Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м.Львові без повідомлення (виклику) сторінцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина,

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника 30.06.2023 року звернулася в Солом`янський районний суд м.Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягувати аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісяця, починаючи від дня пред?явлення позову та до досягнення донькою повноліття, та на її утримання у розмірі 10000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред?явлення позову і до досягнення донькою ОСОБА_3 трирічного віку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 06.02.2018 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 15.03.2023 року, і від спільного подружнього життя мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час, майже усі витрати по утриманню доньки покладені на неї, а відповідач, незважаючи на те, що є заможною особою, лише зрідка приносить іграшки дитині та надає грошові кошти, що є нерегулярними і недостатніми для забезпечення дитині належних умов життя, розвитку та виховання. Вказала, що на утримання та забезпечення базових потреб доньки вона щомісяця витрачає від 15000 грн. до 25000 грн. Також вона приділяє максимальну увагу здоров?ю доньки, її всебічному розвитку та оздоровленню на морі. Враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте відповідач не дбає про їхню доньку, просить стягувати аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісяця, починаючи від дня пред?явлення позову та до досягнення донькою повноліття.Крім цього, зазначила, що вона перебуває у декретній відпустці по догляду за їхньою дитиною, а ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, засновником (учасником) 4 товариств, має у власності три земельних ділянки, а також в кінці 2023 року отримав прибуток за продаж двох належних йому автомобілів, тому вважає, що відповідач повинен надавати їй матеріальне утримання. За наведеного, просить позов задовольнити.

Відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м.Києвавід 07.07.2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина, на підставі ч.1 ст.31 ЦПК України передано в Залізничний районний суд м.Львова.

29.08.2023 року справа надійшла до Залізничного районного суду м.Львова та 30.08.2023 року згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана для розгляду до провадження судді Колодяжного С.Ю.

Згідно з ч.2 ст.32 ЦПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Ухвалою суду від 01.09.2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

07.09.2023 року уповноваженим представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Майко М.В. подано відзив на позовну заяву та 20.09.2023 року додаткові письмові пояснення, в яких зазначила, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходів), а щодо стягнення аліментів на утримання дружини заперечує. Стороною відповідача не заперечується факт, що ОСОБА_2 є учасником (засновником) ряду товариств, при цьому зазначила, що відповідач також є фізичною особою-підприємцем, його дохід за період з червня по серпень 2023 року складає 7620 грн. Крім того, відповідач займає посаду монтажника інформаційно-телекомунікаційних мереж у ТОВ «Вест Нетворк» і його заробітна плата з 28.07.2023 року по 31.08.2023 року становить 10317,22 грн. Також вказує, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітній син ОСОБА_4 від попереднього шлюбу та двоє батьків відповідача, які є пенсійного віку. Щодо покликань позивача про те, що у ОСОБА_2 у власності перебуває три земельних ділянки у Київській області, звертає суду увагу на те, щозгідно договору про поділ майна подружжя від 11.10.2021 року позивач за вказані земельні ділянки отримала компенсацію в розмірі 200000 грн., а також компенсацію поділу спільного майна подружжя у розмірі 20000 дол. США. Також, звернула увагу, що інформація щодо перебування у власності відповідача двох автомобілів, які він в подальшому продав, не відповідає дійсності, оскільки згідно поданих документів вбачається, що вказані автомобілі належать батькам відповідача. Крім того, покликання позивача про те, що відповідач не бере участі в утриманні доньки сторін не відповідають дійсності, оскільки за період з 13.01.2021 року по 18.03.2023 року відповідачем на банківську карту позивача перераховано 70695 грн.

У поданій 02.11.2023 року відповіді на відзив та поданих 14.11.2023 році додаткових поясненнях представник позивача вказує, зокрема, на те, що кошти, які відповідач перерахував позивачу за період з 13.01.2021 року по 01.01.2022 року є такими, що отримані ще до народження дитини, а тому не можуть вважатися такими, які були надані на утримання доньки. З моменту народження доньки сторін і по ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач перерахував позивачу всього 12650 грн. Проте, як зазначає сам відповідач, на утримання сина від попереднього шлюбу, він щомісяця витрачає на його навчання 6550 грн., тобто 78600 грн. на рік, що вказує на те, що у відповідача нерівне відношення до дітей з різних шлюбів та дискримінація спільної доньки сторін. Стороною відповідача також не надано доказів того, що батьки відповідача потребують його допомоги та, щоб він їх утримував. Навпаки, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що автомобілі, про які позивач зазначала в позовній заяві, належали його батькам, які в подальшому були ними продані, відтак це спростовує позицію відповідача про необхідність утримання батьків. Також зазначила, що три земельних ділянки, які належать на праві приватної власності відповідачу внаслідок поділу майна подружжя, не мають жодного відношення до виплат аліментів та утримання дружини, з якою проживає дитина.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15.03.2023 року розірвано (т.1, а.с.23-24), та від спільного подружнього життя мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.22).

Згідно довідки Закладу дошкільної освіти (ясла садок) №478 компенсуючого типу м.Києва №27 від 18.09.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вихованкою закладу дошкільної освіти №478 з 02.09.2023 року по теперішній час та ОСОБА_1 сплачує встановлену вартість за харчування дитини 119,07 грн. за один день відвідування (т.2, а.с.42).

Також встановлено, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років (т.1 а.с.119), а відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем (т.1 а.с.120) та його дохід за період з 01.06.2023 року по 31.08.2023 року складає 7620 грн. (т.1, а.с.177). Також, відповідач є засновником (учасником) ТОВ «ВЕСТ НЕТВОРК», ТОВ «Є ВАЙ ФАЙ», ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ВЕНЧУРНІ ІНВЕСТИЦІЇ», ТОВ «ХАЙ-КОМ» (т.1, а.с.121, 122, 123, 124), працює монтажником інформаційно-комунікаційних мереж у ТОВ «ВЕСТ НЕТВОРК» та згідно довідки про доходи №802 від 06.09.2023 року загальна сума його заробітку за період з 28.07.2023 року по 31.08.2023 року становить 10317,22 грн. (а.с.174 зворот).

Дослідженням поданих позивачем письмових доказів встановлено, що ОСОБА_1 здійснює витрати на догляд та розвиток доньки сторін, що підтверджується копіями чеків за період січня 2022 року по вересень 2023 року (т.1 а.с.41-87, т.2, а.с.18-41).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов?язані піклуватись про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 СК України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

Враховуючи наведене та те, що відповідач визнав позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з 30.06.2023 року.

Щодо стягнення із відповідача аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, то позов в цій частині підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч.2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Тобто чинне законодавство надає дружині, з якою проживає дитина, право на її утримання від чоловіка.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, донька сторін ОСОБА_3 проживає разом з матір?ю в орендованому будинку на АДРЕСА_1 (а.с.27-28), що не заперечується сторонами.

Згідно повідомлення про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім?ї №28 від 06.06.2023 року, виданого Солом?янським РУПСЗН, ОСОБА_1 призначено соціальну допомогу за період з 01.05.2023 року по 31.10.2023 року у розмірі 3301,40 грн. (т.1, а.с.38)

Можливість ОСОБА_2 надавати дружині матеріальну допомогу підтверджено матеріалами справи. Отримання позивачем виплат по державній допомозі при народженні дитини і до досягненні дитиною трирічного віку не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дружини.

Отже, відповідач спроможний і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу позивачу - дружині, з якою проживає дитина.

Дослідженням поданих відповідачем письмових доказів встановлено, що у відповідача ОСОБА_2 на утриманні перебуває неповнолітній син від попереднього шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1, а.с.175 зворот).

Згідно договорів №22-15027 від 19.06.2022 року та №22-15027 від №23-15027 від 31.08.2023 року ОСОБА_6 оплачує навчання сина ОСОБА_6 у приватному навчально-виховному комплексі «Садок-школаліцей «ЕКОЛЕНД» у розмірі 5550 грн. щомісячно за період з 20.08.2022 року до 20.03.2023 року та у розмірі 6550 грн. щомісячно за період з 31.08.2023 року до 20.03.2024 року (т.1, а.с.186, 187).

Суд не приймає до уваги покликання сторони позивача на те, що відповідачем не надано жодного доказу, окрім свідоцтва про народження дитини, на підтвердження факту перебування на його утриманні сина ОСОБА_7 , оскільки згідно з ст.180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір аліментів на її утримання є невиправданим, оскільки у відповідача на утриманні перебуває син ОСОБА_7 від попереднього шлюбу, його батьки є пенсіонерами (т.1, а.с.176, 176 (зворот)), а тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково, із відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на утримання позивача ОСОБА_1 5000 грн. щомісячно, починаючи з 30.06.2023 року до досягнення донькою сторін ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

З огляду на вимоги ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1073,60 грн., від сплати якого позивач була звільнена згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути з відповідача на користь держави.

Згідно з ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.10, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.06.2023 року до повноліття дитини.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 30.06.2023 року до досягнення цією дитиною трирічного віку.

Стягнути із ОСОБА_2 1073,60 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Текст рішення складено 27.11.2023 року.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний