ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-1365/10 Номер провадження 22-ц/814/4452/23Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І.,

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Замніус Артема Юрійовича

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 31 липня 2023 року у складі судді Тімошенко Н. В.

за заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ястребової Євгенії Богданівни про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

у цивільній справі за позовом Акціонерного комерційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Акціонерного комерційного банку «УкрСиббанк», третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про визнання кредитного договору удаваним правочином,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що 06.04.2011 Апеляційним судом Харківської області було ухвалено рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 кошти на користь ПАТ «УкрСиббанк» у сумі 45 141,10 доларів США, що є еквівалентом 357 790,74 грн та 103 658,85 доларів США, що є еквівалентом 823 882,14 грн та 19 341,04 грн пені, 850 грн судових витрат та 123,34 грн на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На виконання вказаного рішення видано виконавчі листи № 2-1365/10.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким право вимоги за кредитними договорами, укладеними між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

14.01.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» перейшло право вимоги за кредитними договорами, укладеними між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк».

Вказував, що оригінал виконавчого листа № 2-1365/10 ПАТ «ДельтаБанк» передав разом з кредитною справою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

На оригіналі виконавчого листа щодо ОСОБА_1 відсутні відмітки державного виконавця про виконання рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення, що означає, що виконавчий лист № 2-1365/10 щодо ОСОБА_1 не пред`являвся до ДВС для виконання з 2011 року.

На момент отримання ПАТ «УкрСиббанк» виконавчого листа № 2-1365/10 відносно ОСОБА_1 була чинною редакція Закону України «Про виконавче провадження» від 08.03.2011, відповідно до якого строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить один рік.

Проте лише у листопаді 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» пред`явило до виконання виконавчий лист № 2-1365/10 стосовно боржника ОСОБА_1 , що на думку заявника є грубим порушенням прав та законних інтересів ОСОБА_1 , а тому такий виконавчий документ має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на те, що як ПАТ «УкрСиббанк» так і ПАТ «ДельтаБанк» не скористалися правом пред`явлення виконавчого листа до виконання, та втратили таке право, тому відповідно і ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» втратило таке право.

23.09.2020 Московським районним судом м. Харкова було постановлено три ухвали про поновлення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання стосовно боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які були скасовані постановами Харківського апеляційного суду від 09.12.2020 та 03.02.2021 стосовно боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Ухвалами Московського районного суду м. Харкова від 25.05.2021 визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи № 2-1365/10 стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Посилаючись на викладене, просив суд визнати виконавчий лист № 2-1365/10, виданий Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 45 141,10 доларів США, що є еквівалентом 357 790,74 грн та 103 958,85 доларів США, що є еквівалентом 823 882,14 грн, а також 19 341,04 грн пені, 850 грн судових витрат та 123,34 грн на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, таким, що не підлягає виконанню

Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, справи, підсудні Московському районному суду м. Харкова, передані для розгляду Октябрському районному суду м. Полтави.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 31 липня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду мотивована відсутністю підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Не погодившись з даною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Замніус А. Ю. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та визнати виконавчий лист № 2-1365/10, виданий Московським районним судом м. Харкова про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції було порушено право адвоката заявника ОСОБА_4 на доступ до правосуддя, оскільки за клопотанням останнього ухвалою суду було призначено розгляд справи 30.07.2023 в режимі відеоконференції, а в судовій повістці вказано, що судове засідання у справі призначено на 31.07.2023. Проте 31.07.2023 суд на зв`язок з адвокатом не вийшов, що призвело до порушення судом норм процесуального права та прийняття незаконної ухвали.

Вказує, що у ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не могло бути законних очікувань щодо реалізації ним процесуальних прав на заміну його як стягувача у виконавчому провадженні, за винятком поновлення цих строків у судовому порядку. В той час як строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання сплив більш ніж на вісім років.

При цьому, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не надало суду жодних допустимих, належних і достовірних доказів існування об`єктивних перешкод у попередніх кредиторів для своєчасного пред`явлення виконавчих листів до виконання, а сам факт нездійснення попередніми кредиторами дій з пред`явлення виконавчих листів до виконання не може бути підставою для поновлення строку для їх пред`явлення останньому кредитору.

Тобто, на думку апелянта, підстав для поновлення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» строку пред`явлення виконавчих листів до виконання не було.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги через порушення судом норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення згідно пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06 квітня 2011 року, описку в якому виправлено ухвалою цього суду від 16 вересня 2011 року, у справі № 2-1365/10 скасовано рішення Московського районного суду Харкова від 03 листопада 2010 року та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволені частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитними договорами: № 0 від 16.04.2007 в сумі 45 141,10 доларів США, що є еквівалентом 357 790,74 грн, заборгованість за кредитними договорами № від 27.04.2007 станом на 02.06.2010 в сумі, еквівалентній 103 958,58 доларів США, що є еквівалентом 823 882,14 грн та 19 341,04 грн пені. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати у справі: по 850 грн з кожного судового збору та по 123,34 грн з кожного витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 відмовлено.

На підставі вказаного рішення апеляційного суду було видані виконавчі листи № 2-1365/10.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2020 року у справі № 2-1365/10 замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у виконавчому провадженні з виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 06.04.2011 у справі № 2-1365/10 стосовно боржника ОСОБА_1 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитними договорами: № 0 від 16.04.2007 в сумі 45 141,10 доларів США, що є еквівалентом 357 790,74 грн, солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитними договорами № від 27.04.2007 станом на 02.06.2010 в сумі, еквівалентній 103 958,58 доларів США, що є еквівалентом 823 882,14 грн та 19 341,04 грн пені за вказаним кредитним договором; про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судових витрат у справі: 850 грн судового збору та 1 23,34 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, на правонаступника - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Поновлено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчих листів у справі № 2-1365/10 про стягнення заборгованості стосовно боржника ОСОБА_1 (а. с. 137-139).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Є. Б. залишено без задоволення, а вказану ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2020 року залишено без змін.

Таким чином, судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», яке є правонаступником первісного стягувача ПАТ «УкрСиббанк», не втратив право на звернення до примусового виконання виконавчих листів № 2-1365/10 стосовно боржника ОСОБА_1 і відповідно до вимог частини четвертої статті 82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Тобто, виконавчий лист, є похідним від судового рішення, яке набрало законної сили.

Згідно пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, пункту 7 частини третьої статті 2, статті 14 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно розглядати як важливу частину судового провадження відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад, як верховенство права, диспозитивність, справедливість, неупередженість та об`єктивність.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, встановлено частиною другою статті 432 ЦПК України.

Так, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

У справі, що переглядається, підставами визнання виконавчого листа № 2-1365/10, виданого Московським районним судом м. Харкова стосовно боржника ОСОБА_1 , заявник зазначає пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, що спростовується рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2020 року та постановою Полтавського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року, які набрали законної сили, про поновлення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» строку для пред`явлення до примусового виконання виконавчих листів по справі № 2-1365/10 про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 .

Ухвали Московського районного суду м. Харкова від 25.05.2021 про визнання такими, що не підлягають виконанню, виконавчих листів, виданих відносно інших солідарних боржників - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які на час звернення боржника ОСОБА_1 до суду з аналогічною заявою не набрали законної сили, обов`язку заявника не спростовують та не свідчать про неможливість виконання судового рішення.

На інші підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, заявник не посилався і таких суду не доводив.

Проаналізувавши наведені обставини справи та норми матеріального і процесуального права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої від його імені та в його інтересах представником ОСОБА_5 , проте суд розглянув питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у відсутність заявника, який не був належним чином повідомлений про дату, час та місце засідання суду, що є порушенням вимог частини третьої статті 432 ЦПК України.

Довідка про доставку SMS-повідомлення одержувачу ОСОБА_1 , довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber» одержувачу ОСОБА_4 , а також довідки про доставку електронного листа на офіційні електронні адреси заявника та його представника належного виконання судом обов`язку, встановленого статтею 128 ЦПК України, не доводять, оскільки вказані повідомлення були направлені учасникам справи 29.07.2023 - у суботу, що є загальноприйнятим вихідним днем, тоді як справу розглянуто судом 31.07.2023 - у наступний за вихідними днями понеділок, що не можна визнати завчасним повідомленням боржника.

Крім того, судом не було забезпечено участь представника заявника адвоката Замніуса А. Ю. у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів - за допомогою системи «EASYCON». Задовольнивши ухвалою від 28.07.2023 відповідне клопотання представника заявника про дистанційну участь у судовому засіданні, призначеному на 16.00 год 30.07.2023, та в усіх наступних судових засіданнях, у день та час розгляду справи суд відеоконференцію з представником заявника ОСОБА_1 адвокатом Замніусом А. Ю. не створив, позаяк на це посилається заявник в апеляційній скарзі та матеріали справи не свідчать про виконання судом власної ухвали від 28.07.2023.

За таких обставин оскаржуване судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Замніус Артема Юрійовича - задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 31 липня 2023 року - скасувати та ухвалити з цього питання нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої у його інтересах адвокатом Ястребовою Євгенією Богданівною, про визнання виконавчого документа № 2-1365/10 таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. І. Обідіна