ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1296/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., розглянувши зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що складається з 1 жилої кімнати, загальною площею 40,50 кв.м., з яких - 17,30 кв.м. жилої площі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 серпня 2015 року позивач придбав за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 , однак відповідач-1 не визнає право власності на спірну квартиру за позивачем та у незаконний спосіб намагається спричинити позивачу складнощі у користуванні спірним майном. Позивач вказує, що дізнався про те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з 11 березня 2019 року внесено відомості про відповідача як власника квартири на підставі рішень Дарницького районного суду м. Києва № 753/12898/15-ц від 31 березня 2016 року та №753/11346/13-ц від 26 лютого 2014 року. При цьому, як стверджує позивач, 17 червня 2021 року постановою Київського апеляційного суду скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва № 753/12898/15-ц від 31 березня 2016 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що набув право власності на нерухоме майно правомірно і у законний спосіб та є добросовісним набувачем цього майна

Ухвалою суду від 24 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання на 5 квітня 2023 року.

5 квітня 2023 року відповідач-1 в приміщенні суду отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками.

20 квітня 2023 року засобами поштового зв`язку відповідач-1 подав до суду зустрічну позовну заяву.

Відповідно до статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

В ухвалі суду про відкриття провадження у справі судом був встановлений для відповідачів строки подання відзиву протягом 15 днів з дня отримання ухвали суду та позовної заяви з додатками.

Враховуючи дату отримання відповідачем-1 позовної заяви з додатками, а також відсутність у матеріалах справи доказів обізнаності відповідача-1 із матеріалами справи та предметом позову раніше, зустрічна позовна заява була подана у строки, визначені нормами ЦПК України.

Відповідно до статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, тобто вони мають бути такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність спільного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є спільний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є спільним розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Таким чином, при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову суд першої інстанції вирішує такі питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від інших видів позовів (зокрема, й від первісного).

По-перше, право подання зустрічного позову має не будь-який учасник процесу, а лише відповідач за первісним позовом; пред`являється він до первісного позивача.

По-друге, подання зустрічного позову є можливим лише до винесення судом першої інстанції рішення за первісним позовом.

По-третє, зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.

Суд, розглянувши матеріали справи та матеріали зустрічного позову, вважає, що об`єднання даних позовів в одне провадження та спільний їх розгляд є недоцільним з огляду на таке.

(1) Зміст заявлених вимог свідчить, що зустрічний позов в частині вимог пред`явлено відповідачем-1 до відповідача-2 за первісним позовом, що виключає його характеристику як зустрічного.

(2) Позови містять різний зміст вимог та обставин, які в входять у предмет доказування у цих справах і підлягають доказуванню сторонами.

Підставами позову є обставини (юридичні факти), з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами.

Предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що предметом первісного позову є визнання права власності на нерухоме майно, зокрема з тих підстав, що позивач за первісним позовом є добросовісним набувачем такого майна, право якого на це майно не визнається відповідачем-1 за первісним позовом.

Натомість предметом зустрічного позову є стягнення з позивача за первісним позовом та відповідача-2 за первісним позовом сум доходу, які вони одержали або могли одержати за весь час незаконного володіння квартирою АДРЕСА_1 , належної позивачу за зустрічним позовом на праві приватної власності.

З наведеного суд дійшов висновку про те, що предмети первісного та зустрічного позовів є різними, відсутня взаємопов`язаність позовів, вимоги за цими позовами, з огляду на їх природу, не можуть зараховуватися, а задоволення зустрічного позову не виключає повністю або частково задоволення первісного позову, не спростовує підстав первісного позову, натомість вирішення зустрічного позову по суті залежить виключно від результатів вирішення спору за первісним позовом.

Крім цього різний предмет доказування у цих справах обумовлює необхідність вчинення додаткових процесуальних дій, пов`язаних із збиранням доказів та їх дослідженням, а тому прийняття зустрічного позову до розгляду істотно розширить предмет доказування у справі.

Таким чином, суд вважає, що спільний розгляд вказаних позовів може ускладнити вирішення справи, збільшить тривалість її розгляду, а тому їх спільний розгляд є недоцільним.

У пунктах 43, 44 постанови від 20 березня 2019 року у справі № 910/2987/18 (провадження № 12-24гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Зважаючи на викладене, з урахуванням приписів частини другої статті 193 ЦПК України, суд дійшов висновку про поверненню заявнику зустрічної позовної заяви.

Керуючись статтями 175, 185, 193, 194, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Зустрічну позову заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Якусик