КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1611/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Даньшиної І.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року та від 18 листопада 2022 року

у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову, -

установив:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та її батько - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

На момент смерті батька вони були зареєстровані за вказаною адресою, тому вона вважає, що фактично прийняла спадщину після батька.

Зазначала, що вона більше 20 років проживає у Швейцарії.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру нерухомого майна право власності на вищевказану квартиру зареєстроване 25 листопада 2019 року за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, виданого 28 лютого 2012 року Другою київською державною нотаріальною конторою.

Зазначає, що ані вона, ані її батько спірну квартиру не продавали.

02 вересня 2022 року Друга київська державна нотаріальна контора надала відповідь №4092/01-16 про те, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 28 лютого 2012 року Другою київською державною нотаріальною конторою не посвідчувався.

Вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, поновлення порушених прав заявника, за захистом яких вона має намір звернулась до суду, буде неможливим.

Просила суд, забезпечити позов, шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року, заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову - задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 вересня 2022 року належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про скасування заходів забезпечення позову відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року, посилаючись на те, що у заяві про забезпечення позову не обґрунтовані реальні ризики неможливості виконати судове рішення у випадку незабезпечення позову.

Заява подана без належних, допустимих, достовірних доказів, додані до заяви копії не мають братися судом до уваги, наведені в заяві твердження є голослівними та безпідставними.

Заява подана особою, яка не підтвердила право власності на квартиру та не обґрунтувала порушення її прав.

Просив скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року, заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалами суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційні скарги, оскільки вважає ухвали незаконними та необґрунтованими, постановленими з порушеннями норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року зазначив, що позивачка в своїй заяві не обґрунтувала та не надала доказів, які б свідчили про те, що існує реальна небезпека того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а обмежилась лише загальними фразами щодо доцільності забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову до його пред`явлення подана без належних, допустимих, достовірних доказів; додані до заяви копії не повинні були братись судом до уваги, наведені в заяві твердження є голослівними та безпідставними.

Крім цього, зазначає, що заяву подано особою, яка не підтвердила право власності на квартиру та не обґрунтувала порушення її прав.

Так, у заяві про забезпечення позову вказано, що ОСОБА_2 є власником квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 квітня 2022 року.

Також, в заяві вказано, що у матері заявниці були викрадені оригінали правовстановлюючих документів на квартиру.

Тобто, оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру у заявника не має.

ОСОБА_2 не довела своє відношення до квартири, адже, не надала документів, що підтверджують її права на квартиру чи реєстрацію проживання в квартирі.

Просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її заяви про забезпечення позову до його подачі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва 18 листопада 2022 року ОСОБА_1 зазначив, що протягом десяти днів після винесення ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року про забезпечення позову до подання позову - позовну заяву подано не було.

Позов ОСОБА_2 в порушення вимог ст. 152 ЦПК України подано через 15 днів після винесення ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року.

Суд не скасував забезпечення і передав справу до архіву.

Просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року, клопотання про скасування заходів забезпечення позову направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року, ОСОБА_2 зазначила, що 02 вересня 2022 року Друга київська державна нотаріальна контора надала відповідь №4092/01-16 про те, що договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (продавці) та ОСОБА_1 (покупець) 28 лютого 2012 року Другою київською державною нотаріальною конторою не посвідчувався.

Справа про визнання недійсним зазначеного договору купівлі-продажу розглядається Святошинським районним судом м. Києва.

Апелянт в жодному своєму процесуальному документі не коментує відповідь від 02 вересня 2022 року Другої київської державної нотаріальної контори №4092/01-16.

Вважає, що апелянт хоче відчужити спірну квартиру, щоб унеможливити виконання рішення суду.

Просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року залишити без змін.

В обґрунтування доводів відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року, ОСОБА_2 зазначила, що заходи забезпечення позову застосовані в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Друга Київська державна нотаріальна контора , ПН КМНО герасименко Н.М. про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування державної реєстрації та визнання права власності (№759/12222/22). Відтак суд правомірно дійшов висновку про необхідність повернення даної заяви.

Також суд роз`яснив заявнику право подати відповідну заяву про скасування заходів забезпечення позову у рамках справи №759/12222/22.

Просила, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником наведено обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, впливатиме на ефективність захисту та унеможливить виконання ймовірного рішення суду.

До заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви заявником долучено відповідні належні, допустимі та достовірні докази, що дають змогу пересвідчитися у тому, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно правил ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на ту особу, яка заявляє відповідне клопотання. Отже, за загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його.

Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

По справі встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року задоволено заяву про забезпечення позову до його пред`явлення, предметом якого є визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування державної реєстрації та визнання права власності, а саме накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Позовну заяву ОСОБА_2 подала до Святошинського районного суду м. Києва 17 вересня 2022 року внаслідок чого позивачкою було дотримано вимоги ч. 4 ст. 152 ЦПК України, яка регламентує те, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

З позовної заяви вбачається, що підставою звернення до суду стала відповідь Другої київської державної нотаріальної контори №4092/01-16 від 02 вересня 2022 року про те, що договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (продавці) та ОСОБА_1 (покупець) 28 лютого 2012 року Другою київською державною нотаріальною конторою не посвідчувався.

На думку колегії суддів, існує наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Заявлені заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції перевіривши обставини, якими заявник обґрунтовував наявність підстав для забезпечення позову, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року слід залишити без змін.

Вірним є і висновок суду першої інстанції викладений в ухвалі від 18 листопада 2022 року про повернення заявнику клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно глави 10 ЦПК України, вирішення питання про скасування забезпечення позову відбувається в рамках тієї цивільної справи, для забезпечення позову по якій вжиті відповідні заходи.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 10 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №2 від 12 червня 2009 року, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до п. 9 постанови №5 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу.

При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета.

Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Отже, розгляд питання про скасування заходів забезпечення позову, відбувається в рамках тієї цивільної справи для забезпечення позову у якій вжиті ці заходи та тим суддею, який розглядає цей позов по суті.

Згідно із ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію да набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (ч. 10 ст. 158 ЦПК України).

З огляду на викладене, враховуючи, що заходи забезпечення позову застосовані в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Друга Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Герасименко Н.М. КМНО про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування державної реєстрації та визнання права власності (справа №759/12222/22), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність повернення заявнику заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року також слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року та від 18 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 24 травня 2023 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба