справа №176/490/23
провадження №2/176/320/23
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2023 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Павловської І.А.,

за участю секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовті Води, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Товарна біржа «Дніпродзержинська», про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 21 квітня 1998 року, укладеного між нею та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та зареєстрований Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером №005/011-Ж від 21 квітня 1998 року.

Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що 21 квітня 1998 року між нею та відповідачами укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 47,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний договір було укладено на виконання біржової угоди, зареєстрованої в Жовтоводському представництві товарної біржі «Дніпродзержинська» за № 005/011-Ж від 21 квітня 1998 року. Нотаріально договір купівлі-продажу не був посвідчений, оскільки працівники біржі запевнили, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Звертає увагу на те, що нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване нею в Жовтоводському бюро технічної інвентарізації 24 квітня 1998 року, та як новий власник вказаного житла, вона отримала паспорт на дану квартиру.

Позивачка зазначає, що вказаний правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачами була звільнена квартира, передані ключі, проведено повний розрахунок між сторонами. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв.

Дану квартиру вона використовує для проживання, сплачує необхідні платежі та утримує її в належному стані.

Вказує, що на час укладання договору в квітні 1998 року ні вона, ні відповідачі не знали, що правочин, у відповідності до ст. 47 ЦК Української РСР (1963 року), підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час, також був чинним ЗУ «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

Однак, на теперішній час вона не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. Тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивачка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи у судове засідання не з`явилась. При цьому, надала заяву, в якій вона просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Третя особа будучи належним чином повідомленою про дачу, час та місце судового розгляду, у судове засідання свого повноважного представника не направила, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідачі, у судові засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи їм повідомлялося у встановленому законом порядку, відзиву на позов від відповідачів не надходило. Окрім направлення судових повісток відповідачам поштою, останні викликалися у судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України.

У відповідності з ч.11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення інших відповідачів про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідачі не повідомили суд про поважність їх неявки в судові засідання, керуючись ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі судове рішення без участі відповідачівна підставі письмових доказів, які є у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам.

Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Судом встановлено, що 21 квітня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 47,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6.)

Договор купівлі-продажу укладено на виконання біржевої угоди, зареєстрованої в Жовтоводському представництві товарної біржі "Дніпродзержинська" за № 005/011-Ж від 21 квітня 1998 року.

24 квітня 1998 року договір купівлі-продажу зареєстровано Жовтоводським міжміським бюро технічної інвентарізації та видано паспорт на квартиру АДРЕСА_2 . Згідно виданного паспорту власником вищевказаної квартири зазначено ОСОБА_1 (а.с.7-8).

Слід зазначити, що нотаріусом договір не посвідчувався, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення.

Сторони виконали передбачені договором умови. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв.

Однак, на теперішній час позивачка не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не було посвідчено нотаріусом.

Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Статтями 391, 392 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позивачка та відповідачі виконали усі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб та приходить до висновку про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21 квітня 1998 року укладеного між ОСОБА_1 , з однієї сторони та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з іншої сторонни, який був зареєстрований Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером №005/011-Ж, дійсним.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", ст.ст. 4, 13, 48 Закону України «Про власність» та у відповідності до ст.ст. 334, 391, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 197, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Товарна біржа «Дніпродзержинська», про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майназадовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 21 квітня 1998 року, укладеного між ОСОБА_1 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з іншої сторони, який був зареєстрований Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером №005/011-Ж.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА