Справа № 210/4891/23
Провадження № 2-з/177/47/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023 м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на квартиру, визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на квартиру, визнання права власності.

Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Через систему «Електронний суд» позивачем ОСОБА_1 27.11.2023 подано заяву про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що в цивільній справі № 210/4891/23 предметом спору є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2014. На даний час відповідач може без будь-яких перешкод реалізувати спірну квартиру, передати в заставу або в користування іншим особам, що призведе до неможливості виконання судового рішення. Таким чином, оскільки наявні ризики того, що відповідач продасть квартиру, тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи в установлений законом строк.

Оскільки справа розглядається за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суддя, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Як визначено ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 6-8 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Дослідженням змісту та вимог позовної заяви встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити і визнати період проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, у період часу з 01.12.2011 по 06.03.2015, включно; визнати право спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на належну їм по 1/2 частки в спільному майні, квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , без його реального поділу і залишити майно в їх спільній частковій власності.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. 04.0.2014, зареєстрованим в реєстрі за № 1-739.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що на даний час є всі підстави припускати, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним та оправданим завданнями цивільного судочинства та забезпечуватиме ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, які він має намір захистити при зверненні до суду.

Суд вважає, що спір носить майновий характер і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист оспорюваних прав позивача, за захистом яких він і звернувся до суду, тому вважає необхідним заборонити відчуження нерухомого майна: квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 , що в свою чергу відповідає вимогам співмірності.

Щодо вимоги заявника про накладення арешту, суд, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 643/12369/19 (провадження №61-21685св19), зазначає, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача (третьої особи) та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Підстав, які б визначали необхідність застосування зустрічного забезпечення позову в порядку ст. 154 ЦПК України, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 2, 150-153, 157, 260-261, 353, 354, ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити частково.

Заборонити відчуження квартири АДРЕСА_2 , право власності на яку значиться зареєстрованим за ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу № 1-739 від 04.10.2014, посвідченого державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік Оксаною Олександрівною.

Копію ухвали направити Металургійному відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), для негайного виконання, та іншим особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, для відома.

Попередити, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання та підписання суддею.

Суддя: