Провадження № 2/686/4397/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Козак О.В.,

при секретарі - Кошельник Ю.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Президента України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з Держави Україна на її користь дев`ять мільйонів гривень моральної шкоди, завданої їй порушенням її права власності на об`єкти права власності Українського народу, а саме надрах.

В обґрунтування позову позивач вказала, що керуючись Актом проголошення незалежності України від 24.08.1991, схваленого 01.12.1991 всенародним голосуванням, 28.06.1996 було прийнято основний закон найвищої юрисдикції Конституцію України.

У відповідності до ст.13 Конституції України «Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону».

Фактично ст.13 Конституції України закріплює юридичне панування людини і громадянина над своєю частиною в об`єктах власності Українського народу. Правовий титул на надра на території, яка має ефективно контролюватись Державою Україна, належить Українському народу.

Право користування надрами має відбуватись всіма співвласниками, адже надра є об`єктом загального користування і не може бути передана в оренду, володіння чи розпорядження без згоди всіх співвласників.

В Конституційних повноваженнях органів державної влади Держави Україна не передбачено і не прописано меж управління об`єктами права власності Українського народу. Тому будь-яке втручання Держави Україна в управління об`єктами права власності Українського народу, в тому числі і надання прав на таке управління будь-кому, в тому числі і своїм новоутвореним державним органам по своїй суті є нікчемним і не має породжувати правових наслідків згідно аксіоми «із порушеного права - права не виникає».

Для отримання права на управління об`єктами права власності Українського народу у випадку відсутності меж на таке управління в Конституції України, Держава Україна зобов`язана отримати довіреність на таке управління від Українського народу, а саме у всіх громадян України або за результатами Всеукраїнського референдуму, або нотаріально завірену. Оскільки такий Всеукраїнський референдум не проводився і вона такої довіреності не надавала, то є явне та очевидне порушення її права власності в об`єктах права власності Українського народу, а саме в надрах, органами державної влади Держави Україна, які на підставі неконституційного Кодексу Про надра: - не законно визначають компетенцію органів державної влади Держави Україна на управління надрами без згоди Українського народу, а саме - видають Дозволи на спеціальне користування надрами, які є об`єктом власності Українського народу;

- видобуті корисні копалини видає за власні і продає їх власнику (Українському народу) як свої, що є фактично банальним шахрайством, оскільки згода добута примусом не має юридичних наслідків, нікчемна.

Розпорядження органами державної влади об`єктами права власності Українського народу без його волі фактично позбавляє Український народ його права власності, в тому числі і її як громадянина України та співвласника об`єктів права власності Українського народу. Тобто у відповідності до ст. 228 ЦКУ всі правочини, здійснені по відношенню до об`єктів права власності Українського народу є нікчемними, а діяльність органів державної влади в цій частині є такою, що порушує правовий і публічний порядок визначений ст.19 Конституції України.

З огляду на те, що сьогодні неможливо одночасно припинити порушення її права власності в незаконно наданих в користування надрах органами державної влади Держави Україна та повернути до надр видобуті в них копалини, просить суд забезпечити відповідне відшкодування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду відзив, в якому вказав, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволенню. Позивачем жодними доказами не підтверджено факт заподіяння їй Президентом України моральних страждань, взагалі необгрунтовано визначення заподіянної моральної шкоди у сумі 9000000грн.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно ст. 102 Конституції Президент України є главою держави і виступає від її імені. Президент України є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.

Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, у випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Конституцєю України передбачено право органів державної влади та органів місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, здійснювати право власності від імені Українського народу землею та її надрами, які знаходяться в межах території України.

Тобто, такі повноваження делеговані органам державної влади та органам місцевого самоврядування прямими нормами Конституції України.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами протиправність дій відповідача, та органів державної влади, порушення її права власності на об`єкти права власності Українського народу, а саме в надрах, та заподіяння їй моральної шкоди органами державної влади при здійсненні ними права власності від імені Українського народу землею Держави Україна та її надрами.

Отже, позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави Україна перед нею за завдані збитки та заподіяння їй моральної шкоди відповідачем.

Будь-яких інниш належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог позивачем суду надано не було, в тому числі і на підтвердження розміру моральної шкоди.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Президента України про відшкодування моральної шкоди, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 30, 48, 76, 81, 258, 259,263-265 ЦПК України, ст.ст.13, 19,56,102 Конституції України, ст.ст.23, 170, 1167, 1173,1174,1176 ЦК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Президента України про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_2 (жителька: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Держава Україна в особі Президента України (адреса: 01220, м.Київ, вул.Банківська,11).

Дата складання повного тексту рішення суду - 27.11.2023 року.

Суддя: