ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 травня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/8323/22

Головуючий у першій інстанції Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/658/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди (суддя Коверзнев В.О.), ухвалене о 10 год. 19 хв. у м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, 25 484 грн (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог). Позов мотивовано тим, що позивачка є власницею квартири АДРЕСА_1 . Власницею квартири АДРЕСА_2 , яка розташована над квартирою позивачки, є ОСОБА_2 01 вересня 2022 року ОСОБА_1 на стелі свого житлового приміщення виявила сліди підтоплення (плями жовтого кольору площею приблизно 3 кв.м), що явно було здійснено з квартири поверхом вище. Щодо факту підтоплення представниками комунальних служб складено Акт від 01 вересня 2022 року, представники (мешканці) квартири АДРЕСА_2 на момент складання акту були відсутні. При спілкуванні в телефонному режимі чоловік відповідачки заперечив своє відношення до причин підтопленя, навів низку аргументів несприйняття ним заявлених вимог позивачки доказів руйнації саме з квартири відповідача, несприйняття ним законності процесу фіксування наслідків та прав позивачки у цьому процесі і заперечив заявлену суму коштів, необхідних для усунення наслідків підтоплення. З метою досудового врегулювання спору ОСОБА_1 направила на адресу ОСОБА_2 претензію про відшкодування майнової шкоди від 11 листопада 2022 року з копіями кошторису, Акту та скрінів переписки, проте будь-які пропозиції щодо шляхів вирішення спірного питання не надходили, відповідь на претензію відсутня.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2023 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 984 грн у відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, 4 500 грн у відшкодування витрат, пов`язаних з оцінкою розміру шкоди, та 992 грн 40 коп. у відшкодування судових витрат, а всього 26 476 грн 40 коп. Рішення суду мотивовано тим, що відповідачка не надала суду доказів на підтвердження того, що залиття квартири позивачки відбулося не з її вини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачка не отримувала ані претензії, ані позову, ані жодної судової повістки. У матеріалах справи вказано номер телефону, який не ідентифікується представником позивача як ОСОБА_2 . За доводами відповідачки, судом було допущено до розгляду справи адвоката, який не зміг підтвердити свої повноваження, як того вимагають норми чинного законодавства. Зокрема, у даній справі не діє ордер адвоката старого зразка, станом на 04 січня 2023 року в матеріалах справи не містилося копії свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_3 . За доводами ОСОБА_2 , всупереч нормам законодавства копії письмових доказів подані до суду без належного їх засвідчення. Відповідачка посилається, що судом невірно встановлено час настання порушеного права позивачки, оскільки згідно з Актом від 01 вересня 2022 року встановлено «старі плями жовтого кольору», що свідчить про більш ранню їх появу, ніж 01 вересня 2022 року. ОСОБА_2 вважає складений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 кошторис недостовірним, недостатнім та неналежним доказом, оскільки він складений зі значними порушеннями відсутнє посилання на адресу квартири, на замовника. В Акті зафіксовано цифрові показники, які явно перевищують об`єми встановлених пошкоджень. Також ОСОБА_2 зазначає, що в матеріалах справи відсутні акти обстеження стояка, перевірки даху та інших конструкцій, які б виключали вину інших сторін, таких як обслуговуючі компанії, балансоутримувач майна, яке знаходиться в загальному користуванні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Позивачка вказує, що нею вжито всіх можливих заходів досудового врегулювання спору, повідомлення відповідачки про скерування позовної заяви до суду, проте ОСОБА_2 , зловживаючи правом, не отримувала поштові відправлення ані від позивачки, ані від суду. ОСОБА_1 звертає увагу, що позовна заява підписана особисто нею і скерована до суду першої інстанції шляхом поштового направлення, тобто відсутні будь-які недоліки подачі позовної заяви та доказової бази. В судовому засіданні повноваження її представника були перевірені та підтверджені. За доводами позивачки, вона надала до суду наявні письмові докази правомірності заявлених вимог, а відповідачка не надала доказів відсутності її вини у затопленні квартири позивачки. Як вбачається, перелік послуг ФОП ОСОБА_4 достатній для кваліфікованого виготовлення кошторису та проведення ремонту житлового приміщення.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.4).

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 (а.с.5).

Сторони не заперечують, що квартира відповідачки знаходиться поверхом вище, над квартирою позивачки.

Згідно з Актом від 01 вересня 2022 року, складеним майстром технічної дільниці ОСОБА_5 , майстром технічної дільниці ОСОБА_6 , слюсарем-сантехніком ОСОБА_7 в присутності мешканця квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1 , при обстеженні квартири в коридорі та на кухні на стелі було виявлено старі плями жовтого кольору площею до 3 м2. Виявити причину затоплення в теперішній час неможливо із-за відсутності мешканців квартири АДРЕСА_3 . Мешканцю квартири АДРЕСА_4 рекомендовано усунути сліди підтоплення власними силами (а.с.8).

11 листопада 2022 року ОСОБА_1 направила на поштову адресу ОСОБА_2 претензію про відшкодування майнової шкоди, заподіяної підтопленням квартири (а.с.12, 13).

Відповідно до Звіту, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно-правовий центр «ПРАВЕКС», від 10 січня 2023 року загальна вартість відновлювального ремонту об`єкта житлової нерухомості, а саме: однокімнатної квартири загальною площею 31,1 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , становить 20 984 грн (а.с.48-56).

За складання кошторису і звіту позивачка сплатила 4 500 грн.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктом 8 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (стаття 386 ЦК України).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 27 травня 2021 року у справі № 761/12945/19 (провадження № 61-15575св20).

Суд першої інстанції, встановивши факт залиття квартири позивачки з квартири відповідачки та розмір завданої шкоди її майну, враховуючи, що ОСОБА_2 , як власниця майна, яке стало причиною залиття іншої квартири, не довела відсутність її вини у заподіянні шкоди, дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20984 грн у відшкодування майнової шкоди і 4500 грн у відшкодування витрат, пов`язаних з оцінкою розміру шкоди, 992,4 грн у відшкодування судових витрат.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом невірно встановлено час настання порушеного права позивача, не заслуговують на увагу.

Так, в Акті від 01 вересня 2022 року зазначено, що при обстеженні квартири позивачки в коридорі та на кухні на стелі було виявлено старі плями жовтого кольору площею до 3 м2. Проте, зазначення «старі плями жовтого кольору» не може з достовірністю свідчити про більш ранню їх появу, оскільки їх зафіксовано саме 01 вересня 2022 року і вказано, що це саме сліди підтоплення.

ОСОБА_1 з метою досудового врегулювання спору направляла на адресу ОСОБА_2 претензію про відшкодування майнової шкоди, в якій просила надати пропозиції щодо шляхів вирішення спірного питання (а.с.12, 13), проте відповіді не отримала.

Відповідачка не скористалася своїм правом і не заявляла клопотання про призначення експертизи з метою встановлення причин затоплення квартири позивачки та визначення розміру збитків. Тобто ОСОБА_2 не надано доказів відсутності її вини у затопленні квартири позивачки і наявності вини інших осіб (обслуговуючих компаній, балансоутримувача майна, яке знаходиться в загальному користуванні та ін.).

Твердження ОСОБА_2 про неналежність такого доказу як Акт від 01 вересня 2022 року є безпідставними.

Відповідно до п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу від 17 травня 2005 №76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.

Згідно з Додатком №4 в акті повинні бути відображені: дата його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Як зазначено в Акті, виявити причину затоплення в теперішній час неможливо із-за відсутності мешканців квартири АДРЕСА_2 , а мешканцю квартири АДРЕСА_4 рекомендовано усунути сліди підтоплення власними силами.

Оскільки в Акті зазначено про відсутність мешканців квартири, з якої відбулося затоплення, є безпідставними доводи апеляційної скарги щодо відсутності намагань позивачки залучити відповідачку до складання акту про залиття.

Колегія суддів вважає, що Акт від 01 вересня 2022 року в цілому за формою і змістом відповідає вимогам Додатку №4, а відсутність зазначення в ньому причин залиття (з незалежних від комісії причин) не свідчить про відсутність підстав для відшкодування власнику пошкодженого майна заподіяних збитків, обсяги яких згодом було встановлено у Звіті про визначення вартості відновлювального ремонту об`єкта житлової нерухомості, складеного суб`єктом оціночної діяльності.

Також не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 про недостовірність та неналежність доказу складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 кошторису. З матеріалів справи вбачається, що разом із заявою про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 було надано додатковий кошторис на поточний ремонт, в якому зазначено адресу квартири, де відбулося затоплення: АДРЕСА_5 . Вказаний, а також інші кошториси, виконані ФОП ОСОБА_4 , є додатками до Звіту про визначення вартості відновлювального ремонту об`єкта житлової нерухомості, а саме: однокімнатної квартири, загальною площею 31,1 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . Отже вони стосуються замовника ОСОБА_1 і належної їй квартири, в якій відбулося затоплення.

Зазначаючи, що цифрові показники кошторису перевищують об`єми встановлених пошкоджень, ОСОБА_2 не враховує необхідність проведення підготовчих робіт для здійснення ремонту. При цьому, на спростування визначеного об`єму робіт відповідачкою жодних доказів не надано.

Як вірно зазначено у відзиві на апеляційну скаргу, КВЕД 41.20 (Будівництво житлових і нежитлових будівель), яким має право займатися ФОП ОСОБА_4 згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, включає також реконструкцію, реставрацію та ремонт житлових будівель. Отже, відсутні підстави стверджувати, що він надавав послуги, які не відповідають видам його діяльності.

В Акті від 01 вересня 2022 року відсутні відомості, що затоплення сталося саме внаслідок аварії, а тому не заслуговують на увагу твердження відповідачки, що в матеріалах справи відсутня інформація щодо ліквідації аварії.

Крім того, є безпідставними доводи ОСОБА_2 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява підписана особисто ОСОБА_1 , а рішення суду грунтується на поданих нею доказах і які стосуються предмета позову. Копію позовної заяви позивачкою було направлено і на адресу відповідачки.

Невідповідність вимогам законодавства ордера адвоката Буніна А.Ю., незасвідчення копій письмових доказів не призвело до неправильного вирішення справи.

За матеріалами справи встановлено, що провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Деснянського районного суду м.Чернігова 13 грудня 2022 року, копію якої було направлено на поштову адресу ОСОБА_2 (а.с.26, 28). Проте лист повернувся до суду неврученим з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

27 грудня 2022 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачки. Судова повістка в судове засідання, призначене на 05 січня 2023 року, також повернулася до суду неврученою (а.с.34). При цьому 27 грудня 2022 року судом було здійснено оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а.с.35).

03 січня 2023 року між ОСОБА_2 і Адвокатським бюро Катерини Кулініч «Скай Лойерс» було укладено Договір про надання правничої допомоги (а.с.38), а 04 січня 2023 року адвокат Кулініч К.В. направила до суду першої інстанції електронний лист клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.36, 36 зворот) та клопотання про відкладення судового засідання, в якому в тому числі вказувала, що ознайомилася з матеріалами справи і просила надати час для підготовки відзиву на позовну заяву (а.с.39, 39 зворот).

За клопотанням адвоката відповідачки 05 січня 2023 року розгляд справи було відкладено на 20 січня 2023 року (а.с.41).

18 січня 2023 року адвокат Кулініч К.В. подала клопотання про відкладення судового засідання (а.с.81).

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У судовому засіданні 20 січня 2023 року суд відмовив у задоволенні клопотання та ухвалив розглянути справу за відсутності представника відповідача у зв`язку з його повторною неявкою в судове засідання.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави стверджувати, що суд умисно усунув адвоката відповідачки від участі у справі і позбавив відповідачку права на правничу допомогу.

У заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 вказувала, що позовні вимоги підтримує повністю, проте повідомляла про збільшення розміру витрат на відновлення (ремонту) квартири.

Вбачається, що сторона відповідача не скористалася своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому б виклала свої заперечення проти позовних вимог.

Таким чином, доводи відповідачки про обмеження її у можливості надати свої заперечення, твердження та судження і взагалі ознайомитися з матеріалами справи, є необгрунтованими.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: