КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5553/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 та відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про стягнення нарахованої, але невиплаченої пенсії,-

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києвіз указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму нарахованої, але невиплаченої пенсії, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі в розмірі прийнятої ним, але неоформленої спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у загальному розмірі 94 921,75 грн, а також судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 , після смерті яких відкрилась спадщина, яка складається з недоотриманої за життя пенсії.

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. Однак нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки відповідач не надав нотаріусу підтвердження розміру нарахованої, але не виплаченої за життя спадкодавців пенсії, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати спадкове майно в позасудовому порядку.

На підставі викладеного позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії, яка належала померлому ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не була отримана ним за життя у розмірі 8 850,75 грн; судовий збір у розмірі 908 грн.

В решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення в частині незадоволених позовних вимог про стягнення нарахованої, але невиплаченої пенсії у розмірі 86 071 грн, просив його скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 423,83 грн.

Уважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, невірно застосував норму матеріального права, а саме статтю 1227 ЦК України, якою передбачено, що суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, входять до складу спадщини, внаслідок чого ухвалив протиправне та необґрунтоване рішення.

Вказує на те, що внаслідок протиправної відмови відповідача надати нотаріусу розмір недоотриманої пенсії позивач був позбавлений можливості отримати спадкове майно в позасудовому порядку та змушений звернутися до суду з метою стягнення з відповідача належної йому невиплаченої пенсії спадкодавців.

Зауважує, що спадкодавцям позивача пенсія нараховувалася з моменту її призначення та до моменту смерті кожного з них. З 01 лютого 2015 року спадкодавці припинили отримувати фактично нараховану їм пенсію, однак нарахування продовжувалось, оскільки відсутні підстави для припинення нарахування.

Звертає увагу суду, що відповідач, надавши розрахунок розміру пенсії за період з 01 лютого 2015 року по дату смерті кожного зі спадкодавців, фактично визнав розмір нарахованої пенсії.

Також з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якій, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Зазначає, що якщо поновлення виплати пенсії не відбулось за життя пенсіонера, то розмір недоотриманої пенсії померлого розраховується за період відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Уважає, що розмір пенсії не є сталою величиною, а тому позивач не може розраховувати, а суд не може встановлювати її розмір. Розрахунок розміру пенсії проводиться виключно органами Пенсійного фонду України відповідно до норм чинного законодавства.

Учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд уважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача - задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на володіння, розпоряджання власним майном у вигляді спадщини після смерті його батька порушено з боку відповідача.

Грошова сума, набута позивачем в порядку спадкування, у розмірі 30 132,78 грн повинна бути виплачена в повному обсязі.

Свідоцтво про право на спадщину, яка складається з недоотриманої пенсії ОСОБА_3 , не видавалося, оскільки відповідач не надав інформацію про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_3 .

Судом не встановлено, що батькам позивача, була нарахована пенсія у зазначений в листі відповідача № 2600-0501-8/64115 від 15 квітня 2021 року період часу та розмірі.

Проте, колегія не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 лютого 2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 лютого 2018 року.

Після їх смерті відкрилась спадщина, яка складається з недоотриманої за життя пенсії.

Спадкодавці були внутрішньо переміщеними особами та перебували на обліку в Пенсійному фонді України.

Позивач ОСОБА_1 є сином та спадкоємцем зазначених осіб.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №188494/02 від 22 серпня 2019 року виплату пенсії спадкодавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було припинено з 01 лютого 2015 року.

03 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковою О.Є. на підставі довідки відповідача від 05 серпня 2019 року на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії ОСОБА_2 у розмірі 30 132,78 грн.

На підставі вказаного свідоцтва позивач звернувся до відповідача за отриманням виплати, проте ОСОБА_1 було виплачено часткову суму у розмір 21 282,03 грн.

Водночас, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зубкової О.Є. про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. №135/02-31 від 19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_2 , в тому числі з урахуванням майна, яке належало дружині померлого - ОСОБА_3 , яке прийняв ОСОБА_2 , але не оформив своїх спадкових прав, оскільки не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме документи, які є переконливим доказом розміру недоотриманої пенсії громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На неодноразові звернення представника позивача відповідач розрахунку пенсії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не надав, що стало підставою для звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 листопада 2020 року у справі №640/22376/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року, зобов`язано відповідача надати розрахунок пенсії спадкодавців за період з 01 лютого 2015 року по день смерті кожного зі спадкодавців.

На виконання рішення суду відповідачем надано позивачу листом №2600-0501-8/64115 від 15 квітня 2021 року відомості про розрахунок пенсії, яка мала бути нарахована на ім`я ОСОБА_3 за період з 01 лютого 2015 року по 29 лютого 2016 року - 14 679,64 грн та ОСОБА_2 за період з 01 лютого 2015 року по 31 січня 2017 року - 101 524,14 грн.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України та частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нормами частин першої та другої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положеннями частини першої статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20)).

Отже, ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії).

Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що: «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України». Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю».

Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про надання інформації щодо нарахованої, але не виплаченої за життя пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Сама по собі видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено менший розмір недоотриманої спадкодавцем пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови спадкоємцю у задоволенні позову з підстав неоскарження спадкоємцем цього свідоцтва, адже, прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набула право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, в тому числі і на нараховану, але не отриману ним пенсію, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України вона має право на її отримання (постанова Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі №220/30/21).

З матеріалів справи вбачається, що виплату пенсії спадкодавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було припинено з 01 лютого 2015 року.

З 01 лютого 2015 року і до дня своєї смерті спадкодавці не оскаржували дії управління Пенсійного фонду України щодо припинення нарахування та виплату їм пенсії.

Судами у справі №640/22376/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії встановлено, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна.

Надання інформації про розмір недоотриманої пенсії у межах трирічного строку на запит приватного нотаріуса не свідчить про відсутність у діях відповідача протиправної бездіяльності щодо ненадання позивачу цих відомостей за весь період.

Згідно довідок Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15 квітня 2021 року №№1384, 1385 про розрахунок розміру пенсії, за період з 01 лютого 2015 року по 29 лютого 2016 року ОСОБА_3 нараховано пенсію у розмірі 14 679,64 грн, а ОСОБА_2 за період з 01 лютого 2015 року по 31 січня 2017 року - 101 524,14 грн.

Отже, розмір недоотриманої ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пенсії (загалом 116 203,78 грн) підтверджено розрахунками, здійсненими самим Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, які під час розгляду справи спростовано не було.

Позивач у встановлений законом строк вступив у спадщину після смерті батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України в тому розмірі, в якому спадкодавці мали право на їх виплату на момент своєї смерті, а саме 116 203,78 грн.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_3 за період з 01 лютого 2015 року по 06 лютого 2016 року та ОСОБА_2 за період з 01 лютого 2015 року по 29 січня 2017 року є законними і обґрунтованими та підлягали задоволенню повністю.

Отже, суд першої інстанції, врахувавши наявність свідоцтва про право на спадщину за законом, до спадкової маси якого належить недоотримана пенсія батька позивача ОСОБА_2 у розмірі 30 132,78 грн, а також те, що відповідачем було сплачено позивачу лише 21 282,03 грн, правильно стягнув з відповідача на користь позивача різницю між сумою, що визначена у свідоцтві про право на спадщину, та сумою фактично сплачених коштів - 8 850,75 грн (30 132,78 грн - 21 282,03 грн).

Разом з тим, ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції не врахував, що позивач успадкував право на належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. При цьому видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено менший розмір недоотриманої спадкодавцем пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови спадкоємцю в задоволенні позову, а припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначеної пенсії і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на її отримання.

Тому рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог належить скасувати та стягнути відповідну частину недоотриманої пенсії у розмірі 86 071 грн(94 921,75 грн (ціна позову) - 8 850,75 грн (кошти, стягнуті судом першої інстанції).

Обмеження у три роки на виплату нарахованої пенсії за минулий час, що передбачені частиною першою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на які у своїй апеляційній скарзі посилається відповідач, застосовують тільки за наявності вини пенсіонера у несвоєчасному отриманні пенсії.

Відповідач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження наявності вини спадкодавців у неотриманні пенсії, тому не має правових підстав для застосування обмежень, передбачених частиною першою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Наведені порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування рішення згідно частини першої статті 376 ЦПК України в частині, що оскаржується позивачем, та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 949,22 грн, за подання апеляційної скарги - 1 423,83 грн, а тому з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги всього у розмірі 2 373,05 грн (949,22 грн + 1 423,83 грн).

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованої, але невиплаченої пенсіїу розмірі 86 071 грн та розподілу судових витрат - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму нарахованої, але невиплаченої пенсії, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі в розмірі прийнятої ним, але не оформленої спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 86 071 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги всього у розмірі 2 373,05 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник.