КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/2201/23
Київський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
при секретарі Матвієвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
Акціонерного товариства
«ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»
про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,
Позивач Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДЖНИЙ БАНК» 11.04.2023 року звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 3092,31 євро, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн., з посиланням на те, що відповідачу було помилково зараховані на відкритий на його ім`я рахунок грошові кошти в сумі 4611,93 євро, за наслідком вчинення п`яти операцій з переказу грошових коштів з одночасною конвертацією валюти коштів з малагасійської аріарі у євро, під час яких мала місце рахункова помилка у програмному комплексі процесингового центру АТ «ПУМБ». У подальшому внаслідок виявлення вказаних обставин, по рахунку відповідача були вчинені дії з корегування за помилковим зарахуванням коштів по операціям у валюті MGA шляхом списання грошових коштів, внаслідок чого наразі сума отриманих відповідачем без достатньої правової підстави грошових коштів становить в сумі 3092,31 євро, яка в добровільному порядку позивачеві не повернута. Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду з цим позовом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 11.05.2023 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін по справі.
22.05.2023 року до суду надійшла заява від представника відповідача про заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.
15.06.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову, з підстав необґрунтованості заявлених вимог. Представник відповідача посилається на те, що дійсно на рахунок відповідача від третьої особи було здійснено переказ та надходження грошових коштів з валюти малагасійські аріарі з конвертацією у валюту Євро. Поряд з цим, представник відповідача вважає, що АТ «ПУМБ» конвертацію грошових коштів під час спірних транзакцій було здійснено коректно й було перераховано відповідачу суму у валюті малагасійській аріарі на суму у валюті Євро та зараховану на банківську картку. Також представник відповідача вважає, що курс при цьому був використаний той, який було оголошено в мобільному додатку та на сайті АТ «ПУМБ». За наслідком чого, представник вказує, що за допомогою програми «TransferGo» переказ було здійснено коректно згідно чинного законодавства та у відповідності із курсом валюти, оголошеним позивачем відповідачу. Також представник зазначає, що відповідач не згоден з вчиненими позивачем списаннями грошових коштів з його рахунку, що вважає протиправним, а також вказує що наразі не отримував належних рішень на підтвердження цих дій.
03.07.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій представник позивача вважає безпідставними та необґрунтованими жодним доказом доводи сторони відповідача.
13.09.2023 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення від представника позивача по справі.
У судове засідання призначене на 28.11.2023 року представник позивача не з`явився, однак у позові зазначив про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 (надалі за текстом Відповідач) у судове засідання призначене на 28.11.2023 року також не з`явився, про дату, час і місце проведення якого належним чином повідомлявся, однак про причини неявки суд не повідомив.
У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Судом враховується, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції.
Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.
Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
Враховуючи вищевикладене, неявку відповідача до судового засідання без поважних причин та строки розгляду справи, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 28.11.2023 року за відсутності сторін по справі та на підставі наявних документів в матеріалах справи.
Одночасно судом без видалення до нарадчої кімнати було залишено без задоволення заяву представника відповідача про перехід до загального позовного провадження, приймаючи вчинення сторонами по справі процесуальних прав з подання заяв по суті справи та відсутності жодних інших клопотань, що потребують розгляду, а також враховуючи, що предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 12.09.2022 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» з Заявою про приєднання до Договору про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання сакціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування №0091617/173 від 12.09.2022 року.
На виконання вказаного договору, Публічним акціонерним товариством «МТБ БАНК» було відкрито ОСОБА_1 поточний рахунок у форматі IBAN НОМЕР_1 у валюті ЄВРО, з використанням платіжної картки, що підтверджується довідкою про відкриття рахунку наявною в матеріалах справи.
Згідно положень ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1 ст.638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3).
На підставі вищевикладеного суд доходить до висновку, що наведене свідчить про належне укладення договору про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання сакціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування №0091617/173 від 12.09.2022 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «МТБ БАНК».
У відповідності до наданої до суду виписки по рахунку відкритого у ПАТ «МТБ БАНК» на ім`я ОСОБА_1 вбачається зарахування наступних грошових коштів за наслідком проведених операцій Moneysend, а саме:
- 12.09.2022 року зараховано грошові кошти в сумі 871,11 ЄВРО внаслідок переказу з конвертацією коштів у розмірі 3622565,00 малагасійські аріарі;
- 12.09.2022 року зараховано грошові кошти в сумі 871,11 ЄВРО внаслідок переказу з конвертацією коштів у розмірі 3622565,00 малагасійські аріарі;
- 12.09.2022 року зараховано грошові кошти в сумі 871,11 ЄВРО внаслідок переказу з конвертацією коштів у розмірі 3622565,00 малагасійські аріарі;
- 13.09.2022 року зараховано грошові кошти в сумі 1947,26 ЄВРО внаслідок переказу з конвертацією коштів у розмірі 8097769,00 малагасійські аріарі;
- 20.09.2022 року зараховано грошові кошти в сумі 97,93 ЄВРО внаслідок переказу з конвертацією коштів у розмірі 405293,00 малагасійські аріарі.
Отже, внаслідок вищевказаних операцій з переказів грошових коштів у загальному розмірі 19 370 757,00 малагасійські аріарі, з одночасною конвертацією їх з валюти малагасійські аріарі у євро, на рахунок відповідача було зараховано грошові кошти в загальній сумі 4658,52 євро.
З поданих до суду доказів вбачається, що 28.02.2022 року між AT «ПУМБ» та ПАТ «МТБ БАНК» було укладено генеральний договір №005/02-22, за умовами якого зокрема АТ «ПУМБ», володіючи технологічними можливостями процесингового центру, надає ПАТ «МТБ БАНК», зокрема, послуги з випуску і обслуговування платіжних карток МПС Visa.
AT «ПУМБ» та ПАТ «МТБ БАНК» є учасниками Міжнародної платіжної системи Visa International, яка внесена до реєстру платіжної інфраструктури, що ведеться Національним банком України, та відповідно до закону, нормативно-правових актів Національного банку України та правил платіжної системи має право здійснювати діяльність в Україні, що підтверджується відповідною випискою з офіційного сайту Національного Банку України.
Отже, отримання грошових коштів відповідачем за переказами з-за кордону у валюті малагасійський аріарі (MGA) здійснювалися за процедурою «Visa Fast Funds» відповідно до правил МПС Visa.
Згідно з інформацією, наведеною МПС Visa у листі-відповіді від 02.02.2023 року на лист - запит АТ «ПУМБ» та ПАТ «МТБ Банк» щодо реквізитів платіжних операції з переказу коштів з використанням платіжних інструментів (платіжних карток) Visa International у валюті малагасійський аріарі (MGA), що були виконані з конвертацією у валюту розрахунку з МПС Visa International (USD), вбачається наявна інформація про вчинення п`яти переказів на ім`я відповідача ОСОБА_1 ( за №17-21), які були ініційовані платником:
- 20.09.2022 року о 13:43:42 щодо переказу грошових коштів у розмірі 4052,93 у валюті малагасійський аріарі (MGA), з конвертацією у валюту євро, що становить 0,98 євро.
За наслідком викладеного судом встановлено, що дійсно на рахунок відповідача, за наслідком п`яти грошових переказів, що мали місце: три 12.09.2022 року, 13.09.2022 року та 20.09.2022 року були перераховані грошові кошти у валюті малагасійський аріарі (MGA) на загальну суму 193 707,57 малагасійський аріарі (MGA), з одночасно конвертаціє у валюту євро, що становить в загальній сумі 46,59 Євро, які були зараховані на рахунок ПАТ «МТБ Банк».
Поряд з цим, за наслідком вказаних грошових операцій, на рахунок відповідача було зараховано 12.09.2022 року, 13.09.2022 року та 20.09.2022 року грошові кошти в загальній сумі 4658,52 ЄВРО, як конвертація коштів з валюти малагасійські аріарі (MGA) виходячи з розміру 19 370 757,00 MGA, тобто у збільшеному розмірі.
У відповідності до листа компанії Euronet від 26.01.2023 року, якою підтримується Програма ІТМ, яка належить компанії Euronet USA, LLC, що використовується AT «ПУМБ» для управління транзакціями за платіжними картками, та послуги з чого на підставі генерального договору №005/02-22 від 28.02.2022 року надавались ПАТ «МТБ БАНК», підтверджено, що помилка в розрахунках обумовлена тим, що в програмному компоненті Integrated Transaction Management версії 4.5, який є частиною програмного забезпечення процесингового центру AT «ПУМБ», неправильно визначено «параметр експоненти», який визначає скільки цифр у кінці суми переказу, який підлягає зарахуванню отримувачу, мають бути відокремлені комою. У «параметрі експоненти» замість значення «2» було вказано значення «0», що призвело до того, що програмне забезпечення ІТМ не ставило кому перед двома останніми цифрами суми транзакції для позначення останніх двох цифр як сантими.
Необхідність відокремлення двох останніх цифр суми транзакції комою від решти суми валютної транзакції MGA пояснюється тим, що мінімальною одиницею MGA є один сантим, що становить одну соту (1/100) валюти малагасійський аріарі (MGA).
Листом підтверджено, що проблема була виявлена для всіх фінансових транзакцій, що зараховувалися на рахунки отримувачів, відкритих в АТ «ПУМБ», під час здійснення міжнародних переказів малагасійських аріарі, які оброблялися АТ «ПУМБ» за допомогою програмного забезпечення ІТМ.
Отже, внаслідок помилки в Програмі ІТМ, яка полягає у неправильно визначеному «параметрі експоненти», за двома переказами, що зараховані на рахунок відповідача, за базу розрахунку при їх конвертації у валюту рахунку євро, використано загальну суму у валюті малагасійський аріарі, збільшену в 100 разів.
На підставі викладеного вбачається, що внаслідок вказаних операцій з переказів грошових коштів на рахунок відповідача, що мали місце 12.09.2022 року, 13.09.2022 року та 20.09.2022 року, з одночасною конвертацією коштів з валюти малагасійські аріарі (MGA) у валюту євро, було помилково зараховано грошові кошти у збільшеному розмірі, що становить 4611,93 євро, як різниця між зарахованими коштами в сумі 4658,52 євро та коштами, які підлягали зарахуванню внаслідок здійснених переказів в сумі 46,59 євро.
Як вбачається, після виявлення помилкового зарахування грошових коштів на рахунки отримувачів у стократному розмірі від ініційованої суми переказів та здійснення отримувачами видаткових операцій понад суму залишку власних коштів на рахунку, ПАТ «МТБ Банк» здійснено корегування помилкового зарахування коштів по операціям у валюті малагасійський apіарі (MGA) щодо рахунку відповідача, у тому числі шляхом списання помилково зарахованих грошових коштів по операціям у валюті MGA, за наслідком чого станом на 11.10.2022 року на рахунку відповідача утворилась заборгованість за технічним (несанкціонованим) овердрафтом у розмірі 3092,31 євро, що підтверджується наданою до суду випискою по рахунку відповідача за період з 12.09.2022 року по 21.10.2022 року.
21.10.2022 року та 31.10.2022 року ПАТ «МТБ Банк» скеровані листи за вих. №01-693-01/ОВ25 та за вих. №01/803-01/ОВ25 на ім`я ОСОБА_1 на належну адресу зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , з вимогами про сплату заборгованості за технічним (несанкціонованим) овердрафтом в сумі 3092,31 євро, однак залишена відповідачем без виконання.
27.10.2022 між ПАТ «МТБ Банк» та AT «ПУМБ» укладено Договір про відступлення права вимоги №005/10-2022 (далі за текстом - Договір про відступлення права вимоги).
Згідно з цим договором, до Нового кредитора (позивача) переходять Права вимоги Первісного кредитора (ПАТ «МТБ БАНК») в обсязі і на умовах, що існують на момент переходу цих прав (п. 1.2 Договору про відступлення права вимоги).
Згідно з Реєстром боржників (Додаток №1 до Договору про відступлення права вимоги), що є невід`ємною частиною Договору про відступлення права вимоги (№з/п 14) ПАТ «МТБ БАНК» (первісний кредитор) відступило AT «ПУМБ» (новому кредитору) права вимоги заборгованості у розмірі 3092,31 євро до Боржника (відповідача) ОСОБА_1 .
27.10.2022 AT «ПУМБ» (новий кредитор) сплатив ПАТ «МТБ БАНК» (первісному кредитору) ціну прав вимог згідно з умовами, викладеними у розділі 2 Договору про відступлення права вимоги, що підтверджується наданою платіжною інструкцією №1439 від 27.10.2022 року.
Відповідно до ст. 512 ЦК України, однією з підстав заміни кредитора є відступлення права вимоги.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 517 ЦК України встановлено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
На підставі викладеного, судом встановлено, що АТ «ПУМБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за сумою технічного (несанкціонованого) овердрафту у розмірі 3092,31 євро.
Частиною 1 ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. (ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України)
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частинами першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Тлумачення положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
У той самий час сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 лютого 2021 року у справі № 912/2601/19.
Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
При цьому суд вважає необхідним зазначити, що овердрафт - це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у випадку перевищення суми операції по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.
Овердрафт може бути санкціонований і несанкціонований.
Передбачений у договорі банківського рахунку овердрафт, згідно з яким у випадку вчинення недозволеного овердрафту по картці клієнт зобов`язаний негайно його погасити і виплатити передбачені проценти, свідчить про наявність договірних правовідносин.
Використання клієнтом грошових коштів понад залишок по рахунку або встановленого банком ліміту овердрафту є несанкціонованим овердрафтом.
Отже, овердрафт є непередбаченим, якщо в договорі передбачено, що клієнт може вчиняти операції лише в межах залишку коштів на рахунку.
Несанкціонований овердрафт підлягає під дію ЦК України (глава 83 ЦК України -набуття, збереження майна без достатньої правової підстави).
Саме за такою вимогою суд дійшов висновків про наявність підстав для задоволення вимог, врахувавши правову позицію, викладену Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 травня 2021 року у справі № 202/7994/17-ц (провадження № 61-975св21).
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
На підставі вищевикладеного, суд вважає підтвердженими доводи позивача, що різниця між помилково перерахованими на рахунок відповідача грошовими коштами, за наслідком помилкового збільшення у сто кратному розмірі суми, яка була конвертована з валюти малагасійський apіарі (MGA) у валюту євро, з урахуванням проведених списань в порядку корегувань, становить в сумі 3092,31 євро, право вимоги за якими набув позивач АТ «ПУМБ».
Крім того, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видання або відсилання клієнту, такий документ є належним доказом для облікових цілей та регістром аналітичного обліку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня.
Щодо доводів відповідача про відсутність у нього зобов`язань перед позивачем, суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки спростовуються вищевказаними обставинами, а також до суду в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано жодних доказів на підтвердження належності йому зарахованих коштів. При цьому позивачем надано належні докази на підтвердження безпідставного набуття відповідачем грошових коштів.
Також суд вважає безпідставними доводи відповідача в частині застосування належного курсу валют під час вчинення спірних грошових операцій, враховуючи, що як встановлено судом, розрахункова помилка полягала у помилці відповідного значення під час проведення конвертацій, ані у застосованому курсі валют.
За наслідком викладеного,с уд доходить до висновку, що відповідачем не спростовано викладені позивачем в обґрунтування позову, які в свою чергу підтверджується належними, достовірними і достатніми доказами.
Доказів на підтвердження сплати відповідачем на користь позивача чи ПАТ «МТБ банк» залишок технічного (несанкціонованого) овердрафту, який становить в сумі 3092,31 євро, до суду не надано.
Приймаючи вищевикладені докази та обставини в цілому, суд приходить до висновку, що вищевказана сума грошових коштів у розмірі 3092,31 євро, яка становить частку технічного (несанкціонованого) овердрафту по рахунку відповідача, є безпідставно набутими відповідачем грошовими коштами.
Отже, наявні всі обов`язкові умови для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою); відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.
З урахуванням наведених норм матеріального права, суд дійшов висновку, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно у розумінні статті 1212 ЦК України та є такою, що підлягає поверненню.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням задоволення позову, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат підлягає 2684,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 280-282, 352-354 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 28.11.2023 року.

Головуючий Калініченко Л. В.