КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №357/2645/23 Головуючий у суді І інстанції: Бондаренко О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку (зареєстрований судом 09.03.2023), обґрунтовуючи тим, що 14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

Відповідно до укладеного договору № б/н від 23.07.2013 шляхом підписання заяви, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок із початковим лімітом у розмірі, що зазначений в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який у подальшому збільшився до 35000,00 грн.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського, рахунку та кредитного договору.

Банк виконав умови договору, а відповідач, в свою чергу, його порушив, чим спричинив заборгованість, яка станом на 04.01.2023 становить 40551,69 грн та заборгованості за відсотками за користування кредитом - 6246,03 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути кошти, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 23.07.2013 у розмірі 40 551,69 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг № б/н від 23 липня 2013 року станом на 04.01.2023, у розмірі 40551,69 грн. (сорок тисяч п`ятсот п`ятдесят одна гривня 69 копійок).

Судові витрати зі сплати судового збору, Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у розмірі 2684,00 грн, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, 30 серпня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що суд першої інтсанції помилково встановив, що між відповідачем та позивачем укладений договір про надання банківських послуг і, що за ним у відповідача виникла заборгованість зі сплати кредиту, адже в розпорядження суду не було допустимих та достатніх доказів на підтвердження цих фактів.

Звертає увагу, що відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які беззаперечно свідчать, що для укладання Договору про надання банківських послуг, необхідно підписати два окремих документа, а саме Заяву та Пам`ятку клієнта/Довідку про умови кредитування.

Вказує, що позивач для пітвердження факту укладання Договору про надання банківських послуг та умов стосовно черговості, розміру та порядку погашення боргових зобов`язань, мав надати суду, окрім Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідну Пам`ятку клієнта/Довідку про умови кредитування.

Зазначає, що у розпорядженні суду першої інстанції на час розгляду справи не було допустимих та достатніх доказів, які пітверджували, наявність між позивачем та відповідачем договору про надання банківських послуг, а саме не надано частину Договоору, яка містить умови про черговість, розмір та порядок погашеня боргових зобов`язань за ним.

В свою чергу зважаючи на те, що на час розгляду справи, в розпорядженні суду не було допустимих та достатніх доказів, вважає що позов не підлягав до задоволення.

До Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення від позивача в яких він просив відмовити в апеляційній скарзі ОСОБА_1 в повному обсязі. В обгрунтуванні своїх пояснень позивач зазначає, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Доказів виконання кредитних зобов`язань скаржником ні в суд першої інстанції, ні апеляційної інстанції не надано.

Апелянтом ні в суд першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не надано доказів того, що кошти, якими він користувався були його особистими коштами, що спростовує твердження ОСОБА_1 про те, що банк не довів, що в нього виникла заборгованість зі сплати кредиту. Користування кредитними коштами відповідача підтверджуються матеріалами справи і апелянтом не спростовано.

Також звертає увагу суду на те, що в матеріалах позовної заяви було долучено «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»», з якої чітко вбачається, що скаржнику встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо.

Крім того, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідач з умовами договору був ознайомлений підписав заяву і отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, умови договору порушив, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до змісту статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, тому 23 липня 2013 року підписав анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

При укладанні договору № б/н від 23 липня 2013 року сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лиш шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговується відповідач.

До зазначеної Анкети-заяви банк додав паспорт споживчого кредиту, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 38-73).

Відповідно до довідки банку для користування картковим кредитним рахунком відповідачу було видано наступні кредитні картки (а.с. 36):

- № НОМЕР_1 (дата відкриття: 23.07.2013, термін дії: 03/17, карта Універсальна),

- № НОМЕР_2 (дата відкриття: 18.07.2016, термін дії: 04/18, карта Універсальна GOLD),

- № НОМЕР_3 (дата відкриття: 10.07.2015, термін дії: 09/18, карта Універсальна GOLD),

- № НОМЕР_4 (дата відкриття: 01.08.2018, термін дії 05/22, карта Універсальна GOLD),

№ НОМЕР_5 (дата відкриття: 22.09.2021, термін дії 04/25, карта Універсальна GOLD).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, виданої на ім`я ОСОБА_1 , 23 липня 2013 року останньому було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт у розмірі 10000 грн, з 10 липня 2015 року - 10000 грн, з 26 червня 27 листопада 2019 року - 15000 грн, з 08 липня 2020 року - 20000 грн, з 09 грудня 2020 року - 25000 грн, з 18 грудня 2020 року - 30000 грн, з 30 квітня 2021 року - 35000 грн, з 28 жовтня 2022 року - 35000 грн, з 08 листопада 2022 року - 35000 грн, з 22 листопада 2022 року - 35000 грн, з 05 грудня 2022 року - 35000 грн, з 16 грудня 2022 року - 35000 грн, з 26 грудня 2022 року - 0 грн (а.с. 35).

З виписки по рахунку вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувався виданою банком кредитною карткою та періодично вносив платежі в погашення кредиту (а.с. 20-34).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості вбачається, що станом на 04 січня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 40551 грн 69 коп., з яких: 34305 грн 66 коп. - заборгованість за тілом кредита, 6246 грн 03 коп. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 10-19).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач з умовами договору був ознайомлений підписав заяву і отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, умови договору порушив, а відтак заявлені позовні вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 23.07.2013 у розмірі 40551,69 грн підлягають задоволеню.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інтсанції помилково встановив, що між відповідачем та позивачем укладений договір про надання банківських послуг і що за ним у відповідача виникла заборгованість зі сплати кредиту, адже в розпорядження суду не було допустимих та достатніх доказів на підтвердження цих обставин, суд апеляційної інстанції відхиляє, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 37). У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку. Окрім цього в заяві зазначено, що відповідач зобов`язуться виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. Тому колегія суддів вважає дані твердження апелянта безпідставними.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що оскільки анкета боржника підписана у 2013 році, отже боржник мав можливість користуватись банківською карткою та ознайомитись із усіма правилами надання банківських послуг, адже у відповідача було достатньо часу для вивчення правил та умов надання банківських послуг, крім того відповідач фактично погоджувався з ними, оскільки неодноразово отримував нові кредитні картки та враховуючи принцип добросовісної поведінки суд апеляційної інстанції вважає, зазначені доводи необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач для підтвердження факту укладання Договору про надання банківських послуг та умов стосовно черговості, розміру та порядку погашення боргових зобов`язань, мав надати суду, окрім Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідну Пам`ятку клієнта/Довідку про умови кредитування, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки така Пам`ятка клієнта існує в єдиному екземлярі та була отриманна відповідачем разом із кредитною картою у спеціальному конверті, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в анкеті заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відповідач не виконав своїх зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк», що призвело до порушення прав останнього.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 23.07.2013 № б/н, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 34305 грн 66 коп. та процентів за користування кредитом у розмірі 6246 грн 03 коп. станом на 04.01.2021 року.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст.ст. 1054, 1048, 1056-1 ЦК України.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

З урахуванням викладеного, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об`єктивний склад, права та обов`язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «23» листопада 2023 року.

Головуючий суддя СуддіЛ.П. Сушко Д.Р. Гаращенко В.І. Олійник