ОКРЕМА ДУМКА (збіжна)
судді Великої Палати Верховного Суду Гудими Д. А.
Справа № 930/576/22
Провадження № 14-55цс23
І. ПІДСТАВИ ДЛЯ ВИСЛОВЛЕННЯ ОКРЕМОЇ ДУМКИ
1. Із ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2023 року про залишення касаційної скарги позивача без розгляду загалом погоджуюся. Проте мені як доповідачеві видається, що Велика Палата Верховного Суду мала підстави для такої процесуальної дії ще до постановлення нею ухвали від 11 жовтня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху та до отримання від позивача заяви від 7 листопада 2023 року (вх. № 267/0/255-23 від 9 листопада 2023 року).
ІІ. ІСТОРІЯ СПРАВИ
(1) Зміст позовної заяви
2. У квітні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Немирівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - відповідач). У позовній заяві просив стягнути за рахунок Державного бюджету України 234 000,34 грн відшкодування моральної шкоди. Мотивував так:
2.1. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 6 вересня 2021 року серії ДПР 18 № 448794 позивач керував автомобілем напідпитку. Він відмовився від проходження медичного огляду. Відповідач кваліфікував дії позивача за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
2.2. З метою позбавити позивача права самостійно звернутися до найближчого медичного закладу для перевірки на стан алкогольного сп`яніння відповідач викликав евакуатор і вилучив автомобіль позивача.
2.3. 21 грудня 2021 року Вінницький районний суд Вінницької області у справі № 128/2590/21 прийняв постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за частиною першою статті 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
2.4. Через протиправні дії відповідача позивач був позбавлений права володіти своїм автомобілем з 6 вересня до 21 грудня 2021 року. Він зазнав вимушених змін у приватному та сімейному житті, зокрема у роботі, зниження репутації кваліфікованого майстра, значних моральних і фізичних страждань, що вплинули на здоров`я, втратив душевний спокій, сон, настрій, перебував у постійній депресії.
(2) Зміст рішень суду першої й апеляційної інстанцій
3. 15 квітня 2022 року Немирівський районний суд Вінницької області постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі. Мотивував тим, що у провадженні цього ж суду є справа № 930/134/22 щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
4. 3 серпня 2022 року Вінницький апеляційний суд прийняв постанову про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Аргументував тим, що 24 травня 2022 року у справі №930/134/22 суд апеляційної інстанції прийняв постанову про залишення без змін рішення суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачеві.
5. 9 вересня 2022 року Немирівський районний суд Вінницької області постановив ухвалу про повернення позовної заяви позивачу. Обґрунтував тим, що позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.
6. 30 листопада 2022 року Вінницький апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою повернув апеляційну скаргу позивачу та застосував до нього захід процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 2 481 грн, який стягнув у дохід Державного бюджету України. Мотивував тим, що у тексті апеляційної скарги позивач використав висловлювання, які непритаманні для ділових документів, зокрема виразив явну неповагу до судді суду першої інстанції, який ухвалив оскаржене судове рішення, та зневажливе ставлення до судової гілки влади загалом.
(3) Зміст касаційної скарги позивача й акта канцелярії Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
7. 30 грудня 2022 року позивач подав касаційну скаргу. Просив зупинити виконання ухвали суду апеляційної інстанції та скасувати її. Аргументував так: (1) позивач не подавав апеляційну скаргу та не підписував її; (2) відсутній підпис позивача внизу під текстом апеляційної скарги, а у верхній частині апеляційної скарги є підпис іншої особи; (3) згідно з нотаріально посвідченою копією довіреності та копією паспорта підпис позивача не співпадає з підписом, розміщеним на апеляційній скарзі; (4) у день подання апеляційної скарги через канцелярію суду позивач перебував у місті Херсоні на війні; (5) суд апеляційної інстанції протиправно постановив оскаржену ухвалу одноособово; на ухвалі відсутні підписи інших двох суддів.
8. 2 січня 2023 року канцелярія Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду склала акт № 8 про те, що у конверті не було документів, зазначених у додатках до касаційної скарги: копії паспорта, нотаріально посвідченої копії довіреності та довідки Збройних Сил України (т. 1, а. с. 75).
(4) Зміст ухвал Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
9. 19 січня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі. Зазначив, що у касаційній скарзі є доводи щодо підстави, передбаченої абзацом другим частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), для відкриття касаційного провадження.
10. 25 квітня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу про призначення справи до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Мотивував необхідність відступу тим, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у судових рішеннях, зокрема, від 6 вересня 2022 року у справі № 128/905/22, від 9 січня 2023 року у справі № 127/8793/22, від 23 січня 2023 року у справі № 128/905/22, від 9 лютого 2023 року у справі № 128/2721/21, від 9 лютого 2023 року у справі № 128/2655/22, від 27 лютого 2023 року у справі № 930/814/22, від 20 березня 2023 року у справі № 128/2721/21, від 9 травня 2023 року у справі № 128/454/23 виснував про визнання неподаними та повернення касаційних скарг через те, що заявники їх не підписали (відсутній підпис під текстом касаційної скарги або під відомостями про наявність додатків); підпис у лівому верхньому куті титульної сторінки касаційної скарги є візуванням документів, а не підписанням.
(5) Зміст ухвал Великої Палати Верховного Суду
12. 12 липня 2023 року Велика Палата Верховного Суду постановила ухвалу, згідно з якою прийняла та призначила справу до розгляду.
12.1. 11 жовтня 2023 року Велика Палата Верховного Суду постановила ухвалу, згідно з якою: (1) залишила без руху касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 листопада 2022 року для усунення недоліків, визначених у цій ухвалі Великої Палати Верховного Суду; (2) зобов`язала позивача надіслати для суду та відповідача касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 листопада 2022 року з усунутими недоліками, зокрема з копіями додатків до неї, а також за наявності із копіями позовної заяви й апеляційної скарги на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2022 року у справі № 930/576/22; (3) надала позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали на усунення визначених у ній недоліків касаційної скарги.
12.2. Мотивувала ухвалу тим, що під час розгляду справи Велика Палата Верховного Суду з`ясувала, що вимоги до форми та змісту касаційної скарги особа, яка її подала, не дотримала: (1) не зазначила реєстраційний номер облікової картки платника податків, а за його відсутності - номер і серію паспорта громадянина України; (2) не зазначила номери засобів зв`язку й адресу електронної пошти за наявності, як і не вказала, що такі засоби зв`язку й адреса у неї відсутні; (3) не зазначила повне найменування відповідача; (4) не надала копії матеріалів, зазначених у переліку додатків до касаційної скарги; (5) не вказала дату отримання копії оскарженої ухвали Вінницького апеляційного суду від 30 листопада 2022 року; (6) підписала касаційну скаргу від імені « ОСОБА_1 », стверджуючи у ній, що на апеляційнійскарзі « ОСОБА_1 » на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 9 вересня 2022 року стоїть підпис іншої особи, ніж та, яка подала касаційну скаргу.
(6) Зміст заяви позивача щодо ухвали про залишення касаційної скарги без руху
13. 7 листопада 2023 року позивач подав до Великої Палати Верховного Суду заяву (вх. № 267/0/255-23 від 9 листопада 2023 року), яку назвав «на вимогу ухвали від 11.10.2023». Вказав, що «таку ухвалу варто залишити без розгляду та без задоволення». Обґрунтував так:
13.1. «Варто пригадати суддям Великої Палати Верховного Суду, які зобов`язані поважати моє право на розумний розгляд моєї скарги, що … кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку».
13.2. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження через безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом, зволікання з виготовленням вмотивованого судового рішення, несвоєчасного надання суддею копії судового рішення для її внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень.
13.3. Судді Великої Палати Верховного Суду мають конкретні обов`язки, визначені у Кодексі суддівської етики та у Бангалорських принципах поведінки суддів.
13.4. Судді Великої Палати Верховного Суду, постановляючи «безпідставну ухвалу» про залишення касаційної скарги позивача без руху, «свідомо допустили порушення» права позивача на розумний строк розгляду його скарги, а також не вжили заходи для усунення цих порушень, що є підставою звернутися із заявою до Європейського суду з прав людини.
13.5. Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, то застосовуються положення статті 185 ЦПК України, «про що суддею (а не колегіально суддями) постановляється відповідна ухвала».
13.6. Касаційна скарга позивача надійшла до суду 2 січня 2023 року. Тому «на даний час відсутні підстави, а також вичерпаний термін» для постановлення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, «що може бути розцінено як свідоме відтягування розгляду касаційної скарги», та має місце порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, пункту 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частини першої статті 407 ЦПК України.
13.7. Велика Палата Верховного Суду не має права залишити касаційну скаргу без руху, оскільки це міг зробити Верховний Суд у складі одного з суддів Касаційного цивільного суду, який не скористався цим правом, «оскільки не було на це підстав».
13.8. «Ухвала від 11.10.2023 буде виставлена на публічне міркування», її «слід залишити без розгляду та без задоволення та зобов`язати Велику Палату поважати цивільний Закон та Конституцію України», «правильно застосовувати норми права та не перебирати на себе повноваження, які не визначені ЦПК України».
(7) Зміст ухвали Великої Палати Верховного Суду про залишення касаційної скарги без розгляду
14. 14 листопада 2023 року Велика Палата Верховного Суду постановила ухвалу, згідно з якою залишила без розгляду касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 листопада 2022 року. Мотивувала так:
14.1. Позивач вимоги ухвали від 11 жовтня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху не виконав. Більше того, стверджував, що цю «ухвалу варто залишити без розгляду та без задоволення», оскільки вона є «безпідставною», а судді, які її постановили, «свідомо допустили порушення» прав позивача. Також вказав Великій Палаті Верховного Суду на можливість притягнення її суддів до дисциплінарної відповідальності за постановлення ухвали від 11 жовтня 2023 року, яка нібито порушує право позивача на розумний строк розгляду його скарги, і повідомив, що «виставить» цю ухвалу для «публічного міркування».
14.2. З огляду на вказане, беручи до уваги відмову позивача від виконання вимог ухвали від 11 жовтня 2023 року та його висловлювання, заяву позивача від 7 листопада 2023 року слід вважати виявом небажання сприяти виконанню завдання цивільного судочинства.
14.3. Залишення касаційної скарги на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 листопада 2022 року без розгляду не позбавляє позивача можливості звернутися з такою із дотриманням вимог ЦПК України.
ІІІ. СУТЬ ОКРЕМОЇ ДУМКИ
15. Вважаю, що оскільки позивач зловжив процесуальним правом на подання касаційної скарги, Велика Палата Верховного Суду могла залишити цю скаргу без розгляду ще до постановлення ухвали від 11 жовтня 2023 року про залишення такої скарги без руху.
(1) Чи є зловживанням процесуальним правом подання позивачем касаційної скарги з недостовірною інформацією, що вводить суд в оману?
16. Апеляційний суд повернув позивачу апеляційну скаргу та застосував до нього захід процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 2 481 грн, бо у тексті цієї скарги позивач використав висловлювання, які непритаманні для ділових документів, зокрема виявив явну неповагу до судді суду першої інстанції, який ухвалив оскаржене судове рішення, та зневажливе ставлення до судової гілки влади загалом. Позивач у касаційній скарзі стверджував, що не подавав апеляційну скаргу та не підписував її.
17. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
18. Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
19. Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).
20. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). Перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним (частина друга вказаної статті).
21. Вочевидь позивач мав розуміти положення процесуального закону щодо неможливості вчинення дій, які не спрямовані на виконання завдання цивільного судочинства. У касаційній скарзі він зазначив, що не підписував апеляційну скаргу, яку йому повернув апеляційний суд. Однак позивач не стверджував, що не підписував інших процесуальних документів, які подав у цій справі до суду. Так, ознайомлення із позовною заявою, одержаною судом першої інстанції 11 квітня 2022 року (т. 1, а. с. 1), апеляційною скаргою від 29 квітня 2022 року (т. 1, а. с. 13), документом із назвою «щодо виконання ухвали від 1 червня 2022 року» (т. 1, а. с. 28) й апеляційною скаргою (т. 1, а. с. 29), одержаними апеляційним судом 22 червня 2022 року, а також апеляційною скаргою від 10 листопада 2022 року (т. 1, а. с. 54) дозволяє виснувати про те, що у касаційній скарзі позивач надав суду неправдиву інформацію. Тому аргумент позивача про те, що саме апеляційну скаргу від 10 листопада 2022 року (т. 1, а. с. 54-55) він не підписував, Велика Палата Верховного Суду, як видається, мала достатні підстави вважати оманливим.
22. Намагаючись підтвердити те, що він не подавав апеляційну скаргу від 10 листопада 2022 року (т. 1, а. с. 54-55), позивач зазначив додатками до касаційної скарги копію його паспорта, нотаріально посвідчену копію довіреності та довідку Збройних Сил України. Проте насправді таких документів суду не надав. Про це канцелярія Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду склала акт № 8 (т. 1, а. с. 75). Зрештою, саме на касаційній скарзі позивач поставив підпис, який візуально суттєво відрізняється від того підпису, яким підписані всі інші процесуальні документи, починаючи з позовної заяви. Авторство цих документів (крім апеляційної скарги) позивач не заперечував ні у судах попередніх інстанцій, ні у Верховному Суді. Тому за таких обставин виглядає обманом його спроба оскаржувати ухвалу апеляційного суду як таку, що постановлена за апеляційною скаргою не позивача, а іншої особи.
23. Учасник судового процесу має користуватися процесуальними правами саме з метою виконання завдання цивільного судочинства, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо ж такий учасник здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (образити, принизити суд, його суддів, інших учасників процесу, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції тощо), він виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами. Відповідні заходи передбачені у частинах третій і четвертій статті 44, пункті 1 абзацу другого частини четвертої статті 135, частині дев`ятій статті 141, частині першій статті 143, пункті 5 частини першої статті 144, статті 148 ЦПК України (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 8 липня 2021 року у справі № 9901/235/20 (пункт 20; № у ЄДРСР 98728792), ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 9901/598/19 (№ у ЄДРСР 101029238)).
24. Дії учасника справи чи його представника мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню цивільного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом такими особами неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, суду, суддів тощо. У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасник судового процесу має ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, суду та конкретних суддів. Суд не має толерувати використання у процесуальних заявах образливих характеристик (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22; № у ЄДРСР 80854817), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19 (№ у ЄДРСР 81013341), від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19 (№ у ЄДРСР 85775709), від 7 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21 (№ у ЄДРСР 96669462), від 8 липня 2021 року у справі № 9901/235/20 (пункт 22; № у ЄДРСР 98728792), ухвалу від 27 жовтня 2021 року у справі № 9901/598/19 (№ у ЄДРСР 101029238)).
25. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).
26. Вважаю, що сукупність дій позивача з подання касаційної скарги із недостовірними та такими, що вводять в оману, даними (про непідписання позивачем апеляційної скарги від 10 листопада 2022 року (т. 1, а. с. 54-55), проставлення на касаційній скарзі від 30 грудня 2022 року (т. 1, а. с. 73) іншого підпису, ніж на всіх інших процесуальних документах, а також зазначення додатками до касаційної скарги документів, яких позивач суду не надав навіть після того, як Велика Палата Верховного Суду постановила ухвалу від 11 жовтня 2023 року) означає, що ці дії не були спрямовані на виконання завдань цивільного судочинства. Тому Велика Палата Верховного Суду могла визнати подання касаційної скарги зловживанням процесуальним правом відповідного змісту та залишити її без розгляду раніше, ніж 14 листопада 2023 року. Вказане не позбавило б позивача можливості звернення з касаційною скаргою із дотриманням вимог ЦПК України, зокрема вимоги щодо неприпустимості зловживання процесуальними правами.
(2) Чи поширюється вимога ДСТУ 4163-2020 про підписання документа лише під його текстом або під відміткою про наявність додатків на письмові заяви учасників справи, подані до суду на підставі процесуального закону?
28. За обставинами справи № 930/576/22 позивач підписав позовну заяву, одержану Немирівським районним судом Вінницької області 11 квітня 2022 року (т. 1, а. с. 1), апеляційну скаргу від 29 квітня 2022 року (т. 1, а. с. 13), документ під назвою «щодо виконання ухвали від 1 червня 2022 року», одержаний Вінницьким апеляційним судом 22 червня 2022 року (т. 1, а. с. 28), апеляційну скаргу, одержану Вінницьким апеляційним судом 22 червня 2022 року (т. 1, а. с. 29), апеляційну скаргу від 10 листопада 2022 року (т. 1, а. с. 54) у лівому верхньому куті першої сторінки цих процесуальних документів під прізвищем позивача.
31. У зазначених в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 травня 2023 року про передання справи № 930/576/22 на розгляд Великій Палаті Верховного Суду ухвалах Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 6 вересня 2022 року у справі № 128/905/22, від 9 січня 2023 року у справі № 127/8793/22, від 9 лютого 2023 року у справі № 128/2721/21, від 20 березня 2023 року у справі № 128/2721/21 прямо не зазначені обставини, через які суд вважав касаційні скарги непідписаними (чи підпис був відсутній узагалі, чи був, але, наприклад, не під тестом касаційної скарги).
32. В ухвалах судді Касаційного цивільного Суду у складі Верховного Суду, зазначених в ухвалі про передання справи № 930/576/22 на розгляд Великій Палаті Верховного Суду, від 23 січня 2023 року у справі № 128/905/22, від 9 лютого 2023 року у справі № 128/2655/22, від 27 лютого 2023 року у справі № 930/814/22, від 9 травня 2023 року у справі № 128/454/23 є (а) посилання на пункт 5.22 Національного стандарту України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2020), затвердженого наказом державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 1 липня 2020 року № 144 (далі - ДСТУ 4163-2020), відповідно до якого підпис розміщують під текстом документа або під відміткою про наявність додатків, і (б) зазначення, що під текстом касаційної скарги підпис особи, яка її подала, відсутній, а отже, касаційну скаргу слід повернути.
33. За змістом пункту 1.1 ДСТУ 4163-2020 цей стандарт поширюється лише на організаційно-розпорядчі документи незалежно від носія інформації (далі - документи), зокрема на: організаційні (положення, статути, посадові інструкції, штатні розписи тощо); розпорядчі (постанови, рішення, накази, розпорядження); інформаційно-аналітичні (акти, довідки, доповідні записки, пояснювальні записки, службові листи тощо) документи, створювані в результаті діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, установ, підприємств, організацій та інших юридичних осіб незалежно від їхнього функціонально- цільового призначення, рівня і масштабу діяльності та форми власності.
34. Із теорії документознавства відомо, що організаційно-розпорядчий документ - це вид письмового документа, у якому фіксують рішення адміністративних і організаційних питань, а також питань управління, взаємодії, забезпечення і регулювання діяльності органів влади, установ, підприємств, організацій, їх підрозділів і посадових осіб.
35. При розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина перша та друга статті 174 ЦПК України).
36. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
37. Ні заяви по суті справи, ні заяви з процесуальних питань не є організаційно-розпорядчими документами. Необґрунтовано поширювати на такі заяви, подання яких регламентують процесуальні закони, вимоги Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики. Учасники справи - особливо фізичні особи - для виконання завдання цивільного судочинства не мають обов`язку ні знайомитися з вимогами цього стандарту, ні слідувати цим вимогам, оформляючи для суду їхні заяви. Крім того, ні ДСТУ 4163-2003, ні прийнятий на його заміну ДСТУ 4163-2020 не містять жодних вимог до документів, які складають від власного імені фізичні особи. А ЦПК України імперативно не встановлює, в якому саме місці аркуша учасник справи має підписати процесуальний документ, який він подає до суду.
38. Вимоги до процесуальних документів, у тому числі письмових заяв учасників справи, визначає процесуальний закон, а не затверджений Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики Національний стандарт України, який поширюється виключно на організаційно-розпорядчі документи. Інакше кажучи, ДСТУ 4163-2020, прийнятий на заміну ДСТУ 4163-2003, як і останній, на письмові заяви учасників справи не поширюється (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 65; № у ЄДРСР 112406155)).
39. На мою думку, Велика Палата Верховного Суду 14 листопада 2023 року правильно залишила касаційну скаргу позивача без розгляду. Проте через зловживання позивачем процесуальним правом на подання такої скарги мала підстави зробити це раніше.
Суддя Гудима Д. А.