ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Бутенко С.Б., Пилипчук Л.І.,

розглянула у письмовому провадженні за наявними матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2023 року, у складі судді Миронець О.К., повне рішення складено 22.08.2023, у справі за позовом Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої грошової допомоги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 надмірно перераховану (виплачену) грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 19 листопада 2014 року по 31 липня 2021 року в сумі 44844,80 грн., а також вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову вказувало, що відповідач неправомірно отримувала щомісячну допомогу, оскільки її чоловік ОСОБА_2 25.09.2020 року набув у власність квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначало, що про дані обставини відповідач не повідомила, а тому відповідно до п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505, не мала право отримувати щомісячну адресну допомогу.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 17.01.2022 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м.Харкова змінено на Київський районний суд м.Полтави.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначену справу передано у провадження судді Миронець О.К.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої щорічної разової грошової допомоги внаслідок зловживання з боку відповідача відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради подало на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22.07.2021 № 267075203, чоловік відповідача ОСОБА_2 25.09.2020 набув у власність квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач в свою чергу зобов`язана була повідомити уповноважений орган про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня виникнення таких обставин, проте цього не зробила, внаслідок чого отримувала щомісячну адресну допомогу за період з 01.10.2020 до 31.07.021 неправомірно.

Вказувало, що районний суд при вирішенні позову посилався на акт огляду житлового приміщення від 08.08.2023 року, наданий відповідачем в судовому засіданні, проте питання про залучення такого доказу до матеріалів справи не вирішувалось, а тому даний акт не є належним доказом у справі.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому вона просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні соціального населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради як внутрішньо переміщена особа з 18.11.2014 року, що підтверджується довідкою №6332-11834 від 01.09.2015 року.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22.07.2021 № 267075203, чоловік відповідача ОСОБА_2 , 25.09.2020 року набув на у власність квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акт огляду житлового приміщення від 08.08.2023 року, вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є непридатною для постійного або тимчасового проживання.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що відсутні підстави для стягнення надмірно виплачених коштів, оскільки квартира, яка перебуває у власності чоловіка відповідача, є непридатною для постійного або тимчасового проживання.

Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав.

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року, визначено механізм надання відповідної щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам.

Згідно за ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на: створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; отримання соціальних та адміністративних послуг за місцем перебування.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, визначає Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014, (далі за текстом Порядок), пунктом 2 якого передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї.

Відповідно до п.6 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується актом технічного стану.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із матеріалів справи вбачається, що чоловік відповідача ОСОБА_2 25.09.2020 року набув у власність квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Між тим, згідно акту огляду житлового приміщення від 08.08.2023 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є непридатною для постійного або тимчасового проживання.

За вказаних обставин, районний суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не правомірно отримувала грошову допомогу, оскільки у власності її чоловіка перебуває квартира, не беруться до уваги, так як вказана квартира непридатна для проживання, що підтверджено належними та допустимими доказами.

Жодних доказів на спростування наданого акту позивач не надав.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи апеляційної скарги на законність судового рішення не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів та встановлення фактичних обставин справи.

Оскільки рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя О.В.Чумак

Судді С.Б. Бутенко

Л.І. Пилипчук