Справа № 588/1425/23
№ провадження 2/588/299/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2023 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Безкоровайної А.С., представника позивача Борики О.О. , розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом БОРИКИ Олександра Олександровича в інтересах ОСОБА_3 до Тростянецької міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача

Представник позивача адвокат Борика О.О. у липні 2023 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах ОСОБА_4 , який мотивував тим, що ОСОБА_4 є спадкоємицею за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала матері ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 спадщину після смерті матері прийняв, але не оформив.

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Гребіник З.Д. з питання оформлення своїх спадкових прав на вказану квартиру, однак нотаріусом постановою від 03.02.2023 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки угода обміну нерухомості, на підставі якого мати чоловіка набула у власність указану квартиру, не була нотаріально засвідчена.

Представник позивачки Борики О.О. вважає, що відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на установлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мли вільне волевиявлення, що відповідало їх внутрішній волі на досягнення наслідків, правочин був реальний і вчинений у формі дозволений у 2002 році законодавством України.

Посилаючись на указані обставини, представник позивачки просить суд визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стислий виклад позиції відповідача

Тростянецька міська рада відзив на позов не надіслала, подано клопотання про розгляд справи без участі її представника, стосовно заявлених вимог відповідач поклався на розсуд суду.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою суду від 07.07.2023 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 01.09.2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду за клопотанням представника позивача витребувано письмові докази.

Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_4 є дружиною ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у Севастополь (а.с. 4, 5).

ОСОБА_5 є сином ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6, 7).

За життя мати чоловіка позивачки ОСОБА_6 04.03.1999 року згідно біржових торгів на Українській товарній біржі уклала договір обміну нерухомості, зареєстрований за № 19-10, за змістом якого ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з іншого боку, обміняли належну останнім квартиру АДРЕСА_2 на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , належний ОСОБА_6 (а.с. 8).

Відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру наданої приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Гребіник З.Д. після смерті ОСОБА_6 заведена спадкова справа в Тростянецькій районній державній нотаріальній конторі №251/2008, спадкоємцем якої був син ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив.

Приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Гребіник З.Д. після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа, спадкоємцями якого є син ОСОБА_10 , який відмовився від прийняття спадщини за законом на користь дружини померлого ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину.

Постановою приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Гребіник З.Д. 03.02.2023 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на законом на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначену квартиру (а.с. 11).

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина 1 статті 1258, 1261 ЦК України).

Як установлено чоловік позивачки ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6 , він є єдиним її спадкоємцем. Свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_5 не отримував. ОСОБА_4 , у свою чергу, прийнявши спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 набула право на спадкування усіх його прав та обов`язків, що належали останньому, у тому числі права на майно, що належали його матері ОСОБА_6 .

Стороною позивача на підтвердження належності ОСОБА_6 на праві приватної власності спірної квартири до суду надано Договір обміну нерухомості, укладений 04.03.1999 року на Українській товарній біржі, зареєстрований за № 19-10. Крім того, указаний договір був зареєстрований в КП «Охтирське МБТІ».

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Оскільки Договір обміну нерухомості, був укладений ОСОБА_6 04.03.1990 року, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін (стаття 242 ЦК УРСР).

Статтею 227 ЦК УРСР 1963 року передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

У період укладання ОСОБА_6 договору обміну житлової нерухомості існувала колізія у чинному законодавстві, оскільки згідно зі статтями 224, 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору.

Проте, згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню.

Отже, положення статті 227 ЦК УРСР 1963 року спрямовані безпосередньо на встановлення форми договору купівлі-продажу (обміну) житлового будинку (квартири). Тобто, правові норми, закріплені цією статтею, мають спеціальний характер по відношенню до відповідних договорів, тоді як стаття 15 Закону України «Про товарну біржу» закріплює умови, за наявності яких угоду можна вважати біржовою. З цього випливає, що положення статті 15 Закону України «Про товарну біржу» по відношенню до угод про відчуження нерухомого майна житлового призначення мають загальний характер. Тобто, закон спеціальний переважає закон загальний.

Таким чином, договір купівлі-продажу (міни) житлового будинку (квартири), укладений на біржі в простій письмовій формі, може бути визнаний недійсним.

Згідно зі статтею 47 ЦК УРСР 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Викладене узгоджується з позицією, яка викладена у постанові КЦС Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 205/8493/16.

Договір обміну нерухомості, який був укладений за життя ОСОБА_6 , не був посвідчений нотаріально, а тому в силу вимог спеціального закону - статей 48, 224, 227 ЦК УРСР, указаний договір є недійсним, а тому не створює правових наслідків, крім наслідків, пов`язаних з його недійсністю.

Отже, на підставі викладеного суд дійшов висновку, що спадкодавець ОСОБА_6 не набула у встановленому законодавством України порядку право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку, не набуття ОСОБА_6 такого права за життя, що виключає підстави для визнання права власності на указану квартиру за позивачкою ОСОБА_4 у порядку спадкування за законом.

Таким чином, приватний нотаріус Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Гребіник З.Д. обґрунтовано відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру.

Проте договір обміну, укладений ОСОБА_6 на Універсальній товарній біржі у простій письмовій формі може бути визнаний дійсним судом за позовом сторони (його правонаступника), яка його виконала, до іншої сторони цього договору, за умови доведення підстав, які визначені частиною 2 статті 47 ЦК УРСР. Таких позовних вимог у цій справі представник позивачки Борика О.О. не заявив.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтований і не підлягає задоволенню.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог.

Оскільки позов не підлягає задоволенню, підстави для компенсації понесених позивачкою судових витрат на оплату судового збору відсутні.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов БОРИКИ Олександра Олександровича в інтересах ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 27.11.2023 року

Сторони

Позивачка

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4

Відповідач

Тростянецька міська рада, , адреса місце знаходження: вул.Миру, 6 у м.Тростянець Сумської області

Суддя М.В. Щербаченко