КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Дніпровська районна в м. Києві адміністрація про визначення місця проживання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА у м. Києві, Дніпровська РДА у м. Києві, в якому просила визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_4 ;

відібрати у ОСОБА_1 малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і повернути дитину матері ОСОБА_4 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 14.11.2018 між сторонами укладено шлюб, від якого сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що ще має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після припинення стосунків з відповідачем у вересні 2022 року, вона забрала дітей та речі і почала проживати окремо за адресою: АДРЕСА_1 . 20.12.2022 відповідач забрав дитину сторін з дитячого майданчику, коли остання гралась із старшою сестрою, та до сьогоднішнього часу дитину не повернув. З приводу викрадення дитини позивач звернулась із заявою до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві та до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації. Позивач вказувала, що відповідач, який не має особистого досвіду цілодобового догляду за малолітньою дитиною, без згоди матері забрав дитину та увіз в невідомому напрямку, а отже фактично вкрав дитину. Позивачу не відомо де та з ким на даний час проживає відповідач, чи безпечні умови для здоров`я дитини та в якому психологічному ставні перебуває малолітня. Позивач вважала, що відповідач своїми діями загрожує життю та здоров`ю малолітньої дитини. Також, позивач зазначала, що відповідач створює їй перешкоди у реалізації її батьківських прав. Вважає, що з врахуванням малолітнього віку дитини, її індивідуальних та психологічних особливостей, найкращим інтересам дитини буде відповідати визначення її місця проживання разом з матір`ю. На думку позивача, вона здатна забезпечити розвиток дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем було подано заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме в частині про відібрання у ОСОБА_1 малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернення дитини матері ОСОБА_4 , яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.04.2023 було задоволено, та залишено без розгляду позовні вимоги у зазначеній частині (т. 1 а.с. 185-186).

Подана заява мотивувалась тим, що 22.03.2023, на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 20.01.2023 комісія з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, розглянувши питання щодо надання висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішила за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 , забираючи дитину з дитячого садочку ОСОБА_4 помітила, що донька захворіла, оскільки в неї був кашель, нежить та підвищена температура. У зв`язку з чим, позивач забрала доньку до себе, за місцем власного проживання, а на наступний день звернулась за медичною допомогою до дитячого лікаря.

Отже, на даний час малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживає разом з матір`ю, відтак, необхідність у розгляді судом позовної вимоги про відібрання дитини у батька та повернення її матері - відпала (т. 1 а.с. 162-164).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.06.2023 позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про визначення місця проживання малолітньої дитини задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 215-223).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує, що в інтересах доньки проживати саме з ним, оскільки між ним і донькою існує тісний психологічний контакт, велика прив`язаність один до одного. Відповідач має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого мати забезпечити не зможе через свій асоціальний спосіб життя, через відсутність доходу, через відсутність житла та не бажання займатися дитиною, крім того, не бажанням працювати та заробляти кошти і як наслідок не вести нормальний спосіб життя як то один чоловік, одна родина, а жити як хоче та з ким хоче, при цьому, на той момент не маючи документів, що остання розірвала стосунки з попереднім чоловіком (т. 1 а.с. 231-236а).

11.09.2023 ОСОБА_7 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що на відміну від відповідача у позивача у власності знаходиться 1/5 частина квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_2 . В той час, як відповідач на території України власного житла не має, а також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про дохід відповідача на території України. Крім того, оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином рф, за законодавством якої він є особою пенсійного віку. При цьому, відсутні докази про наявність правових підстав для оформлення та отримання пенсії, згідно законодавства України (т. 2 а.с. 7-15).

В судовому засіданні представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 підтримала продану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з 14.11.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_10 ) перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22.03.2023 та відновлено ОСОБА_4 дошлюбне прізвище « ОСОБА_10 » (а.с. 11, 142-145).

З 04.05.2023 позивач документується як ОСОБА_6 (а.с. 194-195)

Сторони мають спільну дитину - малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом приватизації при виконавчому комітеті Христинівської міської ради 30.03.2010, ОСОБА_6 є співвласником (1/5 частка) однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 25,9 кв.м, житловою площею 17,4 кв.м. (а.с. 146)

З 28.10.2022 позивач орендує квартиру АДРЕСА_4 . Згідно додаткової угоди від 06.04.2023 строк оренди продовжено по 29.10.2023 (а.с. 18, 165).

Місце проживання відповідача та доньки сторін зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 108, 109).

За поясненнями сторін вказана квартира належить доньці відповідача - ОСОБА_11 .

Також сторонами не заперечується, що з 20.12.2022 донька сторін ОСОБА_3 проживала з батьком, а з 22.03.2023 проживає з матір`ю в орендованій квартирі.

Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.02.2023 № 89 визначено участь матері ОСОБА_4 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 106)

За змістом довідки Закладу дошкільної освіти № 368 м. Києва від 19.01.2023 № 3, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вихованкою ДНЗ № 368 з 20.05.2021. На той час коли дитина відвідувала заклад (20.12.2022; 21.12.2022) дитину приводив і забирав тато ОСОБА_1 , а 19.12.2022 дитину приводила і забирала мама ОСОБА_4 . Після 21.12.2022 дитина заклад не відвідує. Упродовж того періоду, коли дитина відвідувала заклад до 19.12.2022, її приводили і забирали тато і мама. Вона була доглянута, психологічний, фізичний та розумовий стан відповідав віковим нормам. (а.с. 91).

Аналогічні відомості містяться в довідці Закладу дошкільної освіти № 368 м. Києва від 14.02.2023 № 4, де також зазначено, що після 21.12.2022 дитина заклад не відвідувала по 13.02.2023. 13.02.2023 та 14.02.2023 дитину приводив і забирав ОСОБА_1 (а.с. 123)

За змістом характеристики на дитину Закладу дошкільної освіти № 368 від 19.01.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступила до дитячого садочка 20.05.2021. ОСОБА_12 врівноважена, спокійна, фізично здорова, дотримується розпорядку, володіє культурно-гігієнічними навичками, на заняттях активна і допитлива. Мовний, пізнавальний, соціальний розвиток дитини відповідає віку. (а.с. 92, 203)

Як убачається з консультативного висновку спеціаліста НДСЛ «Охматдит» МОЗ України від 05.04.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено основний діагноз: гострий вульвіт, супутній діагноз: зрощення соромітних губ, часткові, та надані рекомендації (а.с. 166)

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитині встановлено діагноз: нервозність, астено-невротичний синдром та призначено лікування, в тому числі три тижні домашнього режиму (а.с. 196-197).

За змістом наявного в матеріалах справи витягу з реєстру платників єдиного податку від 13.03.2020 ГУ ДПС у Черкаській області, ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем з встановленими КВЕД - ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування машин і устаткування промислового призначення, ремонт і технічне обслуговування електронного устаткування, установлення та монтаж машин та устаткування, електромонтажні роботи, інші будівельно-монтажні роботи. (а.с.22)

Згідно руху коштів по рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , станом на 05.01.2023, останнє надходження мало місце 25.10.2022, а 29.10.2022 здійснено переказ між власними рахунками (а.с.23-27).

Згідно витягу з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_4 станом на 03.01.2023 до кримінальної відповідальності не притягувалась, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (а.с. 28)

Із довідки, виданої 03.01.2023 КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 0301/4, ОСОБА_4 не має психіатричних, у тому числі спричинених вживанням психоактивних речовин, протипоказань для виховання дитини (а.с. 29).

Відповідач ОСОБА_1 є громадянином рф та 04.06.2007 йому було видано безстрокову тимчасову посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 (а.с. 111-112, 155)

Згідно довідки ТОВ «Київське метрологічне бюро» № 0112/1 від 01.12.2022 ОСОБА_1 працює в товаристві та займає посаду інженера з метрології згідно з наказом № 8-к від 30.06.2021, позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 118, 119).

Дохід відповідача за місцем роботи за період з 01.07.2021 по 31.10.2022 склав 110 516,14 грн (а.с.120)

Із медичної довідки серії 10 ААЖ № 995793, виданої 05.01.2023 ТОВ «Медстрахсервіс», у ОСОБА_1 ознак психіатричних захворювань не виявлено (а.с. 107).

Згідно сертифікату серії 12ЯЯС № 590627, виданого 05.01.2023 ТОВ «Медстрахсервіс», у ОСОБА_1 ознак наркологічних захворювань не виявлено (а.с. 110)

Як за місцем проживання позивача з донькою за адресою: АДРЕСА_1 , так і за адресою проживання відповідача: АДРЕСА_5 створені належні умови для проживання доньки сторін, що підтверджується відповідними актами № 5 від 10.01.2023 та № 9 від 24.01.2023 (а.с.21, 125, 204).

Згідно Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини (протокол засідання Комісії № 4 від 22.03.2023) від 27.03.2023 № 103/2130/41/3, комісією з питань захисту прав дитини встановлено, що батьки дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, стосунки між ними припинилися у вересні 2022 року. На даний час між батьками існує спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 звернулась до суду з відповідним позовом. Мати дитини ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має постійне місце роботи, стабільний дохід. В квартирі за вказаною адресою створені належні умови проживання та розвитку дитини. Батько ОСОБА_1 був присутній на засіданні комісії, заперечив визначення місця проживання дитини з матір`ю та пояснив, що бажає, щоб дитина проживала з ним, так як він має постійне місце роботи, стабільний дохід, забезпечений житлом, може створити належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_4 . (а.с.132-133).

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до частин 1-2 статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

За частинами 1, 2 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суд, насамперед, має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам, на підставі яких достатньо повно установив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема, зібрані докази свідчать про те, що позивач постійно піклується про дитину, бере участь у духовному та фізичному розвиткові; у позивача наявне упоряджене жиле приміщення у якому створено умови належного виховання та розвитку дитини. При цьому, судом не встановлено обставин, за яких проживання дитини з матір`ю могло б негативно впливати на неї.

Таким чином, з огляду на вік дитини, її прив`язаність до матері, та стале середовище в якому вона проживає, тривалий строк її проживання саме з матір`ю, тому висновок суду першої інстанції про визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, принципу рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у матері будь-якого доходу спростовуються поясненнями, наданими ОСОБА_2 в судовому засіданні, та зазначено, що до березня 2023 року вона працювала неофіційно, мала стабільний дохід, має намір змінити КВЕД та здійснювати підприємницьку діяльність в галузі торгівлі, за допомогою найманих працівників, що надасть їй можливість більше часу приділяти догляду за донькою.

Посилання апелянта на те, що матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_2 буде постійно піклуватись про дитину спростовуються матеріалами справи, а саме, довідками з дитячого садочка де зазначено, що у період перебування доньки з матір`ю, дитина була доглянута, психологічний, фізичний та розумовий стан відповідав віковим нормам.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено 23 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова