусом Геращенко М.В. вбачається, що була здійснена реєстрація спадкової справи № 68036836 після смерті ОСОБА_2 .

З відповіді Відділу обслуговування громадян № 4 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Донецькій області від 19 серпня 2021 року вбачається, що надати інформацію про наявність недоотриманої пенсії ОСОБА_2 немає можливості у зв`язку з тим, що на обліку у відділу обслуговування громадян № 4 (сервісний центр) він не перебував.

З листа Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області від 21 жовтня 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та мав статус внутрішньо переміщеної особи згідно з довідкою від 14 листопада 2014 року № . З 01 квітня 2018 року виплату пенсії ОСОБА_2 було призупинено на підставі протоколу комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконкомі Добропільської міської ради № 6 від 09 лютого 2018 року. Оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а заява про нарахування та виплату його недоотриманої пенсії до ГУ ПФУ не надходила, підстави для виплати недоотриманої пенсії відсутні у зв`язку зі спливом 6-місячного терміну звернення.

Також з листа Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області від 21 жовтня 2021 року, адресованого приватному нотаріусу Маріупольського районного нотаріального округу Геращенко М. вбачається, що на дату смерті у гр. ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) залишились суми недоотриманої пенсії, але означені суми не включаються до складу спадщини згідно ст. 61 Закону України № 2262.

Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції були досліджені копії матеріалів з макету пенсійної справи ОСОБА_2 № (МВС), які були надані на розгляд суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

З протоколу ГУ ПФУ в Донецькій області за пенсійною справою (МВС) від 15 червня 2016 року ОСОБА_2 призначено пенсію згідно Закону України № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року, загальний розмір якої за справою щомісячно з 30 вересня 2011 року в сумі 3027,12 гривень довічно.

З довідки про доходи пенсіонера ОСОБА_2 , який перебував на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області вбачається, що сума нарахованої та виплаченої пенсії за період з 01 березня 2018 року по 31 березня 2021 року складає: 3027,12 гривень, зокрема, за березень 2018 року нараховано та виплачено 3 027,12 гривень.

Згідно довідки від 14 листопада 2014 року № 142200114 про взяття на облік особи, яка перемістилась з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції слідує, що ОСОБА_2 проживав у м. Єнакієве та перемістився з тимчасово окупованої території в м. Добропілля.

Згідно Витягу з протоколу № 6 виконавчого комітету Добропільської міської ради було вирішено відмовити у призначенні (поновленні) внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_2 соціальних виплат відповідно до законодавства, враховуючи дію постанови КМУ від 08 червня 2016 року № 365.

Отже, з пенсійної справи вбачається, що ОСОБА_2 була призначена пенсія в сумі 3027,12 гривень на місяць, яка виплачена по 31 березня 2018 року, та на підставі Атестата № 1347 від 02 березня 2018 року йому було припинено виплату пенсії по причині «до з`ясування».

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього, як спадкоємця першої черги після смерті батька, права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Конституцією України (стаття 41) та стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майно та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від воді інших осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( чт.1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер має право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більше як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 52, 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членом сім`ї, зазначеним у частині другий статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначено у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаною суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину (правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19).

За викладених обставин суд першої інстанції помилково вважав, що до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Але, разом з тим, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, зважаючи на те, що за інформацією Головного Пенсійного фонду України в Донецькій області з 1 квітня 2018 року пенсія ОСОБА_2 не нараховувалась. Кошти, які не були нараховані померлому, не вважаються недоотриманою пенсією.

Отже, оскільки спадкодавець не мав на момент смерті недоотриманої пенсії, відсутні підстави вважати, що до складу спадщини увійшла пенсія ОСОБА_2 .

Таким чином, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , але помилився щодо мотивів такої відмови, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Відповідно до п. 4 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушенням норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи апеляційну скаргу частково, апеляційний суд, зазначає, що апелянту було відмовлено по суті його позовних вимог, та за таких обставин підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2022 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 24 травня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста