Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Мех В.Ю.

позивача- ОСОБА_1

відповідача- ОСОБА_2

представника відповідача- ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2023 року позивачка звернулася з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку(доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Посилається в позові на те, що з 08 вересня 2013 року перебуває з відповідачем у шлюбі.

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею.

З січня 2022 року вони з відповідачем припини шлюбні стосунки, дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач добровільно допомоги на утримання сина не надає.

Дитині має бути забезпечений належний рівень життя, який вона самостійно забезпечити не може.

З урахуванням цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 21 серпня 2023 року вимоги позивачки були роз`єднані, позов у частині стягнення аліментів був переданий для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.

Позов про стягнення аліментів був зареєстрований 25 вересня 2023 року.

Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У подальшому суд перейшов до розгляду справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

05 жовтня 2023 року відповідач подав відзив на позов, яким проти позову заперечує.

Посилається на те, що в провадженні суду знаходиться його позов про визначення місця проживання дитини та стягнення з позивачки аліментів на утримання сина.

Зазначив, що більше року сином займається виключно він, забирає його зі шкоди, робить уроки, відпочиває з ним, дитина постійно їздить на канікули до його матері.

Позивачка вихованням сина майже не займається, приходить додому пізно, навіть вчиняє насильство щодо нього, не дивлячись на стать.

Він має психологічний контакт з сином, створив йому належні умови для проживання та розвитку, за домовленістю з роботодавцем має графік роботи з урахуванням інтересів сина.

Просить у позові відмовити з урахуванням знаходження в провадженні суду справи за його позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення з позивачки аліментів.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач та його представник проти позову заперечували з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 08 вересня 2013 року.

Позов про розірвання шлюбу сторін знаходиться в провадженні суду.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звертаючись до суду, позивачка зазначає, що дитина проживає з нею, знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей.

Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Так, виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі.

Крім того, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч.7,10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За змістом ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів до стягнення з відповідача суд виходить з принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов`язках відносно своїх дітей. Мати і батько не мають жодних переваг щодо здійснення виховання виховання та утримання дітей.

З точки зору ст.180 СК України одним з головних обов`язків батьків є обов`язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадку продовження нею навчання - до досягнення 23 років.

Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі.

З урахуванням цих обставин, рівності прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки.

Щодо заперечень відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

З автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» вбачається, що вимоги відповідача про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів роз`єднані в самостійні провадження.

На даний час справи не розглянуті.

Не заперечуючи участі відповідача, як батька, в вихованні дитини, як це приведено в відзиві, суд, у той же час, виходить з того, що така участь є обов`язком кожного з батьків і не може бути свідченням неналежного виконання цих обов`язків іншим із подружжя.

Крім того, право на стягнення аліментів тим з батьків, з яким проживає дитина, гарантовано законом.

Спір з приводу місця проживання дитини з батьком судом не розглянутий.

За результатами його розгляду відповідач не позбавлений можливості та права врегулювати свої аліменти зобов`язання.

З урахуванням цього заперечення відповідача не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру з фізичної особи справляється судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначає, що з 01 січня 2022 року розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб становить 2 684, 00 гр.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073, 60 гр. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 182, 183, 184, 191 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, на утримання дитини, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 18 серпня 2023 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1 073. 60 гр.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 листопада 2023 року.

Суддя Л.А. Шереметьєва