Справа № 522/3504/23
Провадження № 2/522/3173/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кулябко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна», треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси 22.02.2023 року надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна», треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно якого просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» на його користь 104 066,07грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, а також сплачений судовий збір.

Згідно обґрунтувань позову, вказав, що 06 жовтня 2022 року, о 09 год. 35 хв., на вулиці Генерала Геннадія Воробйова, 13-Є в місті Києві, водій ОСОБА_2 припарковав та у порушення вимог п.15.12 Правил дорожнього руху залишив автомобіль «Ford Transit 350», д.н.з. НОМЕР_1 , не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, внаслідок чого вказаний транспортний засіб розпочав самовільний рух і зіткнувся з припаркованим позаду належним йому автомобілем «Audi А3», д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Його право власності на автомобіль «Audi А3», д.н.з. НОМЕР_2 , підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 . Постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 28.10.2022 у справі №760/14675/22 винним у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнано ОСОБА_2 і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. ОСОБА_2 06 жовтня 2022 року, тобто в день дорожньо-транспортної пригоди, керував автомобілем «Ford Transit 350» д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з виконанням трудових обов`язків на посаді водія ТОВ «Тедіс Україна» на підставі трудового договору. Згідно страхового полісу №EP-209950653 від 08.07.2022 цивільно-правову відповідальність відповідача, як власника (законного володільця) автомобіля «Ford Transit 350», д.н.з. НОМЕР_1 , застраховано у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Українська страхова група». Договір страхування діє з 08 липня 2022 року по 07 липня 2023 року включно. За умовами договору страхування ліміт відповідальності за шкоду, завдану пошкодженням майна одного потерпілого, становить 160 000 грн., розмір франшизи - 500 грн. Про настання страхового випадку він повідомив ПАТ «СК «УСГ» 06.10.2022, тобто в день, коли сталася ДТП, а 13.10.2022 подав страховику заяву про виплату страхового відшкодування. 3 метою визначення вартості матеріального збитку, нанесеного йому, як власнику пошкодженого автомобіля, страховиком замовлено незалежну експертну оцінку вартості такого збитку. За наслідками проведеного 13 жовтня та 04 листопада 2022 року суб`єктом оціночної діяльності огляду належного йому автомобіля «Audi A3», д.н.з. НОМЕР_2 , виявлено наступні його механічні пошкодження внаслідок ДТП: крило передне праве - деформовано всю площину з заломами; двері передні праві - деформовано зовнішню панель та каркас попереду і позаду; двері задні праві - деформовано зовнішню панель попереду та центральну частину приблизно 25?20 см, складна геометрія; кришка дзеркала правого пошкоджено покриття; покажчик повороту дзеркала правого - потертість скла; диск колісний передній правий - пошкоджено та деформовано спицю; диск колісний передній лівий - сколи та деформація на ободі; тяга рульова права - деформовано; тяга рульова ліва - деформовано; важіль передній лівий - деформовано; опора шарова переднього лівого важеля - розірвано; поріг правий попереду - сколи лако-фарбового покриття від кута дверей переднього нижнього; бампер передній - деформовано правий верхній кут, розриви кріплень; підкрилок передній правий - деформовано позаду та розрив по центру; кронштейн крила переднього правого - деформовано з зовні; захист крила правого переднього задній - розламано нижню частину; рейка рульова - тріщина корпуса зліва в місці кріплення; стійка амортизатора ліва; стійка амортизатора права; ШРУС лівий внутрішній - розсипався (пильник замінено, дефектів не помічено); розвал-сходження - зміщено розвал лівого колеса в «+» та правого колеса - в «-», регулювання неможливе, зміщено на поворотних кулаках. Відповідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, від 11.12.2022 №02C/10/22, складеного суб`єктом оціночної діяльності, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi А3», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 229847,17 грн. з врахуванням податку на додану вартість на запасні частини. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні (0,64), становить 106382,72 грн. з врахуванням податку на додану вартість на запасні частини. Страховиком 23.12.2022 року на його картковий рахунок здійснено виплату 94307,93 грн. страхового відшкодування (106382,72-500,00-11574,79=94307,93), оскільки за приписами ст.12 і п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі - Закон №1961-IV) страхове відшкодування зменшується на визначені суми франшизи (500 грн.) та податку на додану вартість (11574,79грн). Виплачена позивачу страховиком сума страхового відшкодування є недостатньою для повного відшкодування понесених ним витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом належного йому автомобіля «Audi А3», д.н.з. НОМЕР_2 . Зокрема, згідно рахунків №4 та №5 від 23.12.2022 року та актів приймання-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 23.12.2022 року, наданих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , як суб`єктом підприємницької діяльності, що надає послуги з технічного обслуговування і ремонту автомобільного транспорту, фактична вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля становить 197874,00 грн. Різниця між фактичною вартістю ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням заміни пошкоджених деталей (вузлів) на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, становить 104066,07 грн. (сто чотири тисячі шістдесят шість гривень 07 копійок). Різницю в розмірі 104066,07 грн. між фактичною вартістю ремонту пошкодженого автомобіля та сумою страхового відшкодування позивач обґрунтовує наступним розрахунком:

Фактична вартість ремонту (без врахування коефіцієнта фізичного зносу) 197 874,00грн, у тому числі:

- вартість запасних частин, матеріалів - 175 468 грн

- вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 22 406 грн

Розмір франшизи - 500грн

Сума виплаченого страхового відшкодування - 94 307,93 грн

Тоді: 197874,00 + 500,00 - 94307,93 = 104066,07

А тому, позивач вважає, що різниця в розмірі 104066,07 грн. між фактичною вартістю ремонту автомобіля (без врахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) підлягає стягненню з відповідача на його користь як з власника (законного володільця) автомобіля, який несе відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Матеріали позову суддя отримала 23.02.2023 року.

Ухвалою суду від 24.02.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні.

20.03.2023 року від представника ПАТ «СК «Українська страхова група» на адресу суду поштою надійшли пояснення третьої особи щодо позову, в якому просили справу розглядати за відсутністю представника Товариства, а також зазначили, що ними було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок позивача, а тому вони виконали свої зобов`язання перед потерпілою особою за укладеним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-209950653 в повному обсязі.

22.03.2023 року представник ТОВ «Тедіс Україна» на адресу суду поштою надав відзив, в якому просили відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, в обґрунтування якого зазначили, що задля об`єктивного встановлення всіх обставин справи, їх представником 16.03.2023 року було здійснено телефонний дзвінок з номеру НОМЕР_6 на номер телефону позивача НОМЕР_7 , та було люб`язно запитано про надання фотокопій відновленого автомобіля позивача та копій видаткових касових ордерів, в разі якщо оплата послуг ремонтного підприємства здійснювалась готівковими коштами, або будь-яке належне підтвердження переводу безготівкових коштів на рахунок ФОП ОСОБА_3 (платіжне доручення), або переводу з карткового рахунку позивача на картковий рахунок фізично особи-підприємця ОСОБА_3 , для чого в смс-повідомленні на мобільний номер позивача була надіслана поштова електронна адреса представника відповідача. На що позивач відправив відповідь, що не зобов`язаний надавати ці документи, а розмір реально понесених витрат на ремонт підтверджується наданими рахунками та актами. Акт виконаних робіт може являтися доказом, що може підтверджувати обставини виконання суб`єктом господарювання ремонтних послуг та наявності підстав для оплати їх позивачем, але ж ніяк не являється підтвердженням реальності понесених позивачем витрат. Враховуючи надані позивачем докази, за відсутності візуального підтвердження відновлення автомобіля позивача та факту здійснення оплати відповідної суми грошових коштів позивачем, неможливо встановити чи дійсно відновлювальний ремонт автомобіля позивача був здійснений ФОП ОСОБА_3 , та саме на загальну суму 197 874грн, як і неможливо встановити, чи взагалі здійснювався відновлювальний ремонт автомобіля позивача. На підтвердження фактичного здійснення відновлювального ремонту та фактичного понесення позивачем заявлених ним витрат, позивач повинен надати всі передбачені законодавством первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами, та які сукупно із іншими підтверджуючими доказами дають можливість встановити об`єктивність обставини справи. А тому, вважають подані позивачем докази такими, що не відповідають критеріям достатності, а заявлені вимоги недоведеними.

24.03.2023 року ОСОБА_1 на електронну адресу суду надав відповідь на відзив, в якому просив його позов задовольнити та зазначив, що за твердженням відповідача ненадання позивачем документального підтвердження фактичного здійснення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та фактичного здійснення витрат на такий ремонт не дає можливості встановити об`єктивні обставини справи. Вважає такі заперечення безпідставними, надуманими і свідчать про намагання відповідача відвернути увагу суду від належної оцінки доказів, які мають значення для вирішення справи. У відзиві на позов не наведено жодних заперечень щодо звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 11.12.2022 року №02С/10/22, яким визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача та щодо розміру здійсненого страховиком страхового відшкодування, зменшеного на визначені суми франшизи і ПДВ. Зазначає, що у позовній заяві наведено достатньо обґрунтувань того, що витрати, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням автомобіля безпосередньо пов`язані з відновленням його порушеного права, оскільки його відновлення без здійснення таких витрат неможливе. Для стягнення збитків з відповідача наявні усі елементи складу цивільного правопорушення.

Ухвалою суду від 27.03.2023 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до судового розгляду по суті на 10.05.2023 року.

08.05.2023 року представник ТОВ «Тедіс Україна» на адресу суду поштою надав заперечення, в яких зазначили, що заявлені позивачем позовні вимоги належним чином не підтверджені та не доведені, оскільки, позивач в позовній заяві заявляє про вже понесені ним витрати на ремонт, також він це підтвердив в своєму смс-повідомленні. Зазначає, що якщо ж позивач стверджує, що відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля вже відбувся, тобто ремонтне підприємство здійснило заміну пошкоджених деталей, що підлягали заміні, та відремонтувало ті деталі, що підлягали відновленню, тоді цілком справедливо та логічно, що в даній конкретній ситуації мова йдеться не про збитки, які позивач має понести колись у майбутньому задля відновлення свого порушеного права, а про вже понесені ним збитки у зв`язку із ремонтом автомобіля. При таких обставинах, факт їх понесення може бути підтверджений або квитанцією (в разі сплати готівкових грошей), або платіжним дорученням, або іншим законним способом, що підтверджує отримання ремонтним підприємством від позивача заявлених сум. Якщо автомобіль дійсно відновлено, і відбулась реальна господарська операція, задля встановленню всіх об`єктивних обставин справи позивач особисто мав би бути зацікавленим у наданні до суду квитанції або платіжного доручення. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів. Акт виконаних робіт не являється беззаперечним підтвердженням реальності виконання робіт та відсутності ознак фіктивності господарської операції. Також, зазначають, що копія звіту експерта, який був наданий позивачем, та оформлення якого замовлено ПАТ «СК «Українська страхова група», для виконання ним передбачених обов`язків згідно із полісом та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не може вважатись висновком експерта в розумінні ст.ст.102,106 ЦПК України, так як наданий звіт експерта не містить даних, що він підготовлений для суду та експерт ознайомлений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У судове засідання призначене на 11.05.2023 року у режимі відеоконференції з`явився представник відповідача - Ліннік Є.В. Позивач та треті особи не з`явилися, надали суду заяви щодо розгляду справи за їх відсутністю.

У відповідності до ч.1,3 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на належне сповіщення сторін про розгляд справи, на заявлені сторонами клопотання, суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача та третіх осіб.

У судовому засідання представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову та пояснив, що неможливо встановити чи дійсно відновлювальний ремонт автомобіля позивача був здійснений ФОП ОСОБА_3 , та саме на загальну суму 197 874грн, як і неможливо встановити, чи взагалі здійснювався відновлювальний ремонт автомобіля позивача. Факт понесення збитків може бути підтверджений або квитанцією (в разі сплати готівкових грошей), або платіжним дорученням, або іншим законним способом, що підтверджує отримання ремонтним підприємством від позивача заявлених сум, проте вказаних доказів позивачем надано не було.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, вислухавши пояснення представника відповідача, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2022 року о 09 год. 35 хв. на вул. Генерала Воробйова, 13Є в місті Києві, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Ford Transit 350», д.н.з. НОМЕР_8 , порушив п. 15.12 Правил дорожнього руху України, а саме - залишив транспортний засіб, не вживши всіх заходів щодо недопушення його самовільного руху,внаслідок чого автомобіль розпочав самовільний рух та допустив наїзд на припаркований позаду автомобіль марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_9 , що призвело до механічних пошкоджень автомобілів з матеріальними збитками.

28 жовтня 2022 року Солом`янським районним судом м. Києва ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 850 грн. (а.с.10).

Власником автомобіля марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_9 згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 є ОСОБА_1 (а.с.9).

Цивільно-правова відповідальність власника а/м марки «Ford Transit 350», д.н.з. НОМЕР_8 , яким керував ОСОБА_2 , застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» згідно полісу № ЕР-209950653 від 08.07.2022 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів що діє по 07.07.2023 року включно, в межах ліміту майнової шкоди 160 000 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320 000грн., розмір франшизи 500 грн. (а.с.11).

13.10.2022 року позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с.65)

За наслідками проведеного 13 жовтня 2022 року та 04 листопада 2022 року огляду автомобіля «Audi A3», д.н.з. НОМЕР_2 , виявлено наступні його механічні пошкодження внаслідок ДТП: крило переднє праве - деформовано всю площину з заломами; двері передні праві - деформовано зовнішню панель та каркас попереду і позаду; двері задні праві - деформовано зовнішню панель попереду та центральну частину приблизно 25?20 см, складна геометрія; кришка дзеркала правого пошкоджено покриття; покажчик повороту дзеркала правого - потертість скла; диск колісний передній правий - пошкоджено та деформовано спицю; диск колісний передній лівий - сколи та деформація на ободі; тяга рульова права - деформовано; тяга рульова ліва - деформовано; важіль передній лівий - деформовано; опора шарова переднього лівого важеля - розірвано; поріг правий попереду - сколи лако-фарбового покриття від кута дверей переднього нижнього; бампер передній - деформовано правий верхній кут, розриви кріплень; підкрилок передній правий - деформовано позаду та розрив по центру; кронштейн крила переднього правого - деформовано з зовні; захист крила правого переднього задній - розламано нижню частину; рейка рульова - тріщина корпуса зліва в місці кріплення; стійка амортизатора ліва; стійка амортизатора права; ШРУС лівий внутрішній - розсипався (пильник замінено, дефектів не помічено); розвал-сходження - зміщено розвал лівого колеса в «+» та правого колеса - в «-», регулювання неможливе, зміщено на поворотних кулаках. (а.с.18-21).

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ №02С/10/22 від 11.12.2022 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику в наслідок пошкодження транспортного засобу Audi А3, д.н.з. НОМЕР_9 складає 106 382,72грн (з ПДВ). (а.с.13-17)

Відповідно до ремонтної калькуляції №ДКЦВ-26683 від 11.12.2022 року, загальна сума запчастин на транспортний засіб Audi А3, д.н.з. НОМЕР_9 складає 196 771,46грн, вартість ремонту складає 229 847,17грн. (а.с.22-27).

Згідно виписки по картці/рахунку позивача, а також платіжної інструкції №47239 від 23.12.2022 року, вбачається, що ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» перерахувала позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 94 307,93грн. (згідно розрахунку суми страхового відшкодування) (а.с.40, 84-86).

17.02.2023 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» перерахувало позивачу ОСОБА_1 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 1510грн. також за евакуацію автомобіля Audi А3, д.н.з. НОМЕР_9 , а саме за послуги вантажного автомобільного транспорту (кран маніпулятор) (згідно акту виконаних робіт від 06.10.2022року, чека №539601771, розрахунку суми страхового відшкодування, заяви позивача від 11.02.2023 року, страхового акту №ДКЦВ-26683/1 від 17.02.2023 року), що підтверджується платіжною інструкцією №41963 від 17.02.2023 року. (а.с.87-92).

Факт отримання страхового відшкодування позивач підтвердив у своїй позовній заяві.

Відповідно до довідки ТОВ «Тедіс Україна» №34-д від 17.03.2023 року, ОСОБА_2 працює у товаристві з 08.01.2021 року (наказ прийняття №26-П від 06.01.2021 року) на посаді водія автотранспортних засобів 1 категорії транспортного відділу Київського регіонального структурного підрозділу. (а.с.101).

Згідно наданих позивачем рахунків №4 та №5 від 23.12.2022 року та актів приймання-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 23.12.2022 року, наданих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , як суб`єктом підприємницької діяльності, що надає послуги з технічного обслуговування і ремонту автомобільного транспорту, загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi А3, д.н.з. НОМЕР_9 становить 197 874,00 грн. (а.с.41-47).

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"- виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц, висновком Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року справа N 755/18006/15-ц.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п.9.1 ст.9 Закону № 1961-IV).

Страхові виплати згідно п. 9.4. тієї ж статті, за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

За п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже за змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092.

Всі витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом повинні бути включені до страхового відшкодування.

На думку суду, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у її страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності

Аналогічна правова позиція наведена 04 липня 2018 року у Постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Встановивши, що позивачу страховиком винуватця ДТП виплачено страхове відшкодування у розмірі, розрахованому відповідно до положень Закону №1961-IV, тобто за мінусом зносу та суми ПДВ на запчастини, різницю між цим страховим відшкодуванням, та страховим відшкодуванням без урахування зносу, має сплати саме винуватець.

Суд погоджується з тим, що відповідач має нести відповідальність у випадку наявності різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

При цьому позивач в підтвердження таких витрат надав лише 2 рахунки №4 на суму 175 486 грн. та №5 від 23.12.2022 року на суму 22 406 грн. та акти приймання-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 23.12.2022 року. Доказів сплати вказаних ранків позивачем суду не надано.

Вирішуючи питання щодо прийняття до уваги поданих позивачем доказів, що підтверджують розмір фактичної вартості втраченого майна (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без врахування фізичного зносу такого), суд виходить з наступного.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1, 2ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77 - 80 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зауважує, що Акт виконаних робіт може являтися доказом, що може підтверджувати обставини виконання суб`єктом господарювання ремонтних послуг та наявності підстав для оплати їх позивачем, але не являється підтвердженням реальності понесених позивачем витрат.

Враховуючи надані позивачем докази, за відсутності візуального підтвердження відновлення автомобіля позивача та документального підтвердження здійснення оплати відповідної суми грошових коштів позивачем, неможливо встановити чи дійсно відновлювальний ремонт автомобіля позивача був здійснений ФОП ОСОБА_3 та саме на загальну суму 197 874грн, як і неможливо встановити, чи взагалі здійснювався відновлювальний ремонт автомобіля позивача.

Відповідно до п.23 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» №148 від 29.12.2017 року, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, електронними розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням платіжних інструментів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки. Касові документи можуть бути паперовими або електронними. Електронні касові документи повинні бути оформлені відповідно до вимог законодавства України у сфері електронного документообігу.

Згідно п.25 вказаної Постанови НБУ №148 від 29.12.2017 року, приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання. Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим.

Факт понесення збитків може бути підтверджений або квитанцією (в разі сплати готівкових грошей), або платіжним дорученням, або іншим законним способом, що підтверджує отримання ремонтним підприємством від позивача заявлених сум.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення відновлювального ремонту та фактичного понесення позивачем заявлених ним витрат, позивач повинен надати всі передбачені законодавством первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами, та які сукупно із іншими підтверджуючими доказами давали б можливість встановити об`єктивні обставини справи.

Проте, позивачем не надані належні докази дійсної оплати відновлювальних робіт автомобіля позивача виконавцю таких робіт, а саме ФОП ОСОБА_3 .

Інших доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог позивачем не надано, хоча саме на позивачеві покладено тягар доказування цих обставин.

Відповідно до вимог норм ЦПК України позивач повинен довести обставини, на які він посилається в позовній заяві, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на те, що суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому також і не підлягають задоволенню вимога про стягнення і судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись 10, 15-16, 999, 1166, 1172, 1187, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 43, 44, 76-82, 84, 89, 210, 211, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна», треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 22.05.2023р. .

Суддя: Домусчі Л.В.