Провадження №2/512/119/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря - Пустовіт С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Савранського районного відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Савранського районного відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позову зазначалось, що позивач є власником земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0121, яка розташована на території Полянецької сільської ради площею 1,9128 га та житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . Позивачу стало відомо, що на все нерухоме майно яке йому належить накладено арешт.

При зверненні до Савранського районного відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з нерухомого майна позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим що у відповідності до Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби та Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби термін зберігання виконавчих проваджень закінчився та справи були знищені шляхом спалення.

Крім того у відповіді Савранського районного відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) зазначено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 325880658 від 15.03.2023 - в розділі «відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна»: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 10195008 від 31.08.2010, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, Б/Н, 12.08.2010, відділ державної виконавчої служби Савранського районного управління юстиції Одеської області, державний виконавець Кравець О.В., об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .

З`ясувати, по якому виконавчому провадженню винесена вищезазначена постанова неможливо, в зв`язку з тим, що, згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень, а саме, вкладки Пошук ВД/ВП (спецрозділ) встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало декілька виконавчих проваджень щодо боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 28.03.2023 відкрито провадження та призначений судовий розгляд в порядку спрощеного провадження на 02.05.2023

02.05.2023 у зв`язку з неявкою позивача справа була відкладена на 23.05.2023.

В судове засідання 23.05.2023 позивач ОСОБА_1 не з`явився проте подав до канцелярії суду заяву в якій підтримав свої позовні вимоги та просив справу розглянути без його участі.

Представник відповідача Савранського районного відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в судове засідання 23.05.2023 не з`явився проте 22.05.2023 до канцелярії суду начальник відділу подала відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, просила прийняти рішення у справі у відповідності до чинного законодавства за наявними матеріалами без участі представника відділу (а.с.25-27).

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що позивач є власником земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0121, яка розташована на території Полянецької сільської ради площею 1,9128 га та житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 325880658 від 15.03.2023 (а.с. 12-13).

При зверненні до Савранського районного відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з нерухомого майна позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим що у відповідності до Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби та Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби термін зберігання виконавчих проваджень закінчився та справи були знищені шляхом спалення.

Також з листа Савранського районного відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 17.03.2023 за вих. № 21.22-2256 вбачається, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 325880658 від 15.03.2023 - в розділі «відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна»: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 10195008 від 31.08.2010, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, Б/Н, 12.08.2010, відділ державної виконавчої служби Савранського районного управління юстиції Одеської області, державний виконавець Кравець О.В., об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .

З`ясувати, по якому виконавчому провадженню винесена вищезазначена постанова неможливо, в зв`язку з тим, що, згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень, а саме, вкладки Пошук ВД/ВП (спецрозділ) встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало декілька виконавчих проваджень щодо боржника ОСОБА_1 .

Виконавче провадження ВП №20748842 боржником по якому значився ОСОБА_1 , щодо виконання виконавчого листа № 2-81/2010 виданого 29.03.2010 Савранським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 11003,94 грн на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок погашення кредиту, заборгованості по процентам за користування кредитом та пені - солідарно. 12.08.2010 постановою про відкриття виконавчого провадження накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . 26.06.2013 по даному виконавчому проваджені винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження ВП №20749799 боржником по якому значився ОСОБА_1 , щодо виконання виконавчого листа № 2-81/2010 виданого 29.03.2010 Савранським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 252 грн на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - солідарно. 12.08.2010 постановою про відкриття виконавчого провадження накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . 26.06.2013 по даному виконавчому проваджені винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження. ВП №20749425 боржником по якому значився ОСОБА_1 , щодо виконання виконавчого листа № 2-81/2010 виданого 29.03.2010 Савранським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 110,04 грн на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок відшкодування витрат, понесених в зв`язку зі сплатою державного мита при зверненні до суду - солідарно. 12.08.2010 постановою про відкриття виконавчого провадження накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . 26.06.2013 по даному виконавчому проваджені винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 325880658 від 15.03.2023 - в розділі «актуальна інформація зі спеціального розділу», актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень: вид обтяження: арешт нерухомого майна; номер запису про обтяження: 12833344 (спеціальний розділ) від 29.12.2015, документи, подані для державної реєстрації: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №46491204, виданий 24.12.2015, видавник: Відділ ДВС Савранського РУЮ Одеської області, державний виконавець Кравець О.В.

Згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень, а саме, вкладки Пошук ВД/ВП (спецрозділ) встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 46491204 боржником по якому значився ОСОБА_1 , щодо виконання наказу № 916/3754/14 виданого 25.11.2014 Господарським судом Одеської області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в загальному розмірі 27713,80 грн 12.02.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. По даному виконавчому проваджені держаним виконавцем 24.12.2015 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 29.12.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у відповідності пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на сьогоднішній день повторно виконавчі документи стягувачем до Відділу не пред`являлись (а.с. 14-16).

Вищевказаним листом Савранського районного відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 17.03.2023 за вих. № 21.22-2256 підтверджується неможливість скасування наявних обтяжень позасудовим шляхом, відповідно до якого на виконанні у відділі перебувало декілька виконавчих проваджень та по якому саме з них винесена вищезазначена постанова з`ясувати неможливо, оскільки термін зберігання вищезазначених виконавчих проваджень закінчився та справи знищені шляхом спалення.

Заборони на майно позивача були накладені підрозділами Державної виконавчої служби під час примусового виконання рішень судів про стягнення з ОСОБА_1 боргу в 2010 та 2015 роках, тому для аналізу вказаних правовідносин наявна потреба врахування норм законодавства, які були чинні на момент виникнення зазначених обтяжень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 606-XIV від 21.04.1999) (в редакції від 07.07.2010) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

На підставі статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 606-XIV від 21.04.1999) (в редакції від 14.10.2014) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За змістом частини 1 статті 5 Закону № 606-XIV (в редакції від 07.07.2010) державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону № 606-XIV (в редакції від 14.10.2014) Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону № 606-XIV (в редакції від 07.07.2010).

Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV (в редакції від 14.10.2014).

Відповідно до частини 5 статті 40 Закону № 606-XIV (в редакції від 07.07.2010) повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої цієї статті, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених статтею 21 цього Закону.

Згідно з частиною 5 статті 47 Закону № 606-XIV (в редакції від 14.10.2014) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону № 606-XIV (в редакції від 07.07.2010) виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону № 606-XIV (в редакції від 14.10.2014) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом

Згідно з частиною 2 статті 50 Закону № 606-XIV (в редакції від 14.10.2014) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

На підставі частини 2 статті 38 Закону № 606-XIV (в редакції від 07.07.2010) якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Після прийняття Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII від 02.06.2016) законодавцем було визначено пунктом 2 частини 1 статті 37 вказаного Закону підставу повернення виконавчого документа стягувачу, зокрема у разі якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини 5 статті 37 Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди. Визначений у даному Законі законодавцем строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання становить 3 роки.

Відповідно до частини 4 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, визначено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що такий виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, виконавець, керуючись частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виносить постанову про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання такого виконавчого документа, без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

Відповідно до частин 4, 5 статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

У зв`язку з тим, що вказані виконавчі провадження завершені, їх матеріали знищені, станом на день розгляду справи повторно виконавчі документи стягувачем до органу виконавчої служби не пред`являлись, позивач позбавлений можливості зняти арешт зі свого майна в інший позасудовий спосіб.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.10.2022 у справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22), від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів серед іншого може бути припинення дії, яка порушує право (пункт 3 частини 1 статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті 316, статті 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно частини 1-2 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з положеннями пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власністю після закінчення відповідних розслідувань.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

За таких обставин суд приходить до переконання, що довготривала наявність обтяжень, накладених на належне позивачу на праві власності майно, є порушенням права власності. Тому вказане право підлягає захисту у судовому порядку шляхом зняття таких обтяжень, що є визначеним законодавцем способом захисту права власності.

Розподіляючи судові витрати, суд керується приписом частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Документально підтверджені судові витрати позивача складають 1073,60 грн (а.с.1).

Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача.

Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду з цим позовом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 16, 316-318, 391 ЦК України, статтями 5, 12, 13, 81, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Савранського районного відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти обтяження на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , а саме арешт нерухомого майна, яке було накладено Савранським районним відділом державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (на дату накладення відділ державної виконавчої служби Савранського районного управління юстиції Одеської області) на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2010, винесеної державним виконавцем Кравцем О.В., реєстраційний номер обтяження 10195008 від 31.08.2010.

Зняти обтяження на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , а саме арешт нерухомого майна, яке було накладено Савранським районним відділом державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (на дату накладення відділ державної виконавчої служби Савранського районного управління юстиції Одеської області) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.12.2015, винесеної державним виконавцем Кравцем О.В., реєстраційний номер обтяження 12833344 від 19.12.2015.

Судові витрати у справі залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О.Ю. Брюховецький