№ 333/3663/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2023 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участі секретаря судового засідання Журавель Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
27.04.2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 04.12.2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Обґрунтовує позовну заяву тим що, відповідачем неналежним чином виконуються умови договору щодо погашення кредиту та інших передбачених договором платежів, станом на 03.04.2023 у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 53 743,21 грн., яка складається з такого:
- 44 139,96 грн. заборгованість за тілом кредиту;
- 9603,25 грн. заборгованість за відсотками.
Вказану заборгованість позивач простить стягнути з відповідача разом з витратами по оплаті судового збору в розмірі 2684 грн.
Ухвалою суду від 01.05.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивач надав заяву, відповідно до якої просить розглядати справу за якого відсутності, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи в порядку, передбаченому ЦПК України, в судові засідання не з"являвся, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому, з урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень проти винесення судом заочного рішення, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК.
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає доходить таких висновків.
Як передбачено ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини.
З матеріалів справи встановлено, що 04.12.2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання к Умовам і Правилам надання банківських послуг в Приватбанк.
За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу платіжну картку, згодом збільшуючи кредитний ліміт.
Виконання банком свого зобов`язання підтверджується інформацією про рух грошових коштів та даними про випущені кредитні картки на ім`я відповідача та встановлений на них ліміт.
Відповідачем зобов`язання по сплаті кредиту не виконувались належним чином, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість.
- 44 139,96 грн. заборгованість за тілом кредиту;
- 9603,25 грн. заборгованість за відсотками.
Як встановлено ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
При укладанні договору, сторони керувались ст. 634 ч.1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зіст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором.
Відповідно до ст.611,625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.
Таким чином суд вважає, що з відповідача має бути стягнута сума заборгованості по кредиту за кредитним договором б/н від 04.12.2012 року, а саме: 44 139,96 грн., яка є заборгованістю за тілом кредиту.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, отже, існують правові підстави для стягнення у примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту у вказаному розмірі, оскільки відповідачем не заперечувалось отримання.
Разом з тим вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, пені, комісій не містять підпису відповідача, а отже позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодився на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, ознайомившись з ними.
Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розумів саме ці умови та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку складовою частиною укладеного між сторонами договору, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.12.2020 у справі №191/2648/17, Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.
На підставі викладеного, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПКсудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ч.1 ст.141 ЦПК Українисуд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору.
Керуючись ст.ст.141, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Відповідно до ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України зазначаються такі відомості:
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв

22.11.23