печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Бурячок А.І.,

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Новака Р.В.

при секретарі - Бурячок А.С.,

справа № 757/5217/21-ц

сторони:

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

предмет і підстави позову - стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку позовного (спрощеного) провадження в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачі протягом тривалого часу сплачують за спожиті послуги не в повному обсязі, порушуючи права позивача. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість в загальному розмірі 19743,89 грн., з яких заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги: 14578,94 грн., 3 % річних від простроченої суми 730,43 грн., індекс інфляції: 4434,52 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість в загальному розмірі 25806,50 грн., з яких: заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги 13592,44 грн., 3 % річних від простроченої суми 2062,25 грн., індекс інфляції: 4434,52 грн.

Ухвалою суду від 28.10.2020 у справі за вказаним позовом було відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження, з викликом сторін.

16.04.2021 через канцелярію суду від представника позивача була подана заява про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку з наступними обставинами. Сума заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у вказаній справі складала 40392,16 грн. Сума заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у вказаній позовній заяві розраховувалася з позивачем за період з 16.06.2014 по 31.07.2020. 12.03.2021 відповідачем-2 було частково погашено заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 10622,11 грн. З цим врахуванням, позивач повідомив, що ціна позову зменшилася, а заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг між відповідачем-1 та відповідачем-2 розподілилася наступним чином. Відповідач 1 - ОСОБА_1 : період заборгованості з 16.06.2014 по 18.07.2017 - заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 14578,94 грн., відповідач-2 - ОСОБА_2 : період заборгованості з 19.07.2017 по 31.03.2021 заборгованість за оплату житлово- комунальних послуг в розмірі 9160,00 грн.

Період прострочення виконання зобов`язання відповідачем-1 з 16.06.2014 по 31.03.2021. Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних проведено позивачем за період прострочення виконання зобов`язань. Відповідачем-1 - з 16.06.2018 по 31.03.2021. Загальний розмір заборгованості Відповідача 1 - ОСОБА_1 складає: 25866,13 грн., з яких: заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг: 14578,94 грн., 3 % річних від простроченої суми: 2350,34 грн. інфляційні страти: 8936,85грн.

24.05.2021 через канцелярію суду від представника відповідача-2 надійшов відзив, в якому відповідач-2 позовні вимоги не визнавала, просила відмовити в повному обсязі, з огляду на наступне. Відповідач 2 в своєму відзиві вказує на те, що розмір заборгованості відповідача-2 позивач підтверджує виключно розрахунком заборгованості складеним в односторонньому порядку позивачем без надання первинних бухгалтерських документів, що підтверджується як надання послуг так і можливу наявність заборгованості.

Так, відповідач-2 зазначає, що в червні 2017 згідно з квитанції № 0.0.795789610.1 від 29.06.2017 відповідачем-2 з його карткового рахунку через особистий кабінет в Приватбанку було сплачено за комунальні послуги позивачу 5340,40 грн. Однак, сплачена відповідачем-2 за комунальні послуги сума в розмірі 550,06 грн. не відображена в графі оплати. Також відповідач-2 посилається на квитанцію № 0.0..1 від 12.10.2018, та повідомляє, що в жовтні 2018 через його особистий кабінет в Приватбанку було сплачено за комунальні послуги сума в розмірі 550,06 грн. не відображена в графі оплата за жовтень 2018. Крім того, відповідач-2 повідомляє, що в березні 2019 була сплачена сума за житлово-комунальні послуги у розмірі 1980,00 грн., яка не відображена в графі оплати за березень 2019. Також позивачем було не враховано оплату відповідачем-2 в липні 2019 року 1794,00 грн. з розрахунку: 2392,00 - 598,00 грн. = 1794,00 грн. Таким чином, позивачем помилково в розрахунку заборгованості щодо відповідача-2 не враховано сплачені відповідачем-2 комунальні послуги на суму 9664,06 грн. з розрахунку: 5340,40 грн. (червень 2017); 550,06 грн. (жовтень 2018); 1980,00 грн. (березень 2019); 1794,00 грн. (липень 2019). Крім того, відповідач-2 повідомляє, що не врахована позивачем сума за комунальні послуги у розмірі 9664,06 грн. перевищує заявлену позивачем вимогу про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг в сумі 9160,82 грн., що свідчить про безпідставність позовних вимог щодо відповідача-2. Поруч з цим, відповідач-2 вказує, що в розрахунку заборгованості щодо відповідача-2 за період з грудня 2017 по квітень 2018 в графі нарахування за опалення вказано значно завищені суми нарахування за опалення.

14.06.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла по справі відповідь на відзив, де позивач з відзивом відповідача-2 не погоджується, виходячи з наступних обставин. Щодо сплачено відповідачем-2 суми в розмірі 5340,00 грн., згідно квитанції від 29.06.2017 позивач зазначає, що дана оплата врахована в розрахунку заборгованості для відповідача 1 - ОСОБА_1 у червні 2017 року до рахунку заборгованості до зали про зменшення розміру позовних вимог. Дана сума зарахована відповідно до заяви ОСОБА_3 (через представника ОСОБА_4 ) від 06.11.2017 та заяви ОСОБА_1 від 04.10.2017 (копії додаються). Таким чином, позивач вважає, що дана сума врахована та правильно відображена в розрахунку відповідача. У всіх квитанціях на оплату відповідачем 2 зазначається особовий рахунок № НОМЕР_1 , що відноситься до квитанції за червень 2017 року квартири АДРЕСА_1 .

При цьому відповідачем-2 оплачується одна й та ж сама квитанція за червень 2017 року за №617. Даний код міститься в призначенні платежу у всіх квитанціях, які додані до відзиву на позовну заяву. І лише квитанція від 09.07.2019 на суму 598,00 грн. не містила особового рахунку квартири АДРЕСА_2 і сума оплати зарахована в рахунок квартири АДРЕСА_3 . Позивач звертає увагу суду на те, що відповідач-2, власник квартири АДРЕСА_2 , заявами/зверненнями щодо коригування оплат до позивача не звертались. Позивачем було зараховано оплати відповідно до призначення платежу в квитанції. У випадку, якщо відповідачем-2 виявлена помилка при проведенні оплати (невірно зазначено призначення платежу) йому необхідно звернутись до установи банку, через який здійснено оплату для уточнення призначення платежу. У такому випадку установа банку присилає позивачу уточнення платіжного доручення з вірним/уточненим призначенням платежу.

Щодо розрахунків за централізоване опалення, то позивач повідомляє, що будинок обладнаний загально-будинковим теплолічильником, який проводить облік обсягу спожитої теплової енергії для потреб централізованого опалення у будинку. Визначена кількість теплової енергії на потреби опалення розподіляється згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» на підставі п. 12: у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об?єму квартири, за тарифами на послугу з централізованого опалення, затвердженими в установленому порядку. Враховуючи вищевикладене, не можуть застосовуватись фіксовані тарифи на 1 кв. м. на централізоване опалення.

23.10.2021 через канцелярію суду від відповідача-1 надійшов по справі відзив, де відповідач-1 проти позову заперечувала в повному обсязі, виходячи з наступного. В своєму відзиві відповідач-1 повідомляє суд, що заборгованість до стягнення з мене в сумі 14578,94 грн. за спожити відповідачем житлово-комунальні послуги за період з червня 2014 р. по 18.07.2017 була розрахована позивачем за наведеними тарифами, тобто які були встановлені вищеперерахованими Розпорядженнями КМДА починаючи лише з 26.10.2017 та які станом на період з червня 2014 р. по 18.07.2017 ще не були встановлені та не діяли. Дані дії позивача не мають підстав та обґрунтування та визначена ним у такій спосіб сума боргу є безпідставною, нічим не підтвердженою та тому не може бути стягнута з нього. Відповідач-1 повідомляє, що зазначені позивачем у його позові тарифи були прийняті та стали діяти лише з жовтня 2017 та тому лише починаючи з цього місяця вони могли бути використані позивачем для розрахунку суми 3 % річних та індексу інфляції. Також в своєму відзиві відповідач-1 вказує, що в Договорі тарифи нижчі ніж вказані у позовній заяві.

23.10.2021 через канцелярію суду від відповідача-1 надійшла заява про застосування строків позовної давності. Оскільки згідно позовних вимог у даній справі позивач просить суд стягнути в частині з ОСОБА_1 : заборгованість за спожити за період з червня 2014 р. по 18.07. 2017 за адресою: АДРЕСА_4 , житлово-комунальні послуги: 14578,94 грн.; 3 % річних від простроченої суми: 730,43 грн.; індекс інфляції: 4434,52 грн. Тобто у даному випадку, на думку відповідача-1, починаючи з червня 2014 р. строк у три роки наступив відповідно у червні 2017 р., починаючи з липня 2014 р. наступив у липні 2017 р., починаючи з серпня 2014 р. наступив у серпні 2017 р. та так само і далі щодо всіх наступних місяців.

08.11.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1. Позивач вказує, що тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розраховані ТОВ «КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОСЕРВІС» відповідно «до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових визначено механізм формування тарифів з урахуванням типового переліку послуг. Тарифи на послуги з утримання будинку та прибудинкової території розраховані на 1 кв.м. загальної площі квартири в залежності від кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням належного санітарно- гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинку.

Щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, позивач повідомляє, що даний розрахунок проводився на суму боргу щомісячно. Розрахунок інфляційних втрат на 3 % річних проведено позивачем за весь період прострочення виконання зобов`язань відповідачем-1. Оскільки на момент подання позовної заяви зобов`язання не було виконано.

18.11.2021 через канцелярію суду від відповідача-1 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

В своїх запереченнях відповідач-1 звертає увагу на те, що позивач здійснює вказане неправильне застосування норми матеріального права незважаючи на те, що положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Одночасно позивач вказує і на те, що він рахує до позовних вимог показники тарифу за централізоване постачання гарячої води як за куб. метр з пдв, в той час як він посилається на Розпорядження НКРКП стосовно тарифів за це, які однак визначені як за 1 Гкал з ПДВ. Позивач навів з наведених питань щодо тарифів у цих процесуальних документах чисельні Розпорядження КМДА за різні дати (роки), три вищезазначені Договори від 25.10.2016, які мають суперечності між собою, тобто в тому числі суперечності в обґрунтуваннях позовних вимог. Таким чином відповідач вважає, що наведені позивачем у позовних вимогах суми заборгованості за послуги є його не обґрунтованим належним чином припущенням

В судовому засіданні, що відбулося 17.12.2021 представник позивача долучив до справи додаткові пояснення, в яких просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримував в повному обсязі.

Відповідач-1 в судове засідання не з`явилась. Представник відповідача-1 подав до суду заяву про розгляд справи без участі, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Відповідач-2 в судове засідання не з`явилась. Представник відповідача-2 подав до суду заяву про розгляд справи без участі, в позові просив відмовити.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (відповідач 1) придбала квартиру АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.06.2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сербіною Н.П., зареєстрованим в реєстрі 1312.

25.10.2016 між відповідачем-1 та позивачем укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (надалі - Договір 1). Відповідно до пункту 1 Договору 1, його предметом с забезпечення виконавцем Позивачем) надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_4 , а споживачем (відповідачем-1) забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

Згідно з підпунктом 1 пункту 13 Договору 1 виконавець (позивач) взяв на себе зобов`язання забезпечувати своєчасне надання послуг належної якості згідно із законодавством.

Згідно з підпунктом 1 пункту 11 Договору 1, споживач (відповідач-1) зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк.

Пунктом 5 Договору 1 передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, а платежі за поточний місяць вносяться до 1-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

25.10.2016 між позивачем та відповідачем 1 укладено Договір про палання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (надалі - Договір 2).

Відповідно до пункту 1 Договору 2 виконавець (позивач) зобов`язується своєчасно надавати споживачеві (відповідачу-1) відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач (відповідач-1) зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Згідно з підпунктом 1 пункту 18 Договору 2 виконавець (позивач) взяв на себе зобов`язання своєчасно надавати споживачу (відповідачу-1) послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров?я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства, Правил та цього договору.

Згідно з підпунктом 1 пункту 16 Договору 2 споживач (відповідач 1) зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк. Згідно з пунктом 9 Договору 2, платежі вносяться не пізніше 1-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

25.10.2016 між позивачем та відповідачем-1 укладено договір про надання послуг (надалі - Договір 3).

Згідно з підпунктом 4.2.1. Договору 3 виконавець (позивач) взяв на себе зобов`язання забезпечувати своєчасне надання послуг належної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Згідно з підпунктом 4.1.1. Договору 3 споживач (відповідач-1) зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк.

Згідно з підпунктом 2.2. Договору 3 платежі за даним договором вносяться споживачем (відповідачем-1) не пізніше 1-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

19.07.2017 квартира АДРЕСА_3 була відчужена ОСОБА_1 згідно договору дарування квартири на користь ОСОБА_5 , договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корнієць Л.1., зареєстровано в реєстрі за №986. У той же день - 19.07.2017 ОСОБА_5 відчужив квартиру АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Корнієць Л.І. , зареєстровано в реєстрі за №988.

Таким чином з 19.07.2017 власником квартири є ОСОБА_2 (відповідач-2).

10.09.2018 між відповідачем-2 та позивачем укладено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №103104 (надалі - Договір 4).

Відповідно до пункту 1 Договору 4, його предметом є забезпечення виконавцем (позивачем) надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_4 , а споживачем (відповідачем-2) забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

19.09.2018 між позивачем та відповідачем2 укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №103104/3 (надалі - Договір 5).

19.09.2018 між позивачем та відповідачем-2 укладено договір про відшкодування вартості витрат з охорони прибудинкової території та житлового будинку. (надалі - договір 6).

Ч. 4 ст. 319 ЦК України зазначено, що власність зобов`язує, а в ст. 322 ЦК вказано, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Стаття 151 Житлового кодексу УРСР покладає обов`язок на громадян, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), забезпечувати утримання свого житла, проводити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

При цьому, ст. 179 Житлового кодексу УРСР визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово- будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків гуртожитків затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором, або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку шляхом оплати всіх витрат експлуатуючій організації, відповідно до затвердженого тарифу на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», який діяв до 01.05.2019 передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Розмір відшкодування вартості витрат на послуги за Договором 3 та Договором 6, які застосовувались позивачем при проведенні нарахувань за надані послуги, були наступні: з червня 2014 р. до 31.05.2018р. в розмірі 2,62 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири за місяць (з ПДВ); з 01.06.2018р. по 31.08.2019. в розмірі 3,47 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири за місяць (з ПДВ); з 01.09.2019р. по 30.1.03.2021р. в розмірі 4,54 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири за місяць (з ПДВ).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Внаслідок неналежного виконання відповідачами договірних зобов`язань виникла заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг.

З заяви про зменшення позовних вимог вбачається, що відповідачем-2 було сплачено на рахунок позивача суми у розмірі 8424,13 грн.; 1549,97 грн.; 648,01 гри. - загальна сума оплати складає 10622,11 грн. Таким чином, станом на 15.04.2021 відповідачем-2 частково погашено заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 10622,11 грн.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що заборгованість відповідача-2 була частково погашена, отже, відповідно до наданого розрахунку позивача, заборгованість між відповідачем-1 та відповідачем-2 розподілилась наступним чином.

Відповідач 1 - ОСОБА_1 : період заборгованості з 16.06.2014 по 18.07.2017 - заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 14578,94 грн.

Відповідач 2 - ОСОБА_2 : період заборгованості з 19.07.2017 по 31.03.2021 - заборгованість за оплату житлово- комунальних послуг в розмірі 9160,82 коп.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 цієї ж статті Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Стосовно тверджень відповідача-2, про те, що позивачем було помилково не враховано оплату в жовтні 2018, березні 2019, липні 2019, за комунальні послуги та про те, що позивачем не враховано сплачені комунальні послуги на суму 9664, 06 грн. суд приходить до наступного висновку. Судом було досліджено квитанцію від 29.06.2017 зі сплаченою сумою в розмірі 5340,00 грн. та досліджено розрахунок заборгованості наданий позивачем у справі (а.с. 82-83), з якого вбачається, що дана оплата врахована в розрахунку заборгованості для відповідача-1 - ОСОБА_1 . Таким чином, дана сума врахована та правильно відображена позивачем в розрахунку відповідача-1.

Щодо заяви відповідача-1 про застосування строку позовної давності, то суд вважає таку заяву необґрунтованою відповідачем-1, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 256, 257 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, у межах строку позовної давності, загальна тривалість якого встановлюється в три роки.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача-1 виникла за період з 16.06.2014 по 31.03.2021. Позивач звернувся до суду з позовом 04.08.2020. Однак, відповідно до ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Крім того, з розрахунку заборгованості (а.с. 82-83), вбачається, що починаючи з 29.06.2017 відповідачем-1 сплачувались кошти за житлово-комунальні послуги, враховані позивачем в розрахунку заборгованості, що свідчить про переривання строку позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, оскільки відповідачем вчинялись дії, що свідчать про визнання нею свого боргу. Вказані обставини свідчать про те, що строк позовної давності був перерваний. З огляду на викладені обставини посилання відповідача-1 на пропуск позивачем строків звернення до суду є безпідставним.

За твердженням відповідача-1, зазначені позивачем у його позові тарифи були прийняті та стали діяти лише з жовтня 2017 та тому лише починаючи з цього місяця вони могли бути використані позивачем для розрахунку суми 3 % річних та індексу інфляції. Втім, позивач у відповіді на відзив щодо застосування тарифів при нарахуванні відповідачу-1 оплати за надання послуг спростовує позицію відповідача-1.

Судом встановлено, що відповідачі не відмовлялися від надання позивачем житлово-комунальних послуг, отримувала їх. Крім того, власник квартири у багатоповерховому будинку не може не отримувати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, як і виконавець послуг не може припинити їх надання одному із власників квартир, так як послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, як то прибирання прибудинкової території, сходових кліток, вивезення відходів, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем, тощо, мають загальний характер, тобто споживаються одночасно всіма мешканцями багатоквартирного будинку, і припинення їх надання окремому споживачу є неможливим.

Чинне законодавство України передбачає різні форми договору (у тому числі усну). Споживач зобов`язаний сплачувати кошти за надані послуги, оскільки відповідно до ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають не лише з підстав, передбачених законодавством (зокрема угод), а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Аналізуючи законодавство, що регулює відносини, які виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, слід дійти висновку, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність між сторонами договірних відносин, за якими відповідачі користувались житлово-комунальними послугами, які надавав їм позивач, та позивач має право на справляння за них відповідної плати по затверджених тарифах.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносини між ними, які виникли до його укладення.

Пунктом 5 Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 25.10.2016, укладеного між позивачем і відповідачем-1, передбачено, що розрахунковим періодом с календарний місяць, а платежі за поточний місяць вносяться до 1-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пунктом 21 Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 25.10.2016, укладеного між позивачем і відповідачем-1, передбачено, що нарахування за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій проводяться починаючи з 16.06.2014 - з дати виникнення права власності на квартиру у відповідача-1.

Пунктом 31 Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 25.10.2016, укладеного між позивачем і відповідачем-1 передбачено, що нарахування за цим договором проводяться починаючи з 16.06.2014 - з дати виникнення права власності на квартиру у відповідача-1.

Згідно з пунктом 9 Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 25.10.2016, укладеного між позивачем і відповідачем-1 платежі вносяться не пізніше 1-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

Підпунктом 8.6. Договору про надання послуг від 25.10.2016, укладеного між позивачем і відповідачем-1 встановлено, що нарахування за цим договором проводяться починаючи з 16.06.2014 - з дати виникнення права власності на квартиру у відповідача-1.

Згідно з підпунктом 2.2. укладеного між позивачем і відповідачем-1 платежі за даним договором вносяться споживачем (відповідачем-1) не пізніше 1-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

Таким чином, за умовами договорів про надання житлово-комунальних послуг, позивач і відповідач-1 встановили, що зобов`язання по нарахуванню та оплаті за житлово-комунальні послуги, що надавалися Позивачем, виникають до моменту укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг - з 16.06.2014 - з дати виникнення права власності на квартиру у відповідача-1.

Обов`язковий для сплати тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлений:

Розпорядженням КМДА №210 від 06.03.2015 встановлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_4 у розмірі 4,30 грн за 1 кв.м. загальної площі квартири за місяць (з ПДВ).

Розпорядженням КМДА № 628 від 01.08.2016 встановлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_4 у розмірі 5,09 грн за 1 кв.м. загальної площі квартири за місяць (з ПДВ).

Вказаними розпорядженнями встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги в залежності від оплати споживачами не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Таким чином, строки для оплати споживачами за житлово-комунальні послуги встановлюються та визначаються вказаними розпорядженнями - не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, позивачем доведені обставини, на які посилається у позовній заяві, а відповідачем вони не спростовані.

Перевіривши наведений представником позивача розрахунок заборгованості суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтовані, і тому позов про стягнення заборгованості з відповідача-1 ОСОБА_1 у сумі 25866,00 грн. та відповідача-2 ОСОБА_2 у сумі 13125,01 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідачів солідарному стягненню.

На підставі наведеного та керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст.ст. 3, 6, 11, 257, 261, 267, 319, 322, 509, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженого відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс», заборгованість в розмірі 25866 (двадцять п`ять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 13 коп. з них: заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг 14578,94 грн., 3 % річних від простроченої суми 2350,34 грн., інфляційні втрати 8936,85грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» заборгованість в розмірі 13125 (тринадцять тисяч сто двадцять п`ять гривень) 01 коп., з них: заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг 9160,82 грн., 3 % річних від простроченої суми 1114,80 грн., інфляційні втрати 2849,39 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженого відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: товариство з обмеженого відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс», 02072, м. Київ, вул. Єлизавети Чавдар, буд. 3,

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

Суддя Р.В. Новак