Справа № 367/529/19
Провадження №2/367/632/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

21 листопада 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Шемігон В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що 16 січня 2019 року із автоматизованої системи виконавчих проваджень, адміністрування якої здійснює Міністерство юстиції України, стало відомо, що 20 грудня 2018 року приватним виконавцем Говоровим Павлом Володимировичем відкрито виконавче провадження № 57955592 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». 16 січня 2019 року за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, також стало відомо про те, що приватним виконавцем Говоровим П.В. наступного дня після відкриття виконавчого провадження зареєстровано обтяження (арешт) щодо нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,0700 га, кадастровий номер; :01:072:0119, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності позивачу, надалі - земельна ділянка, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок готовністю 71%. Далі із офіційного сайту «СЕТАМ» стало відомо, що приватним виконавцем Говоровим П.В. земельна ділянка виставлена для продажу на відкритих електронних торгах. Позивачем станом на 16 січня 2019 року не отримувалися від приватного виконавця Говорова П.В. постанова про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника (позивача) або інші документи у вказаному виконавчому провадженні, що фактично позбавило останнього Конституційних прав та свобод захищати своє майно від будь-яких незаконних дій. Із матеріалів виконавчого провадження стало відомо, що виконавче провадження відкрито за заявою відповідача на підставі виконавчого напису, вчиненого 03 грудня 2018 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем та зареєстровано в реєстрі за №16592. Із змісту виконавчого напису вбачається, що приватним нотаріусом Чуловським Володимиром Анатолійовичем запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку, власником якої він є на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованого за реєстровим номером № з-4876 та передано в іпотеку на підставі Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим номером №з-4876, для забезпечення зобов`язань за кредитним договором від 03 жовтня 2007 року №2608/1007/77-019, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбнк», правонаступником якого є Публічний акціонерний банк «Сведбанк». 28 листопада 2012 року на підставі договору факторингу № 15 право вимоги за кредитним договором на підставі договору про відступлення прав за іпотечним договором, посвідченого 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. за реєстровим № 690 відступлено товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» (код ЄДРПОУ: 38004195), яким надалі на підставі договору факторингу відступлено право вимоги за кредитним договором та на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором, посвідченого 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. за реєстровим № 2187, відступлено право вимоги за іпотечним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (код ЄДРПОУ: 35326253). Приватний нотаріус Чуловський В.А. у виконавчому написі зазначає, що строк платежу за кредитним договором настав. Боржником за кредитним договором є ОСОБА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, приватним виконавцем Чуловським В.А. запропоновано задовольнити вимоги відповідача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання (не належного виконання) позивачем умов кредитного договору за кредитним договором у період з 01 січня 2016 року до 25 вересня 2018 року на загальну суму 3 898 905,71 гривень. Зауважує, що 09 жовтня 2018 року на його поштову адресу надійшов лист/вимога ТОВ «Кредитні ініціативи» від 26 вересня 2018 року №785-29, згідно з яким відповідач повідомив позивачу про ті обставини, що до ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договорів факторингу новим кредитором за кредитним договором та іпотечним договором є саме ТОВ - «Кредитні ініціативи», однак будь яких реквізитів згаданих договорів факторингу та договорів відступу права вимоги за іпотечним договором не було надано. На момент вчинення виконавчого напису відповідачем йому не надано на підтвердження вимог останнього. Крім того, на розгляді місцевого суду є справа з позовом про визнання дій кредитора неправомірними саме із зазначених вище підстав. Тим самим сума боргу не є узгодженою, а від так приватний нотаріус Чуловський В.А. не мав законних підстав для вчинення згаданого виконавчого напису. Отже, враховуючи наведене вважає, що приватний нотаріус Чуловський В.А. вчиняючи виконавчий напис не дотримався вимог закону, щодо безспірності заборгованості, а тому вказаний виконавчий напис має бути визначений судом таким, що не підлягає виконанню. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чуловським В.А. 03 грудня 2018 року, реєстровий номер 16592.

Відповідач ТОВ «Кредитні Ініціативи» через канцелярію суду подав пояснення на позовну заяву, в яких зазначає, що заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає що вони є безпідставними, необгрунтованими, суперечать діючому законодавству та є такими, що не підлягають задоволенню. 03.10.2007 року між позивачем та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», укладено кредитний договір № 2608/1007/77-019 (далі - кредитний договір), відповідно до якого банком було надано позивачу грошові кошти в сумі 65 000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 02.10.2027 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 03.10.2007 року між позивачем та АКБ «ТАС-Комерцбанк» укладено іпотечний договір (далі -іпотечний договір), зі змісту якого вбачається, що цим договором забезпечується належне виконання Іпотекодавцем вимог Іпотекодержаткля, що випливають з кредитного договору № 2608/1007/77-019 від 03.10.2007 p., Іпотекодавець надає Іпотекодержателю у іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,0700 га, кадастровий номер :01:072:0119, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цей договір посвідчено 03.10.2007 року приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. та зареєстровано в реєстрі за №з-4876. 28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор плюс» було укладено договір факторингу № 15, відповідно до якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитному договору № 2608/1007/77-019 від 03.10.2007 p., право на вимогу якої належить банку на підставі документації. 28.11.2012 між ТОВ «ФК «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за зобов`язаннями, які виникли у ОСОБА_1 за кредитним договором № 2608/1007/77-019 від 03.10.2007 р. відступлено ТОВ «Кредитні ініціативи». 28.09.2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до ОСОБА_1 з письмовою вимогою за вих. № 785-29 від 26.09.2018 р. про усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним договором та необхідність здійснити сплату заборгованості, а також про те, що у випадку невиконання вимог іпотекодержателя у встановлений строк, ТОВ «Кредитні ініціативи» має право згідно із законодавством на звернення стягнення на предмет іпотеки. В зазначеній вимозі вказується, що у порушення вказаних вище умов кредитного договору, позичальником не погашено належні до сплати суми кредиту, процентів та пені. Враховуючи вищевикладене ТОВ «Кредитні ініціативи» вимагає достроково виконати боргові зобов`язання позичальника за кредитним договором в повному обсязі. Разом з тим, зазначена вимога ОСОБА_1 після спливу встановленого ЗУ «Про іпотеку» 30-денного строку не виконана, заборгованість за кредитним договором не погашена. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з врахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Отже, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Звертаючись з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач зобов`язаний довести шляхом подання відповідних доказів відсутність заборгованості перед кредитором або інший розмір такої заборгованості за кредитним договором у разі, якщо ним оспорюється визначена у виконавчому написі нотаріуса сума боргу. Зокрема, для цього позивач був вправі надати докази погашення заборгованості за кредитним договором, зробити власний контррозрахунок належних до сплати сум, тощо. Документи, які підтверджують безспірність заборгованості і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме у такому розмірі. А тому позивачем у встановленому процесуальному порядку не спростовано жодними належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 80, 81 Цивільного процесуального кодексу України на підтвердження того, що сума заборгованості перед банком є іншою, ніж та, що зазначена в спірному виконавчому написі з урахуванням суми боргу, визначеної у повідомленні-вимозі банку, та вартості предмета іпотеки за спірним виконавчим написом. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з`явився. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовну вимогу, щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не заперечував щодо винесення заочного рішення.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитні Ініціативи» в судове засідання не забезпечив явку свого представника, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. В поданих пояснення на позовну заяву просили розглядати справу у відсутності представника товариства.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис 03 грудня 2018 року, зареєстровано в реєстрі за №16592, яким запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку, загальною площею 0,0700га, кадастровий номер :01:072:0119, цільового призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі «Предмет іпотеки»), власником якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованого за реєстровим номером № з-4876 та передано в іпотеку на підставі Іпотечного договору, посвідченого 03 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим номером №з-4876, було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по кредитному договору № 2608/1007/77-019від 03 жовтня 2007 року, Акціонерному комерційному банку «ТАС КОМЕРЦБАНК»/ВАТ «СВЕДБАНК», правонаступником якого ПАТ «СВЕДБАНК», ) 28 листопада 2012 року, на підставі договору факторингу № 15 відступлено право вимоги за кредитним договором та на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами , відступлено право вимоги за Іпотечним договором ТзОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», , яким надалі 28.11.2012 року на підставі договору факторингу відступлено право вимоги за кредитним договором та на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором, відступлено право вимоги з іпотечним договорам ТзОВ «Кредитні Ініціативи», код ЄДРОПУ 35326253. Строк платежу за кредитним договором настав. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, пропоновно задовільнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла в наслідок невиконання /неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 01 січня 2016 року по 25 вересня 2018 року, а саме: заборгованість за кредитом 1 712949,70грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 2 185 956, 901грн. Загальна сума заборгованості становить 3 989 905,71грн., та сума плати, що здійснення стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Згідно інформації про виконавче провадження від 17.01.2019 вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Говоровим П.В. 20.12.2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 16592, виданого 03.12.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про звернення стягнення на земельну, загальною площею 0,0700 га, кадастровий номер :01:072:0119, цільового призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, власником якої є ОСОБА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного майна, задовольнити вимоги стягувача ТОВ "Кредитні ініціативи" у розмірі заборгованості, що становить 3898905,71грн.

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека визначена як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено надіслання іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику письмової вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору та право іпотекодержателя прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, якщо протягом встановленого строку вказана вимога залишається без задоволення.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно приписів ч.2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. керувався ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку чинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови.

Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.

Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17.

Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У п.1.1 Переліку зазначено, що Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.

Для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;

б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;

в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання;

ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Відповідно до підпунктів 2.1 - 2.3 глави 16 Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

З листа адвоката Якименка О.В. представника ОСОБА_1 керівнику ТОВ «Кредитні ініціативи» від 08 жовтня 2018 року вбачається, що на його поштову адресу надійшла вимога про усунення порушень від 26 вересня 2018 року № 785-29 щодо погашення останнім заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2007 року №2608/1007/77-19, у таких розмірах: за кредитом - 1712949,70 гривень; по відсотках-2185956,01 гривень. Вказані суми ТОВ «Кредитні ініціативи» вимагає сплатити на підставі договорів факторингу, укладеного 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вектор Плюс» з подальшим перепродажем від ТОВ «Вектор Плюс» до ТОВ «Кредитні ініціативи». Дана вимога на даному етапі не може буди задоволена, оскільки, ОСОБА_2 не укладав із ПАТ «Сведбанк» або іншими юридичними особами вказаного кредитного договору на суму 1712949,70 гривень; новий кредитор, яким себе вважає ТОВ «Кредитні ініціативи», не надав боржнику будь-яких доказів реального відступу прав вимоги за вказаним кредитним договором; крім того, згадана вимога про усунення порушень підписана та направлена представником ТОВ «Кредитні ініціативи» Зеленською М.А., але, при цьому, дана особа не надала на підтвердження своїх повноважень довіреність або інший документ на право представництва інтересів вказаної юридичною особи. ОСОБА_1 просить надати належним чином засвідчені копії довіреності представника ОСОБА_3 , та укладених договорів факторингу і кредитного договору.

Позивач зазначає, що не визнає суму заборгованості за кредитним договором для забезпечення якого був укладений іпотечний договір.

Відповідачем не подано до суду жодних доказів, які б спростовували пояснення позивача. Крім того, не подано і самого кредитного договору, нотаріально посвідченого, на забезпечення якого був укладений Іпотечний договір згідно якого був здійснений спірний виконавчий напис нотаріусом. Також не подано жодних доказів, щодо невиконання/неналежного виконання кредитного договору, та відсутні докази щодо безпірності сум заборгованості.

Згідно з підпунктами 3.1, 3.2, 3.4 пункту 3 глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від-29.06.1999р. № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172.

Суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Щодо вимоги стягнення витрат на правничу допомогу. В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналізуючи наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, яка не представляє складності, позов, поданий позивачкою невеликого змісту, не потребує значного часу для його виготовлення, на думку суду такі витрати позивача не були неминучими.

Позивач ставить вимогу стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00грн., при цьому не надає жодного доказу щодо отримання такої допомоги, жодного документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунку також не надано, в матеріалах справи міститься лише копія договору № 71/2017 про надання правової допомоги від 17.06.2015 року укладеного між адвокатом Якименко О.В. та Печніковим С.О., що містить загальні та типові умови, що притаманні договору про надання правової допомоги ( який не містить жодних даних щодо надання адвокатом правової допомоги саме по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні Ініціативи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню), також копію ордеру серія КВ № 188848 від 17.06.2017 року та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2431.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що вимога ОСОБА_1 щодо стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи на суму 20000,00грн. не підлягає задоволенню в повному обсязі, як така, що необґрунтована та безпідставна.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Також, при задоволенні позову у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно задоволених вимог.

Судом встановлено, що позивачем згідно квитанцій сплачено судовий збір у розмірі 2350,20грн. за подання позовної заяви та 384,20грн. за подачу заяви про забезпечення позову. Прожитковий мінімум для працездатних осіб, відповідно Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», станом на 01 січня 2019 року встановлений в розмірі 1921 грн. Згідно Закону України «Про судовий збір» за позовну заяву немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про іпотеку» ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 12, 81, 83, 89, 141, 142, 247, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис № 16592, вчинений 03 грудня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 768,40грн. - за подання позовної заяви та 384,20грн. - за подання заяви про забезпечення позову.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза