Справа №:755/4855/22
Провадження №: 2/755/922/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря - Бовкун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання відповідача - ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в поряду регресу, -

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Аграрний фонд», у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 1 792 581,39 грн завданої матеріальної шкоди, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позову вказує на те, що постановою Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 344/1017/20 визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника відділу з фінансово-економічної безпеки відділу у Івано-Франківській області Івано-Франківській та Чернівецькій областях департаменту середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний фонд», поновлено ОСОБА_2 на вказаній посаді, стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1 411 641,08 грн та вирішено питання судових витрат. Позивач вказує, що рішення про незаконне звільнення приймав ОСОБА_1 , який на той час виконував обов`язки голови правління ПАТ «Аграрний фонд».

Посилаючись на приписи ст. 1191 ЦК України, ст.237 КЗпП України, позивач АТ «Аграрний фонд» просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану діями колишнього керівника товариства.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 липня 2022 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування з Івано-Франківського районного суду Івано-Франківської області матеріалів цивільної справи № 344/1017/20.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року про відмову у закритті провадження у справі, повернуто заявнику.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

12 квітня 2023 року до суду повторно надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, в якій відповідач наголошував, що Дніпровський районний суду міста Києва не може розглядати справу по суті, оскільки є неналежним судом у розумінні ст. 19 ЦПК України та ст. 20 ГПК України.

Заява обґрунтована тим, що Верховним Судом 07 грудня 2022 року у справі № 161/7347/21, прийнято постанову по фактично тотожній справі. Зокрема вказаною постановою Верховний Суд дійшов висновку, що за обставин, коли спір стосується відшкодування майнової шкоди, завданої підприємству його керівником незаконним звільненням та виплатою поновленому працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу, навіть за обставин, коли порушення виявлені після звільнення особи з посади керівника підприємства, такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Представники позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання та закриття провадження у справі, вказуючи на безпідставність такого клопотання.

Вислухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання відповідача про закриття провадження у справі, за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом на тій підставі, що постановою Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі №344/1017/20 визнано незаконним та скасовано наказ №550-к від 09 грудня 2019 року в частині звільнення працівника АТ «Аграрний фонд» - ОСОБА_6 із займаної ним посади. Даний наказ був постановлений відповідачем, який на той момент був керівником АТ «Аграрний фонд». Зазначеним рішенням касаційної інстанції також було ухвалено поновити ОСОБА_6 на займаній посаді та стягнути з АТ «Аграрний фонд» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір. Як зазначає позивач, ним було повістю виплачено ОСОБА_6 всі кошти, відповідно до постанови Верховного Суду. А тому, оскільки в даному випадку оспорюваний наказ про звільнення був постановлений ОСОБА_1 як виконуючим обов`язки голови правління АТ «Аграрний фонд», позивач, на підставі ст. 134 КЗпП, звернувся до суду із вказаним позовом, пред`явивши вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу до колишнього керівника товариства ОСОБА_1 , як до службової особи, внаслідок дій якої підприємству було завдано матеріальний збиток, через незаконне звільнення працівника.

Згідно статті 19 ч.1 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, положеннями ГПК України визначено перелік випадків, за яких справи підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Як вбачається, в даному випадку, заявляючи вимоги щодо закриття провадження у наведеній справі, у зв`язку з тим, що остання має розглядатися в порядку господарського судочинства, відповідач посилається на положення ст. 20 ГПК України та ст. 19 ЦПК України, а також на практику Верховного Суду, зокрема на постанову Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 161/734/21.

Пунктом 12 частини першої статті 20 ГПК України, встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, а зокрема: справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Так, з матеріалів справи вбачається, що дана позовна заява АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в поряду регресу, була підписана її керівником - ОСОБА_7 , який в даному випадку діє від імені товариства. Тобто, суд повторно наголошує, що безпосередньо позивачем у вказаних спірних правовідносинах, є юридична особа та при цьому даний позов був поданий в.о. голови правління ОСОБА_7 , який не є власником (учасником, акціонером) вказаної юридичної особи.

З наведеного можна дійти висновку, що за своїм суб`єктним складом спір є приватно-правовим і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства та в даному випадку не вбачається обставин, викладених у п. 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України, відповідно яких даний позов можливо розглядати в порядку господарського судочинства.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 161/7347/21 суд відхиляє, оскільки, хоча спір у цій справі має подібні обставини щодо відшкодування керівником підприємства майнової шкоди, завданої підприємству незаконним звільненням працівника, виявленої вже після звільнення керівника з посади, проте за суб`єктним складом сторони позивача справа № 161/7347/21 різниться від справи, що розглядається.

Зокрема, у справі № 161/7347/21 позовні вимоги пред`являє прокурор від імені учасника (засновника) юридичної особи (держави в особі Фонду державного майна України) до посадової особи юридичної особи (директора Державного підприємства «Волинський експертно-технічний центр Дерпжпраці» Міцевського А.П.). Разом з тим, у даній справі, як вказано вище, позовна заява подана безпосередньо юридичною особою - Акціонерним товариством «Аграрний фонд».

Отже, постанова Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 161/7347/21 не є релевантною до правовідносин у цій справі.

Відповідно до п. 1 ст. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, оскільки судом встановлено, що наведений спір підлягає розгляду виключно в порядку визначному ЦПК України, при цьому, в даному випадку не вбачається обставин, за яких зазначений спір необхідно розглядати за правилами господарського процесуального законодавства, в тому числі і у відповідності до п. 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні законом передбачені підстави для закриття провадження у справі, згідно п. 1 ст. 1 ст. 255 ЦПК України, а тому клопотання відповідача, вказане у відзиві, не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.255 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача - ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в поряду регресу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: А.В. Слободянюк