Справа № 755/3621/23
"23" травня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Ухвалою суду від 27.03.2023 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.
Оскільки отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, його повідомлення про наявний на розгляді суду спір було здійснене через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України у відповідності до вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України.
Також копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами направлялась на останню відому адресу місця реєстрації відповідача та повідомлену позивачем останню відому йому адресу місця фактичного проживання відповідача, однак судова кореспонденція повернулась до суду без вручення адресату з відмітками поштового відділення «адресат відмовився», «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідно.
Станом на час ухвалення у справі рішення, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не викладав жодних заперечень проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 03.10.2020 року між позивачем, як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником, у простій письмовій формі був укладений договір позики №03/10/20-1 за яким:
п. 2 Позика є безпроцентною. Повернення позиченої суми грошей повинне проходити в готівковій формі у місті Києві або в безготівковій формі, шляхом виплати на банківський рахунок (розрахункову картку ОСОБА_1 НОМЕР_2 ) за курсом продажу доларів ПАТ КБ «Приват Банк» на день проведення розрахунку за цим договором в такому порядку:
п. 3 Про кожен факт повернення позики позикодавець надає позичальнику власноручно підписану ним розписку про отримання грошей;
п. 4 Сторони погодили, що у випадку зміни, у бік збільшення або зменшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір поверненої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому в ПАТ КБ «Приват Банк» на день здійснення кожного платежу за цим договором (у тому числі у випадку дострокового повернення, або погашення в порядку звернення стягнення на предмет застави, та/або примусового стягнення заборгованості, та/або погашення заборгованості будь-яким іншим шляхом передбаченим Договором та законодавством України);
п. 6 У разі несвоєчасного повернення грошей за цим договором позичальник сплачує позикодавцю за кожен день прострочення пеню у розмірі 1% від позиченої суми;
п. 8 договору міститься графік повернення позичених коштів наступним чином:
п. 13 Позичальник своїм підписом на цьому договорі підтверджує факт отримання грошей від позикодавця.
У забезпечення виконання зобов`язань за укладеним між сторонами договором позики, сторони спору 03.10.2020 року уклали нотаріально посвідчений договір застави транспортного засобу, предметом якого є автомобіль марки Хюндай, модель Санта Фе, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить заставодавцю/позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 02.10.2020 року Центорм 3245. Предмет застави сторони оцінили у сумі 326827,20 грн.
Згідно п. 2.14 договору застави, у випадку не виконання заставодавцем зобов`язань по договору позики, заставодерждатель, на підставі виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на заставлене майно, реалізує його будь-яким прийнятним способом самостійно або через третіх осіб за власним розсудом. Якщо суми, отриманої від реалізації заставленого майна не достатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право отримати суму, якої недостає для повного погашення заборгованості, за рахунок звернення стягнення на інше майно заставодавця у першочерговому порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, 16.03.2021 року приватним нотаріусом КМНО Шкодою О.М. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки Хюндай, модель Санта Фе, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 . Зазначений транспортний засіб був переданий ОСОБА_2 в заставу стягувачу - ОСОБА_1 за договором застави транспортного засобу від 03.10.2020 року в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за договором позики укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 03.10.2020 року, строк платежу за яким настав 10.01.2021 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, запропоновано задовольнити вимоги стягувача ОСОБА_1 за прострочення у 66 днів: сума боргу складає 265041,18 грн.; пеня за несвоєчасне погашення позики становить 193338,00 грн.; плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом становить 4600,00 грн. Загальна сума заборгованості - 462979,18 грн.
За даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. перебуває виконавче провадження №65076999 відкрите 08.04.2021 року. Стан ВП: «Відкрито». Боржник: ОСОБА_2 , Стягувач: ОСОБА_1 .
Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У даному випадку суд вважає, що наявність виконавчого напису про звернення стягнення на заставлений автомобіль у рахунок погашення боргу за договором позики не є перешкодою для ухвалення рішення про стягнення заборгованості за цим договором позики, з огляду на наступне.
Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Статтею 1 Закону України «Про заставу» визначено, що застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Отже, звернення стягнення на предмет застави є додатковим (акцесорним), а не альтернативним способом захисту порушеного права, який може бути використаний разом з основним або окремо, що не є подвійним стягненням заборгованості.
Як слідує із тверджень позивача, і не спростовано відповідачем, за вчиненим виконавчим написом нотаріуса позичальник жодної частини грошових коштів не отримав.
Такі посилання позивача опосередковано підтверджуються і тим, що виконавче провадження №65076999 відкрите 08.04.2021 року, до теперішнього часу не завершене та за даними АСВП рахується у стані «Відкрито».
Наведене також підтверджує відсутність у такому випадку подвоєння суми заборгованості боржника.
Відсутність фактичного виконання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на заставний автомобіль, вказує на те, що стягнення з відповідача заборгованості за договором позики не призведе до подвійного стягнення суми боргу, яка належить до виплати позикодавцеві.
Застосування кредитором іншого правомірного засобу для захисту свого порушеного та належно не поновленого боржником права не є подвійним стягненням заборгованості.
Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у вигляді пені на суму 193338,00 грн., суд дійшов висновку, що такі вимоги підлягають до часткового задоволення, ураховуючи наступне.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
За змістом ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У договорі позики сторони погодили, що у разі несвоєчасного повернення грошей за цим договором позичальник сплачує позикодавцю за кожен день прострочення пеню у розмірі 1% від позиченої суми (п. 6 договору).
Ураховуючи зміст положень ч. 3 ст. 549 ЦК України та умови договору позики щодо сплати пені вбачається, що пеня у розмірі 1% має нараховуватись із позиченої суми у гривні по простроченим за графіком платежам. Жодних умов щодо сплати неустойки у вигляді пені з прив`язкою до курсу долара США по відношенню до національної валюти зміст договору позики не містить.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
16.03.2023 року вчинено виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості за договором позики і у своєму позові позивач вказує, що період розрахунку пені становить з 04.11.2020 року (дата початку невиконання зобов`язання) по 16.03.2021 року (дата вчинення виконавчого напису нотаріуса).
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розрахунок пені наростаючим підсумком за вказаний період є наступним.
У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл між сторонами спору понесених позивачем судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог та з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір».
Із матеріалів справи вбачається, що 13.03.2023 року стороною позивача був сплачений судовий збір в сумі 6192,00 грн.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.
13.03.2023 року офіційний курс долала США по відношенню до національної валюти за даними НБУ становив 36,57 грн.
Надмірно сплачений судовий збір не може бути покладений на відповідача, відповідно розрахунок стягнення судових витрат у вигляді судового бору здійснюється судом із суми 5946,94 грн. та ураховуючи, що позов задоволений в цілому на 81%.
Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 4817,02 грн. (5946,94 х 81%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 13, 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 6, 11, 15, 16, 526, 530, 546, 549, 610, 611, 612, 627, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, Законами України «Про заставу», «Про судовий збір», суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 4817 (чотири тисячі вісімсот сімнадцять) грн. 02 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 23.05.2023 року.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );
Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).
Суддя -