Справа №295/1679/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря Хробуста А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по авансових звітах у сумі 81562,91 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн.

Ухвалою судді Богунськго районного суду міста Житомира від 17.02.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача у судовому засіданні заявила клопотання закриття провадження в справі, посилаючись на те, що підприємство знаходиться на стадії банкрутства, так як ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.03.2020 року відкрито провадження в справі № 906/1318/19 про банкрутство дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», у зв`язку з чим на підставі ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства справа не може розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти закриття провадження в справі.

Суд, заслухавши представника відповідача та позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України» роз`яснив, що суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, а саме справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду і вирішенню цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 3 ст. 263 ЦПК України).

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Згідно ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідачем у даній справі є дочірнє підприємство «Житомирський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (), відносно якого ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.03.2020 року відкрито провадження в справі № 906/1318/19 про банкрутство.

Частиною 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори визначено, що стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року в справі № 607/6254/15-ц викладено правовий висновок про те, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Як наголосив Верховний Суд у постанові від 06.04.2018 року в справі № 925/1874/13 за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», (втратив чинність на підставі Кодексу № 2598-VIII від 18.10.2018 року), який передбачав концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси, в тому числі майна, яке безпідставно вибуло з права власності банкрута, для забезпечення повного або часткового задоволення вимог кредиторів та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Зважаючи на те, що відповідач у справі є юридичною особою та боржником у справі про банкрутство, а тому вимоги до вказаного відповідача не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки вказаний спір має розглядатися судом, який порушив провадження в справі про банкрутство дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю, оскільки спір між сторонами підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Крім цього, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу його право на звернення із вказаним позовом до Господарського суду Житомирської області в межах розгляду справи № 906/1318/19.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (ч. 2 ст. 255 ЦПК України).

Пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Із матеріалів справи вбачається, що за подання до суду зазначеної позовної заяви позивачем було сплачено 1073,60 грн судового збору, підтвердженням чому є квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН4399580 від 03.02.2023 року, і оскільки провадження в справі підлягає закриттю не в зв`язку з відмовою позивача від позову, тобто обставиною, яка виключає можливість повернення судового збору позивачу згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу необхідно повернути з державного бюджету сплачений ним судовий збір.

Керуючись ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 19, 255, 258-260, 353, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості.

Роз`яснити позивачу, що закриття провадження в справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом, а також його право на звернення до суду з позовом у порядку господарського судочинства.

ПовернутиОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір у сумі 1073,60 грн, сплачений відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН4399580 від 03.02.2023 року, оригінал якої зберігається в Богунському районному суді міста Житомира у матеріалах справи № 295/1679/23.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України, та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 24.05.2023 року.

Суддя Л.М. Семенцова