УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Єригіної І.М.,

при секретарях судового засідання Барашивець Т.С., Гльоза М.П.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1 ,

представників відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника третьої особи: Ляхова О.В.,

розглянувши у приміщенні Богунського районного суду м. Житомира у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2021 р. від ОСОБА_1 до Богунського районного суду м. Житомир надійшла заява про перегляд заочного рішення Богунського районного суду м. Житомир від 16 червня 2015 р. за позовом ТзОВ «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування вказаної заяви вказав, що 16.06.2015 р. у справі винесено заочне рішення яким стягнуто солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL/010/028/2007від 16.04.2007 р., визначену станом на 09.10.2014 р. у сумі 1 994 227 (один мільйон девятсот девяносто чотири тисячі двісті двадцять сім) грн. 28 коп., з яких: заборгованість за кредитом 134 620,66 доларів США (1 743365,14 грн.), заборгованість по відсотках за користування кредитом 17 826,91 доларів США (230 863,14 грн.), пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків 20 000 грн.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Підставами для подання заяви про перегляд заочного рішення, на думку ОСОБА_1 , є наступні підстави: порушення судом вимог ст. ст. 8, 10, 11, 74, 158, 169, 224, 225, 227 ЦПК України (в редакції станом на час ухвалення рішення) та п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»; порушешення судом вимоги ст. 169 ЦПК України (в редакції станом на час ухвалення рішення), в якій вказано, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Тобто, є дві умови для прийняття заочного рішення: повторна неявка відповідача у судове засідання; повідомлення судом належним чином відповідача про день та час проведення судового засідання.

В матеріалах цивільної справи відсутні будь-які дані, що йому надсилались копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копіями позовної заяви та додатками, відсутні будь-які дані про повідомлення його про судові засідання.

Вищевикладене, на його думку, свідчить про відсутність належних доказів повторної неявки відповідача до судових засідань, та про безпідставність і необґрунтованість встановлення судом факту повторної неявки немов би повідомленого належним чином відповідача в судові засідання.

В судовому засіданні заявник та його представники наполягали на задоволені заяви.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення вказаної заяви, просив залишити без розгляду оскільки пропущено строк на подачу вказаної заяви наголошуючи про її необгрунтованість, також вважає її як спосіб зловживанням ОСОБА_1 своїми процесуальними правами.

Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Богунського районного суду м. Житомир перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

16 червня 2015 р. у справі винесено заочне рішення яким стягнуто солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL/010/028/2007 від 16.04.2007 р., визначену станом на 09.10.2014 р. у сумі 1 994 227 (один мільйон девятсот девяносто чотири тисячі двісті двадцять сім) грн. 28 коп., з яких: заборгованість за кредитом 134 620,66 доларів США (1 743 365,14 грн.), заборгованість по відсотках за користування кредитом 17 826,91 доларів США (230 863,14 грн.), пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків 20 000 грн.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL-010/158/2008 від 10.01.2008 р., визначену станом на 09.10.2014 р. у сумі 229 583 (двісті двадцять девять тисяч пятсот вісімдесят три грн.) 87 коп., з яких: заборгованість за кредитом 14 780,65 доларів США (191 408,56 грн.), заборгованість по відсотках за користування кредитом сумі 2 561,76 доларів США (33 175,32 грн.), пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків 5 000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у сумі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у сумі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у сумі 1 148 грн. (одна тисяча сто сорок вісім) грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Частини 3, 4 ст. 284 ЦПК України передбачають, що учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Також, ч. 1 ст. 127 ЦПК України визначає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 127 ЦПК України про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України», рішення № 32053/13 від 29.10.2015, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 копію заочного рішення від 16.06.2015 року отримав лише 25.05.2021 року (т. 2 а.с. 239), а до суду із заявою про перегляд заочного рішення звернувся 17.06.2021 року, тобто з пропуском строку не обґрунтовуючи жодними доказами підстави поважності пропуску строку.

Крім того судом встановлено, що 16.06.2015 р. у справі винесено заочне рішення яким стягнуто солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL/010/028/2007 від 16.04.2007 р., визначену станом на 09.10.2014 р. у сумі 1 994 227 (один мільйон девятсот девяносто чотири тисячі двісті двадцять сім) грн. 28 коп., з яких: заборгованість за кредитом 134 620,66 доларів США (1 743 365,14 грн.), заборгованість по відсотках за користування кредитом 17 826,91 доларів США (230 863,14 грн.), пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків 20 000 грн. (Т. 1 а. с. 90-93).

18.04.2019 року відповідач ОСОБА_6 звернулась з заявою до Богунського районного суду м. Житомир про перегляд заочного рішення за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. (т. 1 а. с. 105-110).

Ухвалою Богунського районного суду м . Житомира від 20.08.2019 року заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. (т. 1 а.с. 144)

В подальшому, 09.09.2020 р. відповідач ОСОБА_5 звернулась з заявою до Богунського районного суду м. Житомир про перегляд заочного рішення за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. (т. 1 а. с. 177-185).

Ухвалою Богунського районного суду м . Житомира від 29.09.2020 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. (т. 2 а.с. 120-122).

09.12.2021 року відповідач ОСОБА_7 звернулась з заявою до Богунського районного суду м. Житомир про перегляд заочного рішення за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. (т. 3 а. с. 80-95).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.06.2022 року заяву ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. (т. 4 а.с. 32-36).

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його реєстрації. Крім того, усі процесуальні документи відповідно до вимог чинного законодавства були відправлені відповідачу за вказаною адресою.

При цьому, суд враховує правові позиції, викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, згідно з якими направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а отже, здійснення судом всіх можливих спроб для повідомлення позивача про наявність відповідного позову до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка є стороною по справі, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень втілюється у неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб.

З урахуванням наведеного, посилання заявника на порушення принципу змагальності при ухваленні рішення суду не приймаються до уваги, адже відповідач не використав свого права на участь у судових засіданнях. А відтак, судом було прийнято рішення на підставі тих доказів, що були наявні у матеріалах цивільної справи. Обов`язок по доказуванню лежить на сторонах.

Згідно зі ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Використання законодавцем в конструкції даної статті сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Таким чином, розглядаючи другу умову для скасування заочного рішення суд виходить з того, що відповідно до ст. 288 ЦПК України відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення повинен зазначити такі обставини та такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку, ухвалив би принципово інше рішення.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Разом з тим, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позову, до заяви про перегляд заочного рішення відповідачем не додано.

Сукупності обставин, визначених ст. 285 ЦПК України, судом встановлено не було, а відповідачем їх наявність не доведена.

Крім того, у відповідність до ч. 4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, interalia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з наведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Таким чином, суд вважає, що пояснення та докази, на які посилається в своїй заяві відповідач, не мають істотного значення для правильного вирішення справи, оскільки доводи заявника зводяться до переоцінки доказів та обставин, які судом були оцінені і встановлені при прийнятті рішення, тобто заявник фактично не погоджується з прийнятим рішенням, здійсненою судом оцінкою доказів та встановленими обставинами справи і відповідно застосованими судом нормами чинного законодавства України.

Крім того суд зазначає, що за положеннями ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому, відповідно до позиції Великої палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 17.04.2018 у цивільній справі №200/11343/14-ц, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

З урахуванням того, що заявник не надав як доказів поважності неприбуття в судові засідання, так і доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і вплинули б на рішення суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення Богунського районного суду м. Житомир від 16.06.2015 року без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 83, 84, 103-105, 259, 288 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Богунського районного суду м. Житомир від 16 червня 2015 р. за позовом ТзОВ «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 26.05.2023 року.

Суддя І.М. Єригіна