ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7971/23 Справа № 233/2551/22 Суддя у 1-й інстанції - Бєлостоцька О.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 233/2551/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач за первісним позовом ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом Костянтинівське державне науково-виробниче підприємство «Кварсит»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2023 року, яке ухвалено суддею Белостоцькою О.В. у місті Костянтинівка Донецької області та повне судове рішення складено 28 червня 2023 року,

УСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення заборогованості по заробітній платі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у трудових відносинах з КДНВП «Кварсит», обіймаючи посаду заступника директора. 08 листопада 2022 року позивач була звільнена із займаної посади згідно п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Позивач зазначає, що дійсною причиною звільнення стало упереджене ставлення до неї з боку нового директора підприємства, однак не погоджуючись із причиною звільнення вона не має наміру оскаржувати підстави звільнення в судовому порядку, оскільки перебуває за межами України через воєнні дії та має незадовільний стан здоров`я.

Позивач вказує на те, що з 2017 року КДНВП «Кварсит» нерегулярно виплачувало належну їй заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої за період часу з 01 листопада 2017 року по 30 квітня 2022 року становить 690 667 гривень 78 копійок.

Позивач вважає, що заборгованість по заробітній платі має бути проіндексована відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». У зв`язку із знеціненням коштів за період часу з листопада 2017 року по жовтень 2022 року розмір індексації загального боргу складає 78 314 гривень 49 копійок.

На підставі наведеного вище позивач просила суд стягнути з КДНВП «Кварсит» на її користь заборгованість по заробітній платі в загальному розмірі 768 982 гривні 27 копійок, яка складається із основного боргу по заробітній платі за період з листопада 2017 року по квітень 2022 року в розмірі 690 667 гривень 78 копійок та індексації грошових доходів у зв`язку з приростом споживчих цін станом на 01 листопада 2022 року в розмірі 78 314 гривень 49 копійок.

В січні 2023 року КДНВП «Кварсит» звернулось до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання незаконним нарахування заробітної плати та стягнення незаконно отриманих грошових коштів.

В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що під час трудових відносин з підприємством, з 29 жовтня 2021 року по 25 лютого 2022 року ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, а в період часу з 26 лютого 2022 року по 08 листопада 2022 року повинна була знаходитись на роботі. Однак, згідно акту № 6 від 31 жовтня 2022 року 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 31 жовтня 2022 року заступник директора ОСОБА_1 була відсутня на роботі протягом усього робочого дня. Згідно акту № 10 від 07 листопада 2022 року, акту № 17 від 08 листопада 2022 року 01, 02, 03, 04, 07 листопада 2022 року ОСОБА_1 також була відсутня на роботі протягом усього робочого дня. В телефонній розмові ОСОБА_1 повідомила виконуючому обов`язки директора підприємства Ягмурову К.В. про те, що знаходиться в м. Дніпро де проходить оздоровчі процедури, лікарняний лист офіційно не оформлювала; за домовленістю з колишнім директором КДНВП «Кварсит» ОСОБА_2 працює дистанційно і на підприємство в найближчій час прибувати наміру не має. 01 листопада 2022 року на офіційну корпоративну електронну пошту КДНВП «Кварсит» надійшло пояснення від ОСОБА_1 , в якому вона повідомила про те, що з 26 лютого 2022 року по 26 квітня 2022 року знаходилась в м. Костянтинівка, працювала на підприємстві, виходячи на роботу тричі на тиждень; в подальшому виїхала до м. Дніпро на лікування і працювала дистанційно. Проте, ніяких наказів про запровадження дистанційної роботи в умовах воєнного стану на жодного працівника, в тому числі, і на ОСОБА_1 , на підприємстві не приймалось. ОСОБА_1 була відсутня на роботі, нею було вчинено прогул без поважних причин, у зв`язку з чим вона звільнена згідно п.4 ст.40 КЗпП України.

Не зважаючи на це, ОСОБА_1 за період часу з 01 березня 2022 року по 30 вересня 2022 року була нарахована заробітна плата в розмірі 294 350 гривень (з податками та зборами) та сплачено на її картковий рахунок НОМЕР_1 гривню 08 копійок (за вирахуванням податків та зборів). Отже, ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року по 30 вересня 2022 року була відсутня на роботі і, фактично не працюючи, без оформлення дистанційної роботи, незаконно і безпідставно щомісячно отримувала заробітну плату, що відбулось за потурання та за співдії в.о. директора ОСОБА_2 та при участі головного бухгалтера ОСОБА_3 , які згодом звільнились за власним бажанням.

На підставі наведеного вище КДНВП «Кварсит» просило суд визнати незаконним нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 березня 2022 року по 30 вересня 2022 року у розмірі 294 350 гривень та стягнути з ОСОБА_1 на користь КДНВП «Кварсит» незаконно отримані нею грошові кошти (заробітну плату) за період з 01 березня 2022 року по 30 вересня 2022 року у розмірі 186 491 гривня 08 копійок.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» суми індексації грошових доходів у зв`язку із приростом споживчих цін в розмірі 78 314 грн 49 коп залишено без розгляду.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2023 року первісний позов ОСОБА_1 до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено.

Стягнуто з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період часу з листопада 2017 року по квітень 2022 року в розмірі 690 667 гривень 78 копійок.

Стягнуто з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» в дохід держави судовий збір в розмірі 6 906 гривень 68 копійок.

В задоволенні зустрічного позову Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» до ОСОБА_1 про визнання незаконним нарахування заробітної плати та стягнення незаконно отриманих грошових коштів, відмовлено.

В апеляційній скарзі Костянтинівське державне науково-виробниче підприємство «Кварсит» ставить питання про часткове скасування рішення суду першої інстанції та його зміну шляхом відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з КДНВП «Кварсит» заборгованості по заробітній платі за березень, квітень 2022 року в сумі 54 806,16 грн та задоволення зустрічних позовних вимог КДНВП «Кварсит» до ОСОБА_1 про визнання незаконним нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 березня 2022 року по 30 вересня 2022 року у розмірі 294 350 гривень та стягнення з ОСОБА_1 на користь КДНВП «Кварсит» незаконно отриманих нею грошових коштів (заробітної плати) за період з 01 березня 2022 року по 30 вересня 2022 року у розмірі 186 491 грн 08 коп.

Апелянт зауважує на тому, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги в якості доказів табелі обліку використання робочого часу, які знаходяться в матеріалах справи, та які належним чином не оформлені, оскільки в них відсутні підписи відповідних посадових осіб підприємства. При цьому суд не витребував оригінали вказаних табелів у апелянта, які, насправді, були вивезені начальником відділу організації праці та кадрів ОСОБА_4 у невідомому напрямку, з приводу чого на підприємстві було розпочато службове розслідування.

Також апелянт посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги в якості доказу пояснення свідка ОСОБА_3 , які апелянт вважає неправдивими, оскільки в судовому засіданні в суді першої інстанції вказаний свідок пояснив, що ОСОБА_1 у період з 26.02.2022 по 30.09.2022 працювала в дистанційному режимі, а вже у складі комісії з розслідування факту тривалої відсутності ОСОБА_1 на роботі він засвідчив своїм підписом всинови про те, що ОСОБА_1 з 26.02.2022 по 03.11.2022без поважних причин була відсутня на роботі і фактично не працюючи отримувала заробітну плату.

Крім того апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 , яка була звільнена з підприємства за порушення трудової дисципліни, а саме тривалу відсутність на роботі з 26.02.2022 по 03.11.2022 без поважних причин, наказ про звільнення не оскаржила, тобто згодна з ним.

Також апелянт вказує на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 працювала у дистанційному режимі, оскільки договір між підприємством та ОСОБА_1 про дистанційну роботу не укладався, наказ про запровадження дистанційної роботи щодо неї не видавався.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на переконання представника позивача за первісним позовом, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» - Холод М.В. в режимі відеоконференції, яка підтримала доводи апеляційної скарги відповідача та просила її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 в режимі відеоконференції, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, відповідно до наказу № 39 від 17 березня 2017 року ОСОБА_1 було призначено на посаду заступника директора КДНВП «Кварсит» (а.с.31,67).

Згідно наказу № 40-к від 08 листопада 2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора КДНВП «Кварсит» відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.6).

Також матеріалами справи установлено, що відповідно до довідки за підписом в.о. директора КДНВП «Кварсит» Зінченка М. та головного бухгалтера ОСОБА_3 , заборгованість підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період часу з листопада 2017 року по квітень 2022 року станом на 01 жовтня 2022 року складає 690 667 грн 78 коп (а.с.5).

Відповідно до довідки КДНВП «Кварсит» від 16 січня 2023 року № 1-11 за період часу з березня 2022 року по вересень 2022 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату у розмірі 294 350 грн (з податками та зборами), виплачено на картковий рахунок 186 491 грн 08 коп (без урахування податків та зборів). Заборгованість по заробітній платі станом на 10 січня 2022 року становить 690 667 грн 78 коп (а.с.52,85 - зворот).

З табелів обліку робочого часу за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2022 року убачається, що у вказаний період часу ОСОБА_1 відпрацювала в січні 2022 року 0 днів (тимчасова непрацездатність), в лютому 2022 року 1 день, в березні 2022 року 22 дні, в квітні 2022 року - 20 днів, в травні 2022 року 22 дні, в червні 2022 року 22 дні, в липні 2022 року 21 день, у серпні 2022 року 22 дні, у вересні 2022 року 22 дні (а.с.31 (зворот) - 36; 67 (зворот) - 71).

З долучених КДНВП «Кварсит» банківських виписок відомості розподілу витрат стосовно сплати ОСОБА_1 заробітної плати, убачається, що позивачу було сплачено заробітну плату: 20 травня 2022 року в розмірі 58 000 грн, 20 червня 2022 року - 13 000 грн, 01 липня 2022 року - 500 грн, 11 липня 2022 року - 17 432 грн 60 коп, 20 липня 2022 року - 49 474 грн, 12 вересня 2022 року - 8 522 грн 10 коп, 15 вересня 2022 року - 30 432 грн 60 коп, 07 жовтня 2022 року - 9 129 грн 78 коп (а.с.59 (зворот)-63, 86-89).

Відповідно до довідки КДНВП «Кварсит» від 06 березня 2023 року № 1-74 у 2022 році трудові договори про дистанційну роботу з працівниками на підприємстві (в тому числі з ОСОБА_1 ) не укладались, накази по підприємству за цей же період про запровадження дистанційної роботи щодо працівників КДНВП «Кварсит» (у тому числі щодо ОСОБА_1 ) на підприємстві не приймались (а.с.165 (зворот)).

Наказом КДНВП «Кварсит» від 27 жовтня 2022 року № 64 було затверджено склад комісії з проведення службового розслідування з метою перевірки фактів, викладених в службовій записці начальника юридичного відділу ОСОБА_6 від 27 жовтня 2022 року стосовно відсутності на робочому місці з 26 лютого 2022 року заступника директора ОСОБА_1 (а.с.47, 47 (зворот), 82, 82 (зворот)).

Згідно акту від 31 жовтня 2022 року № 6 заступник директора ОСОБА_1 була відсутня на роботі 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 31 жовтня 2022 року протягом усього робочого дня (з 08.00 до 16.30) (а.с.37 (зворот), 72 (зворот)).

01, 02, 03, 04 листопада 2022 року заступник директора ОСОБА_1 була відсутня на роботі протягом усього робочого дня (з 08.00 до 16.30), що підтверджується актом від 07 листопада 2022 року № 10 (а.с.37, 72).

Згідно акту від 08 листопада 2022 року № 17 заступник директора ОСОБА_1 була відсутня на роботі 07 листопада 2022 року протягом усього робочого дня (з 08.00 до 16.30) (а.с.36 (зворот), 71 (зворот)).

З письмових пояснень старшого охоронця ОСОБА_7 на ім`я заступника начальника охорони КДНВП «Кварсит» Іль`їна С.М. з приводу тривалої відсутності на робочому місці ОСОБА_1 від 27 жовтня 2022 року вбачається, що остання не бачила ОСОБА_1 приблизно з квітня 2022 року (а.с.38,73).

Відповідно до письмових пояснень охоронця ОСОБА_8 на ім`я заступника начальника охорони КДНВП «Кварсит» ОСОБА_9 з приводу тривалої відсутності на робочому місці ОСОБА_1 від 27 жовтня 2022 року, остання не бачила ОСОБА_1 з тих пір, коли вона пішла на лікарняний (а.с.38 (зворот), 73 (зворот)).

З письмових пояснень старших охоронців ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та охоронців ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на ім`я заступника начальника охорони КДНВП «Кварсит» ОСОБА_9 з приводу тривалої відсутності на робочому місці ОСОБА_1 від 28 жовтня 2022 року та від 29 жовтня 2022 року вбачається, що вони останній раз бачили ОСОБА_1 на підприємстві навесні 2022 року (а.с.39, 39 (зворот), 40, 40 (зворот), 74-75 (зворот)).

30 жовтня 2022 року охоронець-кінолог ОСОБА_14 та старший охоронець ОСОБА_15 надали письмові пояснення на ім`я заступника начальника охорони КДНВП «Кварсит» Іль`їна С.М. з приводу тривалої відсутності на робочому місці ОСОБА_1 від 30 жовтня 2022 року, з яких вбачається, що вони давно не бачили ОСОБА_1 на підприємстві (а.с.41, 41 (зворот),76).

З письмових пояснень ОСОБА_16 , який мешкає по сусідству із ОСОБА_1 , на ім`я заступника начальника охорони КДНВП «Кварсит» Іль`їна С.М. від 31 жовтня 2022 року вбачається, що остання перебуває на лікуванні в м.Дніпро, а він напротязі двох місяців доглядає за її будинком (а.с.42, 77).

31 жовтня 2022 року представниками КДНВП «Кварсит» було складено акт № 8 «Про телефонний дзвінок ОСОБА_1 », зі змісту якого вбачається, що в телефонній розмові 28 жовтня 2022 року о 09:37 ОСОБА_1 повідомила в.о. директора Ягмурова про те, що тривалий час перебуває у м.Дніпро, де проходить курс лікування; з 26 лютого 2022 року не знаходилась у відпустці і не перебувала на лікарняному; на вимогу прибути на підприємство відповіла відмовою; не змогла надати звіт чи усне пояснення конкретного виконання посадових обов`язків у вказаний період (а.с.42 (зворот) - 43, 77 (зворот)).

Відповідно до службової записки начальника відділу ІТ ОСОБА_17 на ім`я в.о. директора КДНВП «Кварсит» від 31 жовтня 2022 року згідно електронного журналу обліку роботи через комп`ютер - робоче місце заступника директора ОСОБА_1 через обліковий запис Nagorskaya були здійснені входи (авторизація) на роботу 20 квітня 2022 року 9-12 година, 19 квітня 2022 року 9-12 година, 15 квітня 2022 року 9-12 година, 12 квітня 2022 року 9-12 година, 11 квітня 2022 року 9-12 година, 24 січня 2022 року 9-12 година з метою роботи з договорами та документами. Більше даних про роботу за комп`ютером в 2022 році немає (а.с.43 (зворот),78).

Відповідно до службової записки т.в.о. діловода КДНВП «Кварсит» від 31 жовтня 2022 року при перевірці «Журналів обліку вхідних документів за 2021 рік, 2022 рік», «Журналів обліку вихідних документів за 2021 рік, 2022 рік» встановлено, що за період часу з 26 лютого 2022 року по 31 листопада 2022 року відсутнє ознайомлення ОСОБА_1 під особистий підпис з розписаними на неї керівником підприємства вхідними документами чи листами; міститься інформація про 2 виконаних ОСОБА_1 вихідних документа від 05 травня 22 року № 1-48, від 12 вересня 2022 року № 1-100; у зазначений період часу ОСОБА_1 не здійснювала особисте письмове ознайомлення з жодним наказом підприємства, а також не здійснювала підготовку текстів проєктів наказів, не здійснювала подачу чи отримання службових записок, не здійснювалась підготовка для відправлення жодної кореспонденції підприємства від ОСОБА_1 (а.с.44-45, 78 (зворот) -80).

З пояснювальної записки ОСОБА_1 від 31 жовтня 2022 року вбачається, що з 26 лютого до 26 квітня 2022 року вона працювала на підприємстві, приїздила 3 рази на тиждень, потім виїхала з міста на лікування та працювала дистанційно, виконуючи покладені на неї трудові обов`язки за узгодженням із в.о. директора КДНВП «Кварсит» ОСОБА_2 , який повідомив їй про те, що наказ про дистанційну роботу готується (а.с.46, 80 (зворот) - 81).

02 листопада 2022 року в.о. обов`язки директора КДНВП «Кварсит» було затверджено акт службового розслідування № 9, відповідно до якого комісія дійшла висновку про доцільність звільнення заступника директора ОСОБА_1 з роботи за порушення трудової дисципліни, що виразилось у тривалій відсутності на роботі без поважних причин на підставі вимог ст.ст.40-4, 147 КЗпП України та утримання незаконно нарахованих і виплачених грошових коштів за період з березня по вересень 2022 року; копії акту службового розслідування та матеріали перевірки направити до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області для прийняття рішення згідно з чинним законодавством (а.с.48-50, 83-84).

Відповідно до наказу КДНВП «Кварсит» від 03 листопада 2022 року № 74 за результатами службового розслідування вирішено звільнити заступника директора ОСОБА_1 з роботи за порушення трудової дисципліни, що виразилось у тривалій відсутності на роботі без поважних причин на підставі вимог ст.ст.40-4, 147 КЗпП України після узгодження з ДК «Укроборонпром» та утримати незаконно нараховані і виплачені гроші за період з березня по вересень 2022 року (а.с.50 (зворот) -51, 85).

Звертаючись до суду позовом про стягнення заборогованості по заробітній платі ОСОБА_1 посилалась на те, що з 2017 року КДНВП «Кварсит» нерегулярно виплачувало належну їй заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої за період часу з 01 листопада 2017 року по 30 квітня 2022 року становить 690 667 грн 78 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі за період часу з листопада 2017 року по квітень 2022 року в розмірі 690 667 грн 78 коп, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 Кодексу законів про працю Ураїни заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно частини 1 статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Як убачається із матеріалів справи, відповідно до довідки за підписом в.о. директора КДНВП «Кварсит» Зінченка М. та головного бухгалтера ОСОБА_3 , наданої позивачем ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог за первісним позовом, заборгованість підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період часу з листопада 2017 року по квітень 2022 року станом на 01 жовтня 2022 року складає 690 667 грн 78 коп (а.с.5).

Крім того, відповідно до довідки КДНВП «Кварсит» від 16 січня 2023 року № 1-11 за період часу з березня 2022 року по вересень 2022 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату у розмірі 294 350 грн (з податками та зборами), виплачено на картковий рахунок 186 491 грн 08 коп (без урахування податків та зборів). Заборгованість по заробітній платі станом на 10 січня 2022 року становить 690 667 грн 78 коп (а.с.52,85 зворот).

На підставі вказаних вище доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з КДНВП «Кварсит» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період часу з листопада 2017 року по квітень 2022 року в розмірі 690 667 грн 78 коп,

Оскаржуючи рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення з КДНВП «Кварсит» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період часу з листопада 2017 року по квітень 2022 року в розмірі 690 667 грн 78 коп,, апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що нарахування ОСОБА_1 заробітної плати за березень 2022 року та квітень 2022 року в розмірі 54 806,16 грн було безпідставним через невиконання останньою в цей час трудових обов`язків.

Проте, такі доводи апелянта колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони спростовуються табелями обліку робочого часу, які надані відповідачем - КДНВП «Кварсит» і з яких вбачається, що ОСОБА_1 в березні 2022 року відпрацювала 22 дні, в квітні 2022 року - 20 днів.

Крім того, виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 в квітні 2022 року підтверджується службовою запискою начальника відділу ІТ Дуліна В.Г. від 31 жовтня 2022 року, з якої вбачається, що згідно електронного журналу обліку роботи через комп`ютер робоче місце заступника директора ОСОБА_1 через обліковий запис Nagorskaya були здійснені входи (авторизація) на роботу 20 квітня 2022 року 9-12 година, 19 квітня 2022 року. 9-12 година, 15 квітня 2022 року 9-12 година, 12 квітня 2022 року 9-12 година, 11 квітня 2022 року 9-12 година з метою роботи з договорами та документами.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що не оформлення у належний спосіб відповідачем за первісним позовом - КДНВП «Кварсит» запровадження дистанційної роботи на підприємстві, не звільняє від обов`язку оплатити заробітну плату ОСОБА_1 за умови фактичного виконання нею трудових обов`язків.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішуючи по суті спір сторін по справі в частині стягнення заборогованості по заробітній платі в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, постановив в цій частині рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду в цій частині обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі КДНВП «Кварсит».

Звертаючись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання незаконним нарахування заробітної плати та стягнення незаконно отриманих грошових коштів КДНВП «Кварсит» посилалось на те, що ОСОБА_1 в період часу з 01 березня 2022 року по 30 вересня 2022 року була відсутня на роботі і, фактично не працюючи, без оформлення дистанційної роботи, незаконно і безпідставно щомісячно отримувала заробітну плату.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог КДНВП «Кварсит», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем в даному спорі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункт 41).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (Провадження № 12-31гс22).

Як убачається із матеріалів справи, звертаючись до суду з зустрічним позовом про визнання незаконним нарахування заробітної плати та стягнення незаконно отриманих грошових коштів КДНВП «Кварсит» посилалось на те, що ОСОБА_1 в період часу з 01 березня 2022 року по 30 вересня 2022 року була відсутня на роботі і, фактично не працюючи, без оформлення дистанційної роботи, незаконно і безпідставно щомісячно отримувала заробітну плату.

В даному випадку зазнаючи відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 КДНВП «Кварсит» не враховано, що нарахування заробітної плати ОСОБА_1 в період часу з 01 березня 2022 року по 30 вересня 2022 року здійснювалось самим КДНВП «Кварсит», а не ОСОБА_1 , з матеріалів справи не вбачається порушення ОСОБА_1 прав КДНВП «Кварсит», отже в даному випадку ОСОБА_1 не є особою, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої, в даному випадку, можливо задовольнити позовні вимоги КДНВП «Кварсит», тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог КДНВП «Кварсит» про визнання незаконним нарахування заробітної плати та стягнення незаконно отриманих грошових коштів з тих підстав, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем в даному спорі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги КДНВП «Кварсит» про те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги в якості доказів табелі обліку використання робочого часу, які знаходяться в матеріалах справи, та які належним чином не оформлені, оскільки в них відсутні підписи відповідних посадових осіб підприємства, так як судом першої інстанції були досліджені вказані табелі обліку використання робочого часу, які знаходяться в матеріалах справи та враховані пояснення представника КДНВП «Кварсит» - Чернопис А.І., який пояснив, що табелі обліку робочого часу роздруковані з бухгалтерської програми С-1 а паперовому варіанті стосовно ОСОБА_1 загубились, тому посилання апелянта на те, що суд не витребував оригінали вказаних табелів у апелянта, які, насправді, виходячи з пояснень представника КДНВП «Кварсит», були вивезені начальником відділу організації праці та кадрів ОСОБА_4 у невідомому напрямку, з приводу чого на підприємстві було розпочато службове розслідування, є недоречними. При цьому колегія суддів вважає, що вказані обставини не мають бути предметом дослідження в порядку цивільного судочинства і не можуть бути підставою для задоволення зустрічних позовних вимог, оскільки вказані обставини мають бути предметом дослідження у кримінальному провадженні, передбаченому ч.4 ст.191 КК України за фактом вчинення посадовими (службовими) особами зловживання службовим становищем, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017, на яке апелянт посилається в своїй апеляційній скарзі.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги в якості доказу пояснення свідка ОСОБА_3 , які апелянт вважає неправдивими, оскільки в судовому засіданні в суді першої інстанції вказаний свідок пояснив, що ОСОБА_1 у період з 26.02.2022 по 30.09.2022 працювала в дистанційному режимі, а вже у складі комісії з розслідування факту тривалої відсутності ОСОБА_1 на роботі він засвідчив своїм підписом всинови про те, що ОСОБА_1 з 26.02.2022 по 03.11.2022 без поважних причин була відсутня на роботі і фактично не працюючи отримувала заробітну плату колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Також колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , яка була звільнена з підприємства за порушення трудової дисципліни, а саме тривалу відсутність на роботі з 26.02.2022 по 03.11.2022 без поважних причин, наказ про звільнення не оскаржила, тобто згодна з ним, оскільки не оскарження ОСОБА_1 наказу № 40-к від 08 листопада 2022 року про її звільнення на підставі п.4 ст.40 КЗпП України не впливає на наведені вище висновки, яких дійшов суд як першої, так і апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 працювала у дистанційному режимі, оскільки договір між підприємством та ОСОБА_1 про дистанційну роботу не укладався, наказ про запровадження дистанційної роботи щодо неї не видавався, так як не оформлення КДНВП «Кварсит» належним чином запровадження дистанційної роботи на підприємстві шляхом видання відповідного наказу, за умови фактичного виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 дистанційно, не може впливати на права працівника, зокрема і на оплату праці.

Колегія суддів зауважує, що наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, постановив ухвалу, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Оскільки дія оскаржуваного рішення була зупинена ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2023 року, та у зв`язку із залишенням судового рішення суду першої інстанції без змін, необхідно поновити його дію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит», залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2023 року залишити без змін.

Поновити дію Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2013 року.

Головуючий:

Судді: