ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1898/22 Номер провадження 22-ц/814/3135/23Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Чумак О.В.

суддів Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Зубицької Любові Миколаївни на додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2023 року, ухвалене суддею Миронець О.К., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

03.02.2023 представник позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокат Зубицька Л.М. звернулася до суду першої інстанції із заявою про розподіл судових витрат, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 68 000,00 грн., які понесені нею при розгляді справи в суді першої інстанції.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2023 року доповнено рішення Київьского районного суду м. Полтави від 24 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

На додаткове рішення суду першої інстанції представником позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокатом Зубицькою Л.М. подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість вказаного рішення внаслідок порушення норм процесуального права, невідповідності вимогам процесуального права, представник позивачки простить його скасувати, ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 68 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що заперечення ОСОБА_2 щодо розміру витрат на правничу допомогу не містить конкретних відомостей; в оскаржуваному рішенні відсутня мотивована оцінка аргументів, які були наведені представником ОСОБА_1 адвокатом Зубицькою Л. М.; оскільки зустрічний позов задоволено в повному обсязі, представник позивачки вважає, що витрати на правничу допомогу, обсяг та розмір яких є обґрунтованим та доведеним, підлягають стягненню в повному обсязі на користь ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 адвокат Христич О.С. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, яку вважає необґрунтованою, безпідставною та без змін додаткове рішення суду першої інстанції, яке на її думку ухвалене з урахуванням вимог статті 141 ЦПК України, обставин справи, пропорційності, співмірності та справедливості витрат до предмета спору, поведінки сторін, тому прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

До суду апеляційної інстанції в режимі відеоконференції власними технічними засобами з`явилась представник ОСОБА_1 адвокат Зубицька Л.В та до зали апеляційного суду з`явилась представник ОСОБА_4 адвокат Христич О.С.

Від третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради як органу опіки та піклування надійшов лист з проханням розглядати справу у відсутність представника.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін адвоката Зубицької Л.М., адвоката Христич О.С., дослідивши матеріали справи та перевіривши додаткове рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив, що у травні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на дитину, стягнення аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини.

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08.08.2022 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24.01.2023 року закрито провадження в частині первісного позову ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини у зв`язку з відмовою від позову.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24.01.2023 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини задоволено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її проживання.

Як вказувалося вище, 03.02.2023 представник позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокат Зубицька Л.М. звернулася до суду першої інстанції із заявою про розподіл судових витрат, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 68 000,00 грн., які понесені нею при розгляді справи в суді першої інстанції.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

При ухваленні додаткового рішення суд першої інстанції, враховуючи складність справи, ту обставину, що зустрічний позов задоволено в повному обсязі, а також те, що позивач за первісним позовом відмовився від свого позову та провадження було закрито, дійшов висновку про стягнення витрат на правову допомогу з відповідача у сумі 10 000,00 гривень.

При цьому місцевий суд взяв до уваги те, що 08.02.2023 року ОСОБА_2 подав заперечення про зменшення судових витрат, обґрунтовуючи це тим, що сума стягнення судових витрат на правничу допомоги є надмірно завищеною, неспівмірною зі складністю справи; послуги адвоката, які зазначені в заяві, не відповідають тому часу, який необхідний для вчинення таких дій та є завищеним; зауважив про безпідставність включення до витрат на правову допомогу участь в судових засіданнях, які не відбулися з вини представників ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України вбачається, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 22.01.2021 р. при розгляді справи № 925/1137/19.

На підтвердження обсягу та розміру витрат на правничу допомогу заявником ОСОБА_6 до заяви про розподіл судових витрат долучено договір про надання правової допомоги, укладений 11.07.2022 за №09/22 між ОСОБА_7 та Адвокатським об`єднанням «Альянс консалтинг груп» в особі керуючого партнера Зубицької Л.М., яким сторони погодили усі істотні умови, зокрема, предмет договору, права та обов`язки сторін, порядок та умови надання правничої допомоги, гонорар та порядок розрахунків, відповідальність сторін.

Також надано засвідчену копію додаткової угоди №1 від 11.07.2022 року щодо порядку визначення розміру і сплати гонорару, відповідно до п. 4 якого становить фіксований розмір 68000,00 грн., банківські квитанції про сплату ОСОБА_1 гонорару на користь АО «Альянс Консалтинг груп» на загальну суму 43700,00 грн., засвідчену копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 27.01.2023 та деталізованого розрахунку наданої правової допомоги до вказаного акту виконаних робіт від 27.01.2023 року, відповідно до якого сума гонорару за правничу допомогу становить 68000,00 грн., сплачено 43700,00 грн.; сума, що підлягає доплаті 24300 грн. (том 3 а.с. 89-114).

Заява подана з дотриманням строку встановленого ч.8 ст. 141 ЦПК України.

08.02.2023 року відповідач за зустрічним позовом подав заперечення про зменшення судових витрат, яке обґрунтовано тим, що сума стягнення судових витрат на правничу допомоги є надмірно завищеною, неспівмірною зі складністю справи; послуги адвоката не відповідають часу, який необхідний для вчинення таких дій та є завищеним, зокрема час, витрачений на складання запитів. Послугу з підготовки та надсилання до суду клопотання про виключення з числа доказів акту обстеження умов проживання та висновку служби у справах дітей вважає безпідставною, оскільки згідно ст. 83 ЦПК України виключно особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числі доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. Зауважив про безпідставність включення до витрат на правову допомогу участь в судових засіданнях, які не відбулися з вини представників ОСОБА_1 .

Враховуючи складність справи; ту обставину, що зустрічний позов задоволено в повному обсязі, судом закрито провадження у справі за первісним позовом у зв`язку з відмовою позивача від позову, суд першої інстанції, з урахуванням поданих відповідачем за зустрічним позовом заперечень, на підставі наданих стороною позивача за зустрічним позовом доказів на підтвердження обсягу та розміру витрат, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення витрат на правову допомогу з відповідача на користь позивачки у розмірі 10 000,00 гривень.

При цьому судом першої інстанції вірно взято до уваги критерії необхідності, реальності, розумності витрат на правничу допомогу, та зроблено правильний висновок про те, що розмір витрат на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. є співмірний із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Також колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Христич О.С. про те, що час, витрачений адвокатом Зубицькою Л.М. на складання запитів у кількості 7-ми штук, по 1 годині за кожний запит, що становить близько 10 годин з урахуванням часу, витраченого на їх відправку, є невиправдано завищеним. Крім того, такі послуги, як правовий аналіз матеріалів справи, норм чинного законодавства, релевантної судової практики, на який витрачено 3 год. робочого часу адвоката Зубицької Л.М.; розроблення плану (стратегії) дій по справі клієнта 2 год, ознайомлення з матеріалами справи 1 год, підготовка та подання до суду зустрічного позову 8 год., зводиться фактично до однієї дії, а саме підготовка та подання зустрічного позову.

Дослідивши надані позивачем за зустрічним позовом докази на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом Зубицькою Л.М. робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, поведінки відповідача за зустрічним позовом, який позов визнав, не затягував розгляд справи, відмовився від первісного позову, та поданого клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги представника позивачки за зустрічним позовом адвоката Зубицької Л.М. зводяться до незгоди з додатковим рішення та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, тому не заслуговують на увагу колегії суддів.

Посилання представника позивачки за зустрічним позовом адвоката Зубицької Л.М. в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції, стягнувши витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., втрутився в умови договору, укладеного між позивачкою та адвокатським об`єднанням, чим порушив ст. 627 ЦК України, що узгоджується з висновками ВП ВС у постанові від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21, не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269). Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

З огляду на наведене доводи представника позивача за зустрічним позовом адвоката Зубицької Л.М. про те, що суд втрутився в договірні відносини між ОСОБА_1 та АО «Альянс консалтинг груп» є хибними та не відповідають обставинам справи.

Крім цього у постанові від 31.08.2023 по справі № 824/20/23 Верховний Суд зробив наступний висновок, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст. 137 ЦПК України.

Також у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19), від 23.01.2023 у справі № 755/2587/17, 19.06.2023 у справі № 570/699/21 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відповідність вимогам матеріального та процесуального права додаткового рішення суду першої інстанції, яким стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.

Отже апеляційна скарга представника позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_6 залишається без задоволення, а додаткове рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 375, 382 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Зубицької Любові Миколаївни залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 28.11.2023.

Головуючий: О.В.Чумак

Судді: Г.Л.Карпушин

О.Ю.Кузнєцова