Провадження №2/447/218/23
Справа №447/275/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

14.11.2023 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Друзюк М.М. ,

секретар судового засідання Іськів .,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача сектор ювенальної превенції Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області про позбавлення батьківських прав

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_2

представники сектору ювенальної превенції ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Стислий виклад позиції сторін.

Позивач орган опіки та піклування Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області в інтересах ОСОБА_1 подав до Миколаївського районного суду Львівської області позов до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача сектор ювенальної превенції Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування вимог покликалися на те, що на підставі ст. 165 Сімейного кодексу України з метою захисту прав малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розпорядженням голови Тростянецької сільської ради від 16.08.2022 року №133/ОД взято на профілактичний облік служби у справах дітей Тростянецької сільської ради дитину, яка опинились у складних життєвих обставинах, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає без реєстрації: АДРЕСА_1 , у зв`язку із неналежним виконанням матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських обов`язків.

Батько малолітнього ОСОБА_1 , попередній мешканець ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18.08.2021. Зазначають, що ОСОБА_2 , зловживає спиртними напоями, проживає без реєстрації з малолітнім сином ОСОБА_1 в квартирі колишнього співмешканця ОСОБА_1 . Комісією у справах дітей протягом 2022-2023 років проведено обстеження соціально- побутових умов за адресою проживання ОСОБА_2 , проте відповідачкою не створено належних умов для побуту , проживання та виховання дитини. Матір не забезпечує необхідне харчування, лікування дитини та неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. 24.01.2023 комісією з питань захисту прав дитини розглядалося питання доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами якого членами комісії одноголосно прийнято рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_1 . А тому просить позов задовольнити.

Процесуальні дії

До суду 14.03.2023 надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 15.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження призначено підготовче судове засідання на 06.04.2023 об 12 год.00 хв, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з доданими до такої документами відповідач ОСОБА_2 отримала 25.03.2023, що стверджується розпискою рекомендованого повідомлення.

Ухвалою суду від 08.05.2023 відкладено розгляд справи на 07.06.2023 об 10 год. 30 хв.

На адресу суду надійшло клопотання від 24.05.2023 №02-21/758 про долучення до матеріалів справи копію епікризу виписного 3594, копію листа Стрийського районного управління поліції відділення поліції №2 від 21.03.2023 №2754,копії актів обстеження від 08.03.2023, 05.04.2023, 17.05.2023.

Ухвалою суду від 07.06.2023 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.07.2023 від 10 год.30хв.

Відповідачка ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позовних вимог, не позбавляти батьківських прав відносно її сина. Вказала на те, що вона дійсно виправилася, любить дитину, робить для неї все, що можливо, піклується про сина, намагається бути хорошою мамою, зазначила що у вересні 2023 зареєструвалася з сином ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Вказала, що навела порядок у квартирі, робить уроки з сином, щодня готує їжу дитині, так як холодильник на даний час не працює, тимчасово підробляє на різних роботах. У догляді за сином деколи допомагає хресна мама дитини ОСОБА_9 , яка передає їм одяг та деколи приїжджає до них в гості. Стосовно випадку алкогольного отруєння сина повідомила, що алкоголю дитині не давала, коли дитині стало погано, то викликала карету швидкої допомоги, яка доставила його до лікарні. Безлад в квартирі пояснює відсутністю пральної машинки, тому деколи просить сусідів випрати її речі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27.02.2020, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 , батько малолітнього ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно з актами обстеження умов проживання від 11.08.2022, 10.10.2022, 16.11.2022, 10.01.2023, за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають без реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_1 створено задовільні умови проживання, будинок потребує ремонту, належні умови для проживання та виховання дитини(а.с.8-12).

Згідно з актами обстеження умов проживання 08.03.2023,05.04.2023 та від 17.05.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають без реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_1 створено не задовільні умови проживання, будинок потребує ремонту, належні умови для проживання та виховання дитини не створені(а.с.48-50).

Відповідно до характеристики №38 від 17.08.2022, наданої виконкомом Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_2 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з сином ОСОБА_1 характеризується типово, надходили усні скарги, на які була проведена профілактична бесіда після якої, дана громадянинка не привертала увагу до своєї сім`ї(а.с. 15).

Відповідно до листа Тростянецької сільської ради №04 від 17.08.2022 , ОСОБА_2 разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_1 проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Відповідно до характеристики наданою Липівським закладом ЗСО ОСОБА_1 зарекомендував себе як слухняний,спокійний, комунікабельний. Матір не приділяє достатньої уваги у вихованні дитини, останнім часом хворів.(а.с.17)

Відповідно до листа Миколаївської державної нотаріальної контори №797/02-14 від 27.09.2022, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померло ОСОБА_1 .

Відповідно до довідок про стан здоров`я виданої лікарем загальної практики сімейної медицини ОСОБА_10 , малолітній ОСОБА_11 періодично лікувався, вакцинований згідно календаря щеплень, психологічний розвиток відповідає віку, відставання у масі тіла, часто хворіє простудними захворюваннями (а.с.18-19).

Згідно з листами Миколаївської міської ради від 29.08.2022,27.10.2022, 31.01.2023 до сім`ї ОСОБА_2 здійснювались візити соціальних служб, встановлено ознаки перебування сім`ї у складних життєвих обставних, проведено роз`яснювально-профілактичну бесіду про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Згідно з копіями постанов Миколаївського районного суду Львівської області від 13.09.2022,24.10.2022,23.11.2022 ОСОБА_2 притягалась до адміністративної відповідальності за невиконання нею обов`язків передбачених ст.150 СК України, за ст.184 КУпАП.

Відповідно до розпорядження № 133/ОД від 16.08.2022 виданого Тростянецькою сільскою радою Стрийського району Львівської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взятий на первинний облік служби у справах дітей Тростянецької сільської ради як дитина, яка позбавлена батьківського піклування(а.с.13).

Відповідно до витягу з протоколу № 7 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тростянецької сільської ради від 02.09.2022, зобов`язано ОСОБА_2 належно виконувати батьківські обов`язки та створити належні умови для виховання та розвитку дитини

Відповідно до витягу з протоколу № 1 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тростянецької сільської ради від 12.01.2023 рекомендовано органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини затвердити висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області № 03 від 24.01.2023 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доручено службі у справах дітей звернутись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

Дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її побачень з тим з батьків, з яким вона не проживає.

У судовому засіданні малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності педагога та представника органу опіки та піклування повідомив, що проживає з мамою в с.Липівка, вчиться в школі, допомагає мамі, сказав, що любить свою маму.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила, що є подругою ОСОБА_2 та хресною мамою ОСОБА_1 , періодично телефонує до ОСОБА_2 цікавиться похресником, підтримує зв`язок з представником органу опіки та піклування та першою вчителькою дитини. Влітку 2022 року ОСОБА_12 був у неї в гостях у м. Львові протягом тижня , у 2023 році відвідувала ОСОБА_2 за місцем її проживання, на той час їжа була приготовлена, проте зіпсувалася, адже холодильник є поламаним, знає про розпорядження директора школи, щоб ОСОБА_12 додатково годували в їдальні. Пропонувала ОСОБА_12 поїхати до неї в гості на довший час, проте він не хоче їхати без мами.

Представник третьої особи ОСОБА_4 , в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог, зазначила, що неодноразово на ОСОБА_2 складалися протоколи про адміністративні правопорушення за невиконання нею батьківських обов`язків за ч. 2 ст. 184 КУпАП, під час відвідування сім`ї було виявлено, що дитина була неохайна, а мати ОСОБА_2 часто перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_13 , яка працює на посаді начальника відділу соціальних служб центру надання соціальних послуг Миколаївської міської ради з 04.04.2021, повідомила що, відповідно до листа служби у Справах дітей Тростянецької сільської ради від 16.08.2022, сім`я ОСОБА_14 опинилася в складних сімейних умовах, дану сім`ю було взято під соціальний супровід по 27.02.2023 , надавалися пакет допомоги: гуманітарна допомога, пропонувалося робота та лікування в центрі. Один раз на три тижні відвідували сім`ю. ОСОБА_2 перебувала переважно в нетверезому стані, під час візитів співмешканець перебував в нетверезому стані. Сім`я ОСОБА_14 з 27.02.2023 була знята з соціального супроводу.

05.04.2023 відвідано сім`ю комісійно, 14.04.2023 сім`ї надано продуктовий набір, 07.06.2023 проконсультовано щодо розблокування банківської картки з дитячими речима. Крайній візит до сімї був 11.08.2023.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_15 , який є старостою Липівського старостинського округу з 2020 року, повідомив, що ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_1 , який помер 2021 року , з того моменту вона почала вживати алкоголь, в хаті безлад, деколи дитина по селищу гуляє сама. Щонайменше 10 разів з початку 2022 року відвідував сім`ю за місцем проживання за усними скаргами мешканців. Скарги стосувалася того, що дитина шукає маму, інші скарги стосувалися шуму в квартирі.Знає про факт алкогольного отруєння дитини, через що дитину поставлено на облік, повідомив, що ОСОБА_2 сина не ображає, одягає його.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_16 , вчителька початкових класів Липівського ЗЗСО І-ІІІ ст., повідомила, шо протягом 2017-2021 років навчала ОСОБА_12 , хлопчик відвідував школу, без неповажних причин школу не пропускав, не відвідував школу лише з причин хвороби, батьки стежили за його навчанням. На батьківські збори приходила мама і один раз батько ОСОБА_17 .. Після смерті батька завітала до ОСОБА_2 в гості у 2021 році, вона сказала що в них проблеми з меблями, віддала меблі. ОСОБА_12 характеризує, як соромязливого , по допомогу до неї не звертається, інколи бачила його в чистому одязі, іноді в брудному, коли катається на велосипеді. На маму не жалівся ніколи, зазначала що у відповідачки переважають позитивні риси.

Норми права, які застосував суд.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України), Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон №2402-III) та Конвенції ООН про права дитини (далі Конвенція).

Так, відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

При вирішенні цього спору суд, передусім, бере до уваги інтереси малолітньої дитини, враховує положення та принципи Загальної декларації прав людини, Декларації прав дитини, Конвенції ООН про права дитини, Європейської соціальної хартії, Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України, на підставі яких дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, особливої уваги, має право на особливий захист і допомогу для її благополуччя та гармонійного розвитку. Кожна дитина має право на піклування батьків.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції, Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім за інтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 11 вищевказаного Закону, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1, 4, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 14 вищевказаного Закону передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Відповідно до зазначеної правової норми батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно ч. 4 ст. 164 СК України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 встановлено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Для того, щоб позбавлення батьківських прав було «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може таке найкраще задоволити інтереси дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006).

У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 у справі «М. С. проти України», суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Відповідна правова позиція застосована і в постанові ВС від 29.09.2021 у справі №459/3411/17, провадження № 61-10531св21.

ЄСПЛ у справі «Ньяоре проти Франції» зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (справа «Скоццарі та Дж`юнта проти Італії»). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (справа «Хазе проти Німеччини»).

Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (справа «К.А. проти Фінляндії». Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа «Мозер проти Австрії», «Валлова і Валла проти Чеської Республіки»).

Відтак, необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина може бути розлучена зі своїми батьками, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини, виходячи із рівності прав батьків щодо дитини, встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові ВС від 19.09.2018 у справі №486/709/16-ц, провадження N 61-23711св18.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені ст. 166 СК України.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері, батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08.04.2020 року у справі №645/731/18, від 29.01.2020 у справі №127/31288/18, від 29.01.2020 у справі №643/5393/17, від 17.01.2020 у справі №712/14772/17, від 25.11.2019 у справі №640/15049/17, від 13.03.2019 у справі №631/2406/15-ц, від 24.04.2019 у справі №331/5427/17.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову

Судом встановлено, що на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю.

Сторона позивача, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на те, що відповідачка не цікавився своєю дитиною та її розвитком, зловживає спиртними напоями, проживає без реєстрації з малолітнім сином ОСОБА_1 .. Такі дії відповідача свідчать про умисне ухилення від виконання нею своїх обов`язків по вихованню дитини.

Водночас, відповідачка аргументуючи необґрунтованість поданого позову, покликається на те, що вона дійсно виправилася, любить дитину, робить для неї все, що можливо, піклується про сина, намагається бути хорошою мамою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Відповідно до п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Вказане міститься у постанові ВС від 05.04.2019 у справі №570/3742/17, провадження №61-47457св18.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 наголосив на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 ЄСПЛ прийшов висновку, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення батьківських прав, покладено на позивача.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо нього: необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дитини, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб.

Під час розгляду даної справи суду не надано доказів того, що мати є хронічним алкоголіком, вона не перебуває на обліку в лікаря-нарколога, а також, що своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Щодо висновку органу опіки і піклування Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області №03 від 24.01.2023, суд зазначає наступне.

Частинами 5, 6 статті 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Приймаючи до уваги, що відповідачка виявляє бажання піклуватися про свою дитину та судом не встановлено фактів умисного її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, вчинення ним будь-якого негативного психологічного тиску на свою дитину, спричинення їй будь-якої моральної чи фізичної шкоди.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітнього сина не забезпечуватиме інтересів самої дитини, суперечить таким інтересам. Позивачем не доведено умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, не надано доказів у чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до її сина батьківських прав. Так, вказана сім`я перебувала на обліку у Центрі надання соціальних послуг Миколаївської міської радиСтрийського району Львівської області, отримувала консультації та допомогу, відповідачка певний період не здійснювала належного догляду за дитиною, а саме не забезпечувала її поживним харчуванням та не дотримувалися санітарно-гігієнічного благополуччя. Перевіряючи, піклування відповідачки дитиною, суд вважає, що таке не слід вважати зразковим, однак, суд враховує її активну позицію заперечення щодо позбавлення батьківських прав, що свідчить про певне усвідомлення не зовсім позитивної поведінки стосовно виконання батьківських обов`язків та намагання таку виправити, уникнувши негативних для себе наслідків при задоволенні позову. Відповідачка любить дитину, бажає виховувати її, намагається забезпечити сина всім необхідним, у відповідачки наявні належні матеріально-побутові умови для проживання дитини, вона піклується про нього, відвідує лікарів, проходять профілактичні огляди, вакцинації, малолітній ОСОБА_1 під час судових засідань виявляв прихильність до матері.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а також те, що в інтересах дитини є турбота та підтримка і з боку матері, позбавлення батьківських прав у даному випадку не є доцільним, оскільки така міра відповідальності є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому, суд вважає, що необхідно відмовити в задоволенні позову.

Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно малолітнього сина не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 стаття 19 СК України), а є лише доказом усправі,який підлягає дослідженню та оцінці судом(правові висновки Верховного Суду у постанові від 06.05.2020 в справі № 753/2025/19 провадження № 61-1344св20).

Також судом, при поставленні рішення враховується думка дитина, яка була допитана у судовому засіданні.

Отже, беручи до уваги викладені обставини, суд констатує, що позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, однак позивачем не доведено в чому саме полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення його матері по відношенню до нього батьківських прав.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі статті 51 Конституції України, статей 155, 164-166 Сімейного кодексу України, статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову органу опіки та піклування Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача сектор ювенальної превенції Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області про позбавлення батьківських прав відмовити.

Судові витрати пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування та ім`я сторін:

Позивач: Орган опіки та піклування Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області, , місцезнаходження :вул.Зелена, 2, с.Тростянець,81614.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 місце проживання АДРЕСА_2 .

Третя особа:Сектор ювенальної превенції Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області, за адресою: пл..Ринок, 9, м.Миколаїв, Стрийського район, Львівської області.

Повний текст рішення складено 24.11.2023.

Суддя Друзюк М. М.