У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2023 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Крегул М.М., за участю секретаря судового засідання Цмур Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, заяву представника відповідача адвоката Ковача Івана Васильовича про розподіл судових витрат на правничу допомогу, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, -
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності відмовлено.

Представник відповідача - адвокат Ковач І.В. 07.04.2023 року подав до суду заяву про розподіл судових витрат на правничу допомогу, в якій просить вирішити питання про розподіл стягнення витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 в сумі 25000 грн. Вказує, що між ним ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги від 25.08.2020 року. На виконання п. 4.1. цього договору між сторонами додатковою угодою від 12.10.2022 року визначено гонорар адвоката у даній справі, який складає 25000 грн. і такий підлягає сплаті на протязі 30-ти днів з моменту завершення апеляційного розгляду справи (копія додаткової угоди додається до заяви). Інші доводи заяви зводяться на порядок визначення і стягнення витрат на правничу допомогу з посиланням на норми закону.

Також до заяви додано акт приймання-передавання виконаних робіт від 25.04.2023 року; звіт про виконання робіт; додаткова угода від 22.08.2022 року, а також підтвердження направлення даної заяви з додатками позивачеві.

25.04.2023року від представника позивача адвоката Марини В.Г. надійшли письмові заперечення на заяву про розподіл судових витрат, зокрема просить залишити заяву без розгляду на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Вказує, що така заява подана представником відповідача адвокатом Ковач І.В. з пропущенням процесуальних строків на подання такої заяви. Окрім цього, зазначає про відсутність порядку обчислення гонорару адвоката та його невідповідність критерію реальності адвокатських витрат та розумності його розміру.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Приписами статті 246 ЦПК України встановлено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Такі висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19).

Водночас, відповідно до частин четвертої, п`ятої, восьмої ст.83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Суд зазначає, що поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами частин першої, третьої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2023 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності відмовлено повністю.

Так, представник відповідача адвокат Ковач І.В. 07.04.2023 року подав до суду заяву про розподіл судових витрат на правничу допомогу з додатками, проте, до ухвалення рішення по справі сторона відповідача докази понесених витрат не подала, відповідну заяву про намір подання доказів після ухвалення рішення суду не зробила, докази подала всупереч вимогам ч.8 ст. 141 ЦПК України , із пропуском встановленого законом п`ятиденного строку тільки 7.04.2023року.

При цьому, клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку представником відповідача адвокатом Ковач І.В. не заявлено.

Натомість, суд звертає увагу, що судовий розгляд справи проводився 24.03.2023 року та про дату судового засідання сторонам, зокрема, відповідачеві було достеменно відомо, оскільки 24.03.2023 року від представника відповідача адвоката Ковач І.В. через канцелярію Ужгородського міськрайонного суду зареєстровано заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, при цьому, доказів понесення витрат на правову допомогу представник відповідача не подав, відповідну заяву про подання доказів в майбутньому протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду не зробив. Та докази понесення витрат представник відповідача ОСОБА_3 подав 07.04.2023року із пропуском встановленого законом п`ятиденного строку та про поновлення строку на подання зазначеної заяви такий не клопотав.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для поновлення пропущеного строку подання доказів понесених витрат на правничу допомогу відповідачем та відповідно заява представника відповідача адвоката Ковача І.В. про розподіл судових витрат на правничу допомогу підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 126, 133, 137, 141, 258, 260, 270 України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача адвоката Ковача Івана Васильовича про розподіл судових витрат на правничу допомогу, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул