Справа № 301/2104/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" листопада 2023 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Гичка О.Б.

за участю секретаря судового засідання Мелай В.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Крайниковець В.В.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Мешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Іршавського районного суду Закарпатської області в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог - Білківська сільська рада Хустського району Закарпатської області про відшкодування завданих збитків,-

ВСТАНОВИВ:

08.06.2023 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Білківська сільська рада Хустського району Закарпатської області про відшкодування завданих збитків.

Позивачка в обгрунтування позову зазначила, що вона проживає протягом тривалого часу разом зі своєю родиною за адресою по АДРЕСА_1 . Даний будинок на правах власності належить її чоловіку ОСОБА_3 , з яким вони перебувають у шлюбі. Поряд з будинком позивача, за адресою АДРЕСА_2 , проживає ОСОБА_2 . Поряд з огорожею її будинку, з боку вулиці, наявний штучний газон з зеленої трави та висадженими на ньому деревами. У квітні 2023 року відповідач, діючи умисно, маючи на меті пошкодження належного газону, зелених насаджень та забруднення прилеглої території повисипала на газон вздовж огорожі (близько 20 метрів) каміння у великій кількості, що призвело до пошкодження газону. Відносно вказаних обставин нею була подана заява до Іршавського відділу поліції про вчинення відповідачкою адміністративного правопорушення, за ст. 152 КУпАП, а саме «Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів». В подальшому працівниками поліції складений відповідний протокол про вчинення відповідачкою адміністративного правопорушення та скеровано його до Білківської сільської ради для розгляду та прийняття рішення. Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 15.05.2023 №02-06/775. встановлено, що ОСОБА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 152 КУпАП шляхом накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Відповідач оплатила штраф у повному обсязі. З даних підстав вважає, що сплативши штраф відповідачка повністю визнала свою вину у вчиненні нею інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП. В результаті неправомірних дій відповідачки їй спричинено матеріальну шкоду, яка пов`язана з відновлення газону та зелених насаджень на ньому, яка відповідно до рахунку-фактури становить 90800,00 грн (дев`яносто тисяч вісімсот гривень). Окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідача їй також завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті, душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через обмеження продовження активного громадського життя та інших негативних явищах. Враховуючи викладене, просить суд, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану їй майнову (матеріальної) шкоду в розмірі 90800,00 грн (дев`яносто тисяч вісімсот), моральну (немайнову) шкоду в розмірі 60000,00 грн (шістдесят тисяч) та витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень (позовна заява з виправленими технічними помилками а.с.137-142).

07.09.2023 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги відповідачка не визнає повністю, вважає їх такими, що не відповідають дійсності, є необгрунтованими та безпідставними. Так, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.08.2022 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1269га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - :04:001:0306. Її земельна ділянка межує з землями загального користування (вулиця), відповідно до опису меж від А до Б. Навпроти земельної ділянки відповідачки розташований житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами, власником якого є ОСОБА_3 , на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане реєстраційною службою Іршавського районного управління юстиції в Закарпатській області від 03.02.2015. Також власником земельної ділянки площею 0,19 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:001:0043, є ОСОБА_3 . В матеріалах цивільної справи №301/2104/23 відсутні документи, які б свідчили про належність житлового будинку з надвірними спорудами та присадибної ділянки ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності або часткової власності. З чого слідує, що позивач ОСОБА_1 , не є власником житлового будинку з належними до нього надвірними спорудати і присадибної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків, при цьому, позовні вимоги не містять нормативно-правового обґрунтування таких порушень саме майну позивачці, крім цього, позивачка не обгрунтувала підстави позову, предмет позову, не надала належних доказів з врахуванням положень ЦПК України та з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. З врахуванням викладеного, просить в позовних вимогах відмовити (а.с.120-122).

Ухвалою суду від 27.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання ( а.с.60-61).

Ухвалою суду від 05.10.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с.149,150).

Позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги заявлені в позові. При цьому пояснила, що у них з чоловіком весь час виникають непорозуміння і конфлікти з сусідкою ОСОБА_2 . У квітні 2023 відповідачка, з метою нанесення шкоди, висипала біля її домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 декілька тачок каміння на газон, який облаштований між огорожею домоволодіння та проїжджою частиною дороги, що призвело до його пошкодження. Щоб відновити даний газон, вона звернулась до ФОП ОСОБА_4 та за його відновлення сплатила 90800,00 грн., що є матеріальною шкодою. Моральну шкоду оцінює в розмірі 60 000 грн. Щодо права власності домоволодіння пояснила, що будинок за адресою АДРЕСА_1 належить її чоловікові ОСОБА_3 , а так як вона його дружина і вони проживають разом то вважає, що вона є співласником даного домоволодіння.

Представник позивача адвокат Крайниковець В.В. підтримав позовні вимоги, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суду пояснила, що вони з позивачкою є сусідами по одній стороні вулиці. Через дорогу від домоволодіння ОСОБА_3 знаходиться земельна ділянка, яка також належить їй на праві власності. Так, як ОСОБА_3 зайняв частину проїжджої частини дороги та розмістив там газон, то всі будівельні матеріали, а також автостоянку власних автомобілів він розташував на її земельній ділянці, що знаходиться навпроти. На початку 2023 року вона неодноразово говорила ОСОБА_3 , щоб той забрав всі будівельні матеріали з її земельної ділянки, той в свою чергу обіцяв але не виконував обіцяне. Не діждавшись, щоб ОСОБА_3 добровільно забрав будівельні матеріали, вона взяла тачку і почала сама перевозити їх до двору ОСОБА_3 . Вона перевезла пару тачок щебня, висипавши на газон ближче до дороги. А так, як ОСОБА_3 зайняв частину дороги і не зрозуміло чому там зробив газон, то каміння (щебінь) вона висипала на територію, яка раніше була проїжджою частиною.

Представник відповідача - адвокат Мешко В.М. заперечила проти позовних вимог, зазначила, що фактично власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 . Жодним документом не підтверджується те, що позивачка є співвласником даного домоволодіння. Крім цього звернула увагу, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 була заведена на підставі ст.152 КУпАП, а саме за порушення норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів. Згідно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вказано, що «висипала щебінь у декількох місцях біля домогосподарства ОСОБА_1 » тобто на території, яка належить органу самоврядування, з чого слідує, що позивачка не є належним позивачем у даній справі. Крім цього, звернула увагу на рішення Білківської сільської ради , яким було зобов`язано ОСОБА_3 усунути незручності біля свого будинку , які перешкоджають громадянам АДРЕСА_1 .

Судове засідання проведено у відсутності третьої особи без самостійний вимог Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що згідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 29447757, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:001:0043, на праві приватної власності належить ОСОБА_3 (а.с.12).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 30.06.2003, серія IV-ЗК №001480 ОСОБА_3 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,33 гектарів в межах згідно з планом в с.Малий Раковець для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства (а.с.15).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 33098494, житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, за адресою АДРЕСА_1 , на праві приватної власності, розмір частки : 1/1, належить ОСОБА_3 (а.с.13).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно , індексний номер 33098168, житловий будинок, за адресою АДРЕСА_1 , на праві приватної власності, розмір частки : 1/1, належить ОСОБА_3 (а.с.14).

Відповідно до Свідоцтва про одруження, серія НОМЕР_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено шлюб 06.02.1997, а/з 05 (а.с.11).

Згідно до рахунку фактури № СФ-0000015 від 29 травня 2023 р. нараховано за ландашафтні послуги (одержувач ОСОБА_1 ) в сумі 90800, 00 грн (а.с.36).

Відповідно до спеціфікації №1 до рахунку-фактури № СФ-0000015 від 29 травня 2023 р. про надання послуг загальна вартість становить 90800,00 грн (а.с.37).

Відповідно до акту № ОУ-0000017 проведено прийняття виконаних робіт (надання послуг) замовником яких є ОСОБА_1 , фототаблиці газона, квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № И0ОВF4385М на суму 90800,00 грн (а.с. 17-35, 38, 39).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Незважаючи на те, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме особою, до якого пред`явлено позов.

У справах про відшкодування шкоди потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, при цьому обов`язок доведення відсутності вини несе відповідач.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача, при цьому, відповідно до положень статті 1166 ЦК України саме позивач має довести, що шкода завдана за участю відповідача, а також надати докази на підтвердження розміру такої шкоди.

Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд у справах № 389/31/16-ц /Постанова від 10 липня 2019 року/ та № 591/5118/14-ц /Постанова від 10 червня 2019 року/.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду справи позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що неправомірні дії відповідачки були неправомірними саме щодо майна позивачки, також не доведено та не встановлено причинного зв`язку між шкодою, її розміром, та протиправною поведінкою відповідачки, також не надано безумовного доказу вини відповідачки у пошкодженні газону та насаджень на ньому, що стало наслідком у спричиненні шкоди.

Також, судом встановлено, що відповідно до відповіді Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області №02-24/1259 від 17.08.2023 адресовану ОСОБА_5 зазначено, що її заяву від 03.08.2023 було розглянуто з виїздом на місце виникнення спору у складі комісії. В звязку з відсутністю господаря земельної ділянки (кад.номер :04:001:0043), комісія не взмозі винести межі ділянки. Сертифікованим інженером землевпорядником ОСОБА_6 у присутності комісії винесено межі, та встановлено межові знаки земельної ділянки площею 0,1269 га, (кад.номер :04:001:0306). На даній земельній ділянці знаходиться гравій та щебінь, з слів власниці земельної ділянки будівельні матеріали які перешкоджають використовувати земельну ділянку по призначенню, насипав їх сусід ОСОБА_3 . В зв`язку з виниклим питанням щодо захоплень земель загального користування (дорога), та захопленням земельної ділянки громадянки ОСОБА_2 комісія пропонує : - гравій та щебінь забрати з земельної ділянки який перешкоджає використовувати ділянку за призначенням; - питання щодо захоплення прибудинкової території (загального користування) громадянином ОСОБА_3 усунути незручності біля свого будинку які перешкоджають громадянам АДРЕСА_1 (а.с. 144).

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серія ВАБ № 801492, від 31.03.2023 зазначено, що ОСОБА_2 21.03.2023 біля 14 години в АДРЕСА_1 , біля дворогосподарства гр. ОСОБА_1 висипала щебінь в декількох місцях. В графі щодо матеріальної шкоди зазначено - «не заподіяно» (а.с.178).

Відповідно до постанови №25 від 13 квітня 2023 року, Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Білківської сільської ради, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, серія ВАБ № 801492 від 31.03.2023, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн на ОСОБА_2 , яка вчинила адміністративне правопорушення, а саме - висипала щебінь в декількох місцях біля дворогосподарства ОСОБА_1 , чим порушила ст.152 КУпАП (а.с.185)

Згідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Украї ні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», території загального користування, вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки, інші території загального користування, прибудинкові території, території будівель та споруд інженерного захисту територій. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Згідно ст.21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», елементами (частинами) об`єктів благоустрою є: 1)покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів; 2)зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж: вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних іонах, на прибудинкових територіях…

У відповідності до пункту 44 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно до повноважень сільських рад належить встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що надані докази позивачем не підтверджують того, що відповідачка ОСОБА_2 , притягувалась до адміністративної відповідальності за зазначені позивачем у позові дії.

Крім цього, суд звертає увагу, що позивачкою не надано належного доказу по встановлення меж перебування у власності земельної ділянки позивачки та перебування земельної ділянки, на якій розташований газон, у її користуванні. Також, не надано доказів, що підтверджують факт знищення неправомірними діями відповідачки насаджень на земельній ділянці, що перебуває у користуванні позивачки.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1ст.95 ЦПК України).

Відповідно дост. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Нормами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачка, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надала суду доказів в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовує позовні вимоги, та інші обставини, що мають значення для справи, зокрема, наявності шкоди, тобто фактичної кількості зіпсованих чи знищених культур та точного розміру завданих збитків.

Доводи позивачки не спростовують висновків суду, зазначених вище, а надані фотознімки газону не свідчать про фактичний розмір понесених збитків, тоді як в силу п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України та ст. 1166 відшкодуванню підлягають фактичні збитки, розмір яких повинен довести позивач.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

За наведених вище обставин позов задоволенню не підлягає.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 76, 81, 133, 141, 259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог - Білківська сільська рада Хустського району Закарпатської області про відшкодування завданих збитків - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:

- позивач : ОСОБА_1 (адреса : АДРЕСА_1 );

- представник позивача адвокат Крайниковець Василь Васильович (адреса : 88000, м. Ужгород, вул. Загорська, 19/3, Ужгородського району Закарпатської області);

- відповідач : ОСОБА_2 (адреса : АДРЕСА_1 );

- представник відповідача адвокат Мешко Віра Михайлівна ( адреса : м. Іршава, вул. Фруктова, 10);

- третя особа : Білківська сільська рада ( адреса : с. Білки, вул. Центральна, 13, Хустського району Закарпатської області) .

Повний текст рішення складено 27.11.2023.

Суддя Іршавського

районного суду : О. Б. Гичка