ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Чумак О.В.

суддів: Бутенко С.Б., Пилипчук Л.І.,

за участю секретаря Галушко А.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Старікової Наталії Олексіївни на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 червня 2023 року, постановлену суддею Семеновою Л.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив встановити факт проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю з літа 2009 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 лютого 2022 року справу прийнято до провадження судді Погрібняк О.М. та призначено підготовче судове засідання.

Згідно повторного автоматизованого розподілу судових справ від 20.09.2022 року визначено головуючим у справі суддю Гончаренко О.В.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Згідно повторного автоматизованого розподілу судових справ від 06.06.2023 року визначено головуючим у справі суддю Семенову Л.М.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років залишено без руху з підстав передбачених п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі ч.2 ст. 257 ЦПК України.

Не погодившись із ухвалою місцевого суду, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що на виконання ухвали суду від 22.06.2023 року позивачем було направлено на електронну адресу суду заяву про зміну предмету позову та сплачено судовий збір, яка отримана судом 21.06.2023 року. За таких обставин вбачається, що вимоги суду було виконано належним чином у вказаний строк.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи , порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив із того, що позивач у встановлений законом строк не усунув недоліки позовної заяви, а саме не виклав обставини, якими обгрунтовує свої вимоги та не надав доказів, що підтверджують вказані обставини.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За положеннями ст. 55, 124 Конституції України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права, що передбачає право на справедливий суд та пропорційність.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвисокі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І Конвенції.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати указані права без будь-яких перепон чи ускладнень.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Нормами ст. 175 ЦПК України регламентовано вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Так, згідно п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач (заявник) обгрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст. 175 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув недоліки у встановлений судом строк.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Щодо не надання доказів на підтвердження обставин на які посилається ОСОБА_1 в позовні заяві слід зазначити наступне.

Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної особи довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1, 2, 10 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням, Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Як роз`яснено в п. 7 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 р. № 2, подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику.

За таких обставин, не подання доказів не є підставою для залишення позову без руху, оскільки подача доказів можлива на наступних стадіях цивільного процесу.

Окрім того слід зазначити, що на виконання вимог ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 червня 2023 року позивачем на електронну адресу суду було направлено заяву про зміну предмета позову, сплачено судовий збір, яка отримана судом 21.06.2023 року.

За таких обставин вбачається, що вимоги ухвали суду було виконано належним чином у вказаний строк.

На вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув та безпідставно залишив позов ОСОБА_1 без розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що в суді першої інстанції були відсутні достатні підстави для залишення позову без розгляду.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.368, п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.379, ст.ст.382, 383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Старікової Наталії Олексіївни задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 червня 2023 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років, - направити для продовження розгляду до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24.11.2023.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді С.Б. Бутенко

Л. І. Пилипчук