ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/419/20Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/817/973/23 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Жук В.М.

у відсутності сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 604/419/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 вересня 2023 року про відстрочення виконання судового рішення, постановлену суддею Сташківим Н.Б., в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору, поділ майна, стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про відстрочення виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2021 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, 241 857 грн., що становить 1/2 частки від сукупної вартості двох транспортних засобів, відчужених відповідачем без згоди та проти волі позивачки.

В обґрунтування заяви зазначав, що не має змоги виконати рішення суду та сплатити грошову компенсацію одним платежем, через скрутне фінансове становище, оскільки він не працює з 22 лютого 2021 року, у нього змінився сімейний стан, так як 10 квітня 2021 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них, як подружжя, народився син ОСОБА_4 .

Вказував, що малолітній син та дружина перебувають на його утриманні, оскільки ОСОБА_5 перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною з 17 травня 2022 року та не отримує доходів.

Посилався на те, що на його утриманні також перебуває бабця - ОСОБА_6 , яка є членом його сім`ї, зареєстрована та проживає разом із ним, хворіє та потребує сторонньої допомоги. Відтак просив відстрочити виконання рішення суду терміном на 3 роки.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 вересня 2023 року заяву задоволено частково. Відстрочено виконання судового рішення терміном до 12 місяців або покращення майнового стану боржника.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що 25 жовтня 2019 року транспортний засіб Mercedes Benz був відчужений ОСОБА_2 своїй матері (через договір комісії) ОСОБА_7 , а вже згодом третій особі за 4 500 доларів США.

Також з посиланням на преюдиційні обставини, встановлені рішенням Підволочиського районного суду від 21 вересня 2021 року, зокрема щодо заниженої вартості відчужених автомобілів Mercedes Benz та Skoda Super B, вважає, що ОСОБА_2 володіє набагато більшими грошовими активами від продажу цих транспортних засобів.

Звертає увагу на те, що після ухвалення рішення суду 21 вересня 2021 року ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 18 листопада 2021 року відчужив на користь своєї матері належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку за тією ж адресою площею 0,2485 га., тобто боржник мав на меті уникнути виконання своїх зобов`язань.

Вказує на те, що твердження ОСОБА_2 щодо перебування на його утриманні ОСОБА_6 (його бабці), не заслуговує на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження цієї обставини.

Також звертає увагу на те, що рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2023 року у справі 596/1948/19 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та дочки ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в твердій грошовій сумі у розмірі по 1 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 12 листопада 2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, проте зазначені аліменти в мінімальному розмірі ОСОБА_2 не сплачує. Оскільки дві малолітні дитини повністю знаходяться на утриманні ОСОБА_1 , яка не отримує від ОСОБА_2 жодної матеріальної допомоги, стягнення грошових коштів, згідно рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2021 року буде додатковим ресурсом, який дозволить ОСОБА_1 забезпечити комфортне життя її дітей та забезпечить їхні найкращі інтереси.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання ОСОБА_10 та його представник не з`явилися, однак від них надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися без поважних причин (відсутні належні докази поважності причин їх неявки).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 241 857 грн., що становить частку від сукупної середньої вартості відчужених ОСОБА_2 без згоди та проти волі ОСОБА_1 транспортних засобів: автомобіля Merсedes-Benz, 1997 року випуску, білого кольору р.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля марки SKODA SUPER B, 2011 року випуску чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 . Двоярусне дитяче ліжечко «Скандинавія», передано у власність ОСОБА_1 , стягнуто з неї в користь ОСОБА_2 половину його вартості, що становить 6850 грн.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року рішення суду залишено без змін (з цієї дати воно набрало законної сили).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 20 лютого 2023 року ОСОБА_2 отримував доходи із січня 2022 року по квітень 2022 року, всього за вказаний період на загальну суму 10 467,31 грн.

10 квітня 2021 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 в подружжя народився син ОСОБА_11 .

З 17 травня 2022 року ОСОБА_12 надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, станом на 26 червня 2023 року, сума доходу ОСОБА_12 з отриманих від управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації виплат становить за 1-й квартал 2023 року по 860 грн. в місяць.

22 лютого 2021 року ОСОБА_2 звільнився з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (працював водієм ФОП ОСОБА_13 ).

Згідно довідки про склад сім`ї Новосілківського Старостинського округу Скалатської міської ради від 23 лютого 2023 року ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2 . До складу сім`ї входять: батько ОСОБА_14 1964 р.н., бабуся ОСОБА_6 1941 р.н., син ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_9 .

Згідно виписки невролога від 22 липня 2021 року ОСОБА_6 тривало хворіє гіпертонічною хворобою. Дисциркуляторна енцелофапатія ІІ ст. з наявністю двобічної екстрапірамідної недостатності, цефалічних, вестибулярних пароксизмів. Вираженого когнітивного зниження. Хвороба потребує сторонньої допомоги та догляду.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель з 18.11.2021 року є ОСОБА_7 .

Згідно відповіді Підволочиського відділу ДВС у Тернопільській області від 24 травня 2023 року загальна сума боргу за судовим рішенням складає 241 857,00 грн, з них стягнуто в користь ОСОБА_1 - 2 299 грн., несплачена сума боргу складає 239 657 грн.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позов та відстрочуючи виконання рішення суду терміном до 12 місяців або до покращення майнового стану боржника, виходив з того, що наведені ОСОБА_2 обставини: важке матеріальне становище сім`ї, зміна сімейного стану, перебування дружини у декретній відпустці, відсутність постійної роботи та доходів, проживання з батьком та бабцею, яким потрібна допомога, а також першочерговий обов`язок сплати аліментів на утримання дітей, є обґрунтованими та доведеними і такими, що унеможливлюють виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

Відповідно до статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч.5 ст. 435 ЦПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочення виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочення або розстрочення виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №796/43/2018 року, від 19 червня 2019 року у справі №2-55/10.

Окрім того, під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Так, згідно з положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

ЄСПЛ у своїй практиці акцентує увагу на тому, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочення, ОСОБА_2 посилався на складене матеріальне становище, яке пов`язував із тим, що він не працює з 22 лютого 2021 року, у нього на утриманні перебувають малолітній син ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та дружина, яка перебуває у декретній відпустці, хвора бабуся, яка потребує сторонньої допомоги, хворий батько, а також у нього наявний першочерговий обов`язок по сплаті аліментів на утримання двох дітей від попереднього шлюбу.

Визнавши вказані обставини такими, що об`єктивно унеможливлюють виконання судового рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що складне матеріальне становище не завжди має характер особливих або виняткових обставин, тому матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, та не є обставиною, що утруднює його виконання.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту перебування на утриманні ОСОБА_2 його батька та бабці. Факт спільного проживання та реєстрації за однією адресою цієї обставини не підтверджує.

Посилання заявника на те, що у нього наявний першочерговий обов`язок по сплаті аліментів на утримання двох дітей від попереднього шлюбу, не можуть братися до уваги судом, оскільки обов`язок щодо сплати щомісячних платежів не може слугувати підставою для відстрочення виконання боржником судового рішення в даній справі.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження виняткового випадку та наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його не можливим.

Відстрочення виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі №2-54/08.

З урахуванням вищенаведеного, факту погашення суми боргу з моменту набрання рішенням суду законної сили - 10 лютого 2022 року лише на суму 2 299 грн., при загальній заборгованості в розмірі 241 857 грн., та встановлених судовими рішеннями обставинах справи, колегія суддів приходить до висновку, що з боку ОСОБА_2 наявне тривале невиконання рішення суду, а його поведінка, як боржника не є добросовісною.

Крім того, в силу вимог ч.5 ст. 435 ЦПК України та з урахуванням того, що рішення суду першої інстанції було ухвалено 21.09.2021 року (набрало законної сили 10 лютого 2022 року), а заявник звернувся в суд із заявою про його відстрочення в березні 2023 року, в суду першої інстанції були відсутні процесуальні підстави для відстрочення виконання судового рішення поза межами річного строку з дня його ухвалення.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 вересня 2023 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочення виконання судового рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2023 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.