Справа № 135/1487/23
Провадження № 2/135/427/23
РІШЕННЯ

іменем України

24.11.2023 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

09 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просить змінити спосіб присуджених до стягнення аліментів, встановлених рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 25.05.2018 року у справі № 135/475/18, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.06.2009 під час перебування у шлюбі з відповідачем народився син ОСОБА_3 06.07.2012 шлюб між ними було розірвано. 25.05.2018 Ладижинським міським судом Вінницької області прийнято рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення 25.07.2018 видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання. Відповідач по справі сплачує аліменти у розмірі 1200 грн, але це зовсім незначна сума, з огляду на те, що дитина росте і збільшуються потреби на належне забезпечення її життя та розвитку, тому коштів на утримання дитини катастрофічно не вистачає. Окрім того, відповідачем допущено заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується відповідним розрахунком. На момент ухвалення рішення відповідач не працював, натомість на даний час працює та щомісячно отримує заробітну плату. Окрім того, у неї є на утриманні ще одна малолітня дитина. За таких обставин її складно самостійно забезпечувати дитину від першого шлюбу, враховуючи ті аліменти, які сплачує відповідач.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав.

ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду.

Ухвалою суду від 09.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 24 листопада 2023 року. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати відзив на позовну заяву.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просять розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

На підтвердження своєї особи позивачем надано копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 10.04.2009 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Кишинів Молдова (а.с. 6-9).

З копії свідоцтва про народження видно, що дитина ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 (а.с. 11).

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 06.07.2012 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 12).

Згідно рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 25.05.2018 з ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішення - 26 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного вище рішення суду 25.07.2018 видано виконавчий лист та 22.10.2018 відкрито виконавче провадження № 57479962 (а.с. 14, 17).

Згідно з розрахунком державного виконавця боржник ОСОБА_2 станом на 30.10.2023 має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 на загальну суму 7554 грн (а.с. 15-16).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 18).

ІV. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду.

Згідно з статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з статтею 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 , посилаючись на положення статей 181, 182 СК України, просила змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 25.05.2018 в справі № 135/475/18 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вирішуючи по суті вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів, суд виходить із того, що право позивача на зміну способу стягнення аліментів є беззастережним і підлягає захисту.

При розгляді справи про зміну способу стягнення аліментів потрібно застосовувати також положення статті 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», статті 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі» СК України.

Суд враховує те, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є спільною дитиною сторін по справі, за рішенням суду від 25 травня 2018 року на користь позивачки з відповідача стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн щомісячно.

Однак, на теперішній час присуджена сума коштів є менш платоспроможною, ніж була в 2018 році та меншою ніж мінімальний гарантований розмір аліментів відповідно до чинного законодавства (2833 грн:2=1416 грн 50 коп.) на сьогодні.

Суд констатує, що позивач скористалася своїм правом, визначивши спосіб стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Окрім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів суд бере до уваги, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Крім того, суд бере до уваги, що позов визнаний відповідачем, і його визнання ним не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

З урахуванням наведених вище обставин суд приходить до висновку про зміну способу стягнення аліментів за рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 травня 2018 року у справі № 135/475/18 та стягнення їх із відповідача на користь позивачки на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного утримання і розвитку дитини.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду з означеним позовом судовий збір не сплачено, оскільки позивач звільнена від його сплати.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 7, 8, 10 - 13, 81, 83, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 279, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 травня 2018 року в справі № 135/475/18 згідно з виконавчим листом від 25.07.2018 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з суми в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень щомісячно, на 1/4 частку з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили цим рішенням до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист Ладижинського міського суду Вінницької області в справі № 135/475/18 від 25.07.2018 після завершення повного його виконання повернути Ладижинському міському суду Вінницької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1073 грн 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст. 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Ім`я (найменування) сторін:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення складено та підписано суддею 24 листопада 2023 року.

Суддя