С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
___________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/8784/23
У Х В А Л А

І. Вступна частина

27 листопада 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув в судовому засіданні клопотання Відповідача про залишення позову без розгляду частини позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про стягнення компенсації за невикористану відпустку та оплати відпустки, стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

ІІ. Описова частина

В липні 2023 року Позивач ОСОБА_1 вернувся в Солом`янський районний суд м. Києва з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про:

- стягнення компенсації за невикористану відпустку тривалістю 20 календарних днів в розмірі 50894,60 гривень;

- стягнення оплати відпустки тривалістю 2 календарних днів в розмірі 5089,46 гривень;

- стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 17.05.2023 по день фактичного розрахунку;

- стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду в розмірі 150000 гривень.

Ухвалою суду від 06.09.2023 відкрито провадження у справі.

27 листопада 2023 року до суду надійшло клопотання представника Відповідача, в якому вона зазначила про те, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва вже перебуває справа №761/28082/23 за позовом ОСОБА_1 до ДП «Адміністрація морських портів України» про:

-зобов`язання ДП «АМПУ» видати дублікат трудової книжки та вважати днем звільнення день видачі трудової книжки;

-стягнення з ДП «АМПУ» коштів за час перебування у службовому відрядженні;

-стягнення з ДП «АМПУ» вихідної допомоги в розмірі 297539,79 гривень;

-стягнення з ДП «АМПУ» середнього заробітку за час затримки розрахунку та видачі трудової книжки при звільненні;

-стягнення моральної шкоди в розмірі 150000 гривень.

Крім того, як зазначає представник Відповідача, Позивачем подавалися ще дві позовні заяви до Шевченківського районного суду м. Києва зі схожими позовними вимогами, спрямованими на захист його трудових прав, начебто порушених під час звільнення, з аналогічними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відтак, представник Відповідача просить залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення середнього заробітку, оскільки така вимога вже розглядається іншим судом в межах іншої справи.

Позивач проти задоволення заяви про залишення позовних вимог заперечував. Зазначив, що підстави заявлених ним позовних вимог у справі №761/28082/23 відрізняються від тих, які заявлені у цій справі.

ІІІ. Мотивувальна частина

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 2 ст. 44 ЦПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Згідно з ч. 3 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №761/28082/23 за позовом ОСОБА_1 до ДП «Адміністрація морських портів України», в якій серед інших вимог про стягнення виплат при звільненні заявлена вимога про стягнення з Відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка є аналогічною за своєю суттю з вимогою, заявленою у даному провадженні.

Крім того, предметом вирішення у вказаній справі, як вбачається зі змісту позову, окрім іншого, є спір про визначення розміру середньоденного заробітку, з якого необхідно розраховувати відповідну компенсацію.

При цьому, як вбачається із заяв сторін по суті в даній справі, саме вирішення спору про правильність розрахунку середньоденного заробітку Позивача є передумовою визнання обгрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення компенсації за невикористану відпустку тривалістю 20 календарних днів в розмірі 50894,60 гривень та стягнення оплати відпустки тривалістю 2 календарних днів в розмірі 5089,46 гривень.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

Суд переконаний в тому, що подаючи декілька позовів до різних судів Позивач, заявляючи формально різні вимоги про стягнення недоплачених, на його думку платежів під час звільнення, але супроводжуючи їх однаковою вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, створює передумови для виникнення конкуренції судових рішень, оскільки в кожній з таких справ суд має вирішувати один і той же спір щодо розміру середньоденної заробітної плати, яка береться для обчислення компенсації у вигляді середнього заробітку або для обчислення оплати відпустки.

В даному випадку судом проглядається намір Позивача ініціювавши декілька схожих, хоч і не ідентичних, за своїм предметом судових проваджень, опосередкованою метою яких вирішення одного і того ж спору, створити можливість для маніпуляцій різними судовими рішеннями в залежності від результатів розгляду справ різними складами суду.

Крім того, очевидним зловживанням своїми процесуальними правами Позивачем слід визнати завідомо безпідставне заявлення ним вимог про багатократне стягнення з Відповідача компенсації у вигляді середнього заробітку за період з дня звільнення до дати здійснення оплати (п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Проблема перебування в провадженні суду кількох взаємопов`язаних позовів Позивача до Відповідача могла б бути процесуально вирішена шляхом їх об`єднання для спільного розгляду, проте Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає можливості об`єднання справ, які перебувають у провадженні різних судів.

За таких обставин, з метою недопущення виникнення негативних наслідків описаних вище, а також з метою протидії недобросовісній поведінці Позивача в частині розпорядження своїми процесуальними правами, суд вважає необхідним залишити без розгляду позовні вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку тривалістю 20 календарних днів в розмірі 50894,60 гривень, про стягнення оплати відпустки тривалістю 2 календарних дні в розмірі 5089,46 гривень та про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 17.05.2023 по день фактичного розрахунку.

В такому випадку суд продовжуватиме розгляд справи в частині вимог про стягнення моральної шкоди, спричиненої затримкою виплати витрат на відрядження згідно авансового звіту в розмірі 3683,00 гривень та остаточного розрахунку в сумі 192,68 гривень в період з 16.05.2023 по 31.05.2023.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 44, 257 ЦПК України, суд ухвалив:

1.Залишити без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про стягнення компенсації за невикористану відпустку тривалістю 20 календарних днів в розмірі 50894,60 гривень, про стягнення оплати відпустки тривалістю 2 календарних дні в розмірі 5089,46 гривень та про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 17.05.2023 по день фактичного розрахунку.

2.Розгляд справи продовжувати в межах вимог про стягнення моральної шкоди, спричиненої затримкою виплати витрат на відрядження згідно авансового звіту в розмірі 3683,00 гривень та остаточного розрахунку в сумі 192,68 гривень в період з 16.05.2023 по 31.05.2023.

3.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складання

Суддя: