РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

копія
Справа № 401/1593/20 Провадження № 2/401/13/23

25 жовтня 2023 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Мельничика Ю.С.,

з участю: секретаря судового засідання Рудської В.А.,

сторони справи: прокурор Чічкаленко Н.М.,

представник позивачів, адвокат Сторчоус О.В.,

представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Чобан Р.А.,

представник відповідача Карпенко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою прокурора в інтересах держави, уповноваженими органами якої виступають:

- Кіровоградська обласна державна адміністрація, в особі Кіровоградської обласної військової адміністрації,

- Центрально-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, як правонаступник Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства,

- Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», в особі філії «Чорноліське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України, як правонаступник Державного підприємства «Світловодське лісове господарства»,

до:

- ОСОБА_1 ,

- Світловодської міської ради, як правонаступника Власівської селищної ради м. Світловодська Кіровоградської області,

- Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

- державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень апарату виконавчого комітету Світловодської міської ради Долгого Вячеслава Олеговича,

про визнання незаконним та скасування рішення Власівської селищної ради м. Світловодська, про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, про визнання незаконним та скасування запису про право власності про реєстрацію об`єкта нерухомого майна, про зобов`язання повернути державі земельну ділянку шляхом підписання акту приймання-передачі ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Процедура (рух справи):

У липні 2020 року прокурор в інтересах держави звернувся до суду з позовом в якому просив:

- поновити строк на звернення досуду з позовною заявою, як такий, що пропущений з поважних причин;

- визнати незаконним та скасувати рішення двадцять четвертої сесії п`ятого скликання Власівської селищної ради м. Світловодська від 17.06.2008 р. №424 у частині передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 у садовому товаристві «Дніпро-2», загальною площею 1008 кв.м.;

- визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку від 23.02.2009 р. ЯЗ №423876 з кадастровим номером :50:024:0029, площею 0,1008 га за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення садівництва;

- визнати незаконним та скасувати запис про право власності від 29.05.2019 р. №31873547 про реєстрація об`єкта нерухомого майна 109, проведений державним реєстратор речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень апарату виконавчого комітету Світловодської міської ради Долгим Вячеславом Олеговичем, індексний номер рішення 47216896;

- зобов`язати ОСОБА_1 повернути державі в особі постійного користувача державного підприємства «Світловодське лісове господарство» земельну ділянку з кадастровим номером :50:024:0029, площею 0,1007 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом підписання акту приймання-передачі ділянки.

Відповідно до ч.4 ст.19, ч.4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 12 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. (Т.1 а.с.236-238)

Ухвалою суду від 20 травня 2021 року поновлено відповідачу ОСОБА_1 строк на подання відзиву на позовну заяву. (Т.2 а.с.192-193)

Ухвалою суду від 09 листопада 2021 року замінено в справі Знам`янську місцеву прокуратуру на Олександрійську окружну прокуратуру Кіровоградської області. Крім того, залучено до участі в справі Світловодську міську територіальну громаду, інтереси якої представляє Світловодська міська рада, як правонаступника відповідача - Власівської селищної ради м.Світловодська Кіровоградської області.(Т.2 а.с.233-234)

Ухвалою суду від 28 березня 2022 року закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.(Т.3 а.с.19-20)

Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року залучено до участі у справі Центрально-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства в якості правонаступника позивача (особи, в інтересах якої прокурором поданий позов) - Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства, а також Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Чорноліське лісове господарство" в якості правонаступника позивача (особи, в інтересах якої прокурором поданий позов) - Державного підприємства "Світловодське лісове господарства". (Т.4 а.с.27-28)

Ухвалою суду від 16 серпня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви представників відповідачів Світловодської міської ради та ОСОБА_1 про закриття провадження у справі. (Т.4 а.с.94-97)

Аргументи прокурора в інтересах держави, уповноваженими органами якої виступають: Кіровоградська обласна державна адміністрація, Центрально-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»:

Підстави для представництва інтересів держави органами прокуратури у даній справі прокурор мотивує тим, що відповідно ч. 3 ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається функція представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також уразі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У свою чергу, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Таким чином, зазначені норми Закону України «Про прокуратуру» та ЦПК України визначають, що прокурор, реалізуючи конституційну функцію представництва інтересів держави в суді, має право звертатись до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави (рішення КСУ N 1-1/99 08.04.99).

Також зазначає, що аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту інтересів держави або здійснює його неналежно.

Посилається на те, що звернення прокурора до суду із зазначеним позовом обумовлене фактом бездіяльності Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства та ДП «Світловодське лісове господарство», невжиття жодних заходів, у тому числі шляхом заявлення позову до суду щодо повернення державі незаконно наданої у власність земельної ділянки лісогосподарського призначення державного лісового фонду, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, що вказує на порушення законних інтересів держави.

Позовні вимоги прокурора обґрунтовані тим, що в порушення вимог ч.ч.1, 2 ст.61, п.г) ч.4 ст.83, п. г) ч.4 ст.84 Земельного кодексу України та розпорядження Кабінету Міністрів України №610 від 10.04.2008, на підставі рішення Власівської селищної ради «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам» від 17.06.2008 №424 відділом Держкомзему у м. Світловодськ Кіровоградської області видано ОСОБА_1 державний акт про право власності на земельну ділянку від 23.02.2009 ЯЗ №423876 з кадастровим номером :50:024:0029, площею 0,1008 га за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення садівництва.

Належність земельної ділянки з кадастровим номером :50:024:0029 загальною площею 0,1008 га до земель лісогосподарського призначення державного лісового фонду Крилівського лісництва ДП «Світловодське лісове господарство», кварталу 47, виділу 4, на території Власівської селищної ради на підставі п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування Крилівського лісництва ДП «Світловодське лісове господарство».

Крім того, у садового товариства «Дніпро-2» відсутні документи, що посвідчують право на земельну ділянку, на якій розташоване вказане садове товариство, зазначена земельна ділянка не сформована у Державному земельному кадастрі.

Згідно рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради народних депутатів від 19.02.1987 №91 було виділено земельну ділянку 50 га під будівництво колективного садового товариства робітників та службовців із землекористування ГЕС від ПК-9 до ПК-28+60, за рахунок підтоплюваних та тимчасово підтоплюваних територій, про виділення земельної ділянки конкретно ОСОБА_1 у даному рішенні не зазначено.

У порушенням вимог ст.ст.25, 26, 50 Закону України «Про землеустрій», п.4 Порядку визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.1997 №1279, при наданні ОСОБА_1 у власність земельної ділянки, незважаючи на зміну її цільового призначення, не розроблявся, не затверджувався проект землеустрою, не здійснювалося відшкодування втрат лісогосподарського виробництва, спричинених вилученням лісових земель і чагарників для цілей, не пов`язаних із веденням лісового господарства.

Таким чином, Власівська селищна рада при прийнятті рішення від 17.06.2008 №424 у частині передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 у садовому товаристві «Дніпро-2», загальною площею 1008 кв.м., вийшла за межі визначених законом повноважень, оскільки вирішення питання вилучення земель лісового фонду державної власності та зміна їх цільового призначення не належало до компетенції вказаної селищної ради.

Отже, громадянину ОСОБА_1 незаконно передано у власність земельну ділянку земель лісового фонду, яка перебуває у власності держави та передана в постійне користування державному підприємству «Світловодське лісове господарство», яке у встановленому законодавством порядку не було припинено.

Враховуючи викладене, державна реєстрації земельної ділянки та видача ОСОБА_1 державного акту від 23.02.2009 ЯЗ №423876 на право власності на земельну ділянку проведені незаконно.

Крім того, прокурор просить суд поновити пропущений процесуальний строк на звернення до суду із даним позовом, оскільки про факт незаконного надання у власність земельної ділянки лісогосподарського призначення Знам`янській місцевій прокуратурі стало відомо лише у березні 2020 року при здійсненні аналізу стану законності, отриманні 20.03.2020 та 27.03.2020 відповідних інформацій від відділу у Світловодському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та ДП «Світловодське лісове господарство».

У період з 01.01.2008 до 06.04.2020 Кіровоградське обласне управління лісового та мисливського господарства не отримувало жодної усної або письмової інформації та матеріалів щодо факту надання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки на території державного лісового фонду, віднесеної до земель лісогосподарського призначення.

З інформації, отриманої 06.04.2020 Кіровоградським обласним управлінням лісового та мисливського господарства від ДП «Світловодське лісове господарство» вбачається, що вказане порушення виявлено наприкінці січня 2020 року головним лісничим підприємства ОСОБА_2 під час моніторингу лісових насаджень, які перебувають у постійному користуванні вказаного підприємства, засвідчене актом обстеження земельних ділянок від 04.02.2020, про виявлені порушення підприємство не повідомило управління. Моніторинг лісових насаджень на території лісової земельної ділянки, протиправно наданої у власність ОСОБА_1 , упродовж 2008 2020 років (до січня 2020 року) Кіровоградським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, ДП «Світловодське лісове господарство» не проводився.

Крім цього, Знам`янською місцевою прокуратурою у ході представницької діяльності 06.04.2020 розпочато кримінальне провадження та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 за ч.2 ст.364 КК України за фактом зловживання службовим становищем при наданні у приватну власність ОСОБА_1 вищевказаної земельної ділянки лісогосподарського призначення, досудове розслідування кримінального провадження №0000015 проводиться Світловодським ВП ГУНП в Кіровоградській області.

В обґрунтування позовних вимог прокурором до суду надані такі докази: - копія вимоги прокуратури від 18.03.2020 №70-1910вих.-20 ; - інформація відділу у Світловодському районі Головного управління Держгеокадастру від 20.03.2020 з таблицею та сканованими копіями документів; - копія інформації з Державного земельного кадастру від 18.03.2020; -копії інформацій з Державного реєстру речових прав від 13.03.2020 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :50:024:0029, оформлення земель за СТ «Дніпро-2»; - копія вимоги прокуратури від 24.03.2020 №70-2030вих-20; копія інформації ДП «Світловодське лісове господарство» від 26.03.2020 №01-10/70 з доданими викопіровкою з плану лісонасаджень, викопіровкою з планшету лісонасаджень, викопіровкою з кадастрової карти, копіями акту обстеження ділянок; - копія листа Знам`янської місцевої прокуратури від 06.04.2020; - копія інформації Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства від 08.04.2020 №07-21/567; - копія Положення про Кіровоградське обласне управління лісового та мисливського господарства; - копія інформації ДП «Світловодське лісове господарство» від 26.03.2020 №01-10/70; - копія статуту ДП «Світловодське лісове господарство»; - копія листа Знам`янської місцевої прокуратури від 06.04.2020; - копія інформації відділу у Світловодському районі Головного управління Держгеокадастру у області від 14.04.2020 №54/121-20; - копія рішення Власівської селищної ради від 17.06.2008 №424; - копія державного акту від 23.02.2009 ЯЗ №423876 з кадастровим номером :50:024:0029, площею 0,1008 га за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення садівництва; - копії листів Знам`янської місцевої прокуратури від 02.04.2020, 22.04.2020, 23.04.2020 ; - копія інформації відділу у Світловодському районі Держгеокадастру від 07.04.2020 №48/121-20; - копія інформації Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства від 23.04.2020 №07-21/636 з додатками копіями планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування; - копія листа Знам`янської місцевої прокуратури від 23.04.2020; - копія інформації Власівської селищної ради від 24.04.2020 з додатками; - копія інформації відділу у Світловодському районі Держгеокадастру від 29.04.2020 №60/121-20; - копія інформації ДП «Світловодське лісове господарство» від 09.04.2020 №01-11/89 з додатками копіями планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування; - копія інформації Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області від 05.05.2020; - копія інформації Державного архіву Кіровоградської області від 12.06.2020 №110/184/01-30 з архівною копією рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради народних депутатів від 19.02.1987 №91; - копія інформації Власівської селищної ради від 04.06.2020 №557/01-38 з додатками; - копія інформації ДП «Світловодське лісове господарство» від 27.05.2020 №07-21/122 з додатками копій планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування; - листи-повідомлення Знам`янської місцевої прокуратури у порядку ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» до Кіровоградської обласної державної адміністрації, Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства, ДП «Світловодське лісове господарство».

В судовому засіданні прокурор підтримав позовну заяву та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позиція Кіровоградської обласної державної адміністрації, в інтересах якої прокурором подано позовну заяву:

Представник Кіровоградської обласної державної адміністрації подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Позовні вимоги прокурора підтримує та просить суд їх задовольнити.

Крім того, у наданих письмових поясненнях зазначив, що Кіровоградській обласній державній адміністрації належали повноваження щодо передання у власність, надання у постійне користування для не лісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах обласного значення та припиняють права користування ними.

Земельна ділянка з кадастровим номером :50:024:0029 площею 0.1008 га належить до земель лісогосподарського призначення державного лісового фонду Крилівського лісництва ДП «Світловодське лісове господарство», користування якою засвідчується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування (положення пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України).

Оскільки розпорядження землями державного лісового фонду площею до 1 гектара, належало до виключної компетенції обласної державної адміністрації, рішення обласною державною адміністрацією про вилучення такої земельної ділянки із державної власності та зміна цільового призначення земельної лісової ділянки не приймалось, то приймаючи оскаржуване рішення про передачу безоплатно у приватну власність спірної земельної ділянки дія ведення садівництва ОСОБА_1 , яка фактично знаходиться на землях державного лісового фонду Крилівського лісництва ДП «Світловодське лісове господарство» Власівська селищна рада діяла в порушення ст.19 Конституції України. (Т.2 а.с.12-17)

Позиція Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Чорноліське лісове господарство", що є правонаступником ДП "Світловодське лісове господарство", та Центрально-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарство, що є правонаступником Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства, в інтересах яких прокурором подано позовну заяву:

У своїх письмових поясненнях представник - адвокат Сторчоус О.В. зазначив, що за даними матеріалами лісовпорядкування, земельна ділянка із кадастровим №:50:024:0029 площею 0,1008 га. станом на 2020 рік була розташована в межах земель лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні ДП «Світловодський лісгосп» (виділ 4 квартал 47 Крилівського лісництва). У 2021 році на підставі розпорядження Кіровоградської ОДА від 27.07.2021 за №528р ДП «Черкаський НДІ та проектний інститут землеустрою» виконана технічна документація із землеустрою щодо державної інвентаризації земель лісогосподарського призначення в адміністративних межах Світловодської міської ради.

На підставі вказаних матеріалів інвентаризації сформована земельна ділянка із кадастровим №:50:024:0002 площею 30,3299 га., яка не збігається із картографічними матеріалами лісовпорядкування Крилівського лісництва ДП «Світловодський лісгосп».

На адвокатський запит від 23.02.2023, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області листом від 03.03.2023 надало копії технічної документації щодо державної реєстрації земель лісогосподарського призначення державної власності загальною площею 301,9335 га. в адміністративних межах Світловодської міської ради Олександрійського району Кіровоградської області. За даними наданої документації, дійсно земельна ділянка, якій в подальшому був присвоєний кадастровий номер №:50:024:0002 площею 30,3299 га. із східної частини мала неправильну конфігурацію (ламана лінія), проте за результатами проведеної інвентаризації сформована ділянка із східної частини вже стала мати пряму межу, фактично зменшивши площу.

У зв`язку із вищевикладеним, на адресу ДП «Черкаський НД і проектний інститут землеустрою» направлений адвокатський запит від 07.03.2023р., відповідно до якого запропоновано надати пояснення щодо причин відмежування фахівцями Інституту при проведенні інвентаризації у 2021 році земельної ділянки із кадастровим №:50:0024:0029 площею 0,1008 га. та інших ділянок від єдиного контуру земельної ділянки із №:50:024:0002 площею 30,3299 га, що відносилась до 47 кварталу Крилівського лісництва ДП «Світловодський лісгосп».

У відповідь на адвокатський запит, ДП «Черкаський НДІ та проектний інститут землеустрою» надав відповідь від 17.03.2023, відповідно до якої повідомив, що у відповідності до п.6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Виходячи з того, що земельна ділянка приватної власності з кадастровим номером :50:024:0029 зареєстрована в державному земельному кадастрі з 17.08.2008р, зареєстрована в Державному реєстрі речових прав з 29.05.2019, не могла бути включена до земельної ділянки із кадастровим номером :50:024:0002.

Враховуючи викладене, представник зазначив, що заперечення представника відповідача в якості аргументів належності спірної ділянки ОСОБА_1 не можуть братися судом до уваги, оскільки факт формування у 2021 році земельної ділянки із кадастровим №:50:024:0002 площею 30,3299 га. у змінених межах, у порівнянні із матеріалами лісовпорядкування Крилівського лісництва ДП «Світловодський лісгосп» не спростовує належність земельної ділянки №:50:0024:0029 площею 0,1008 га. до земель лісогосподарського призначення, що перебували у державній власності та знаходились у постійному користуванні ДП «Світловодський лісгосп». (Т.3 а.с.155-158)

На підтвердження вищевикладеного представник надав до суду: - копію запиту та відповіді ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області на запит; - копію технічної документації із землеустрою щодо державної реєстрації земель лісогосподарського призначення; - копію запиту та відповіді ДП "Черкаський НДІ інститут землеустрою" на запит.

В судовому засіданні представник позовні вимоги прокурора підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Аргументи відповідача, ОСОБА_1 :

Представник відповідача - адвокат Щербіна А.А. подав до суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор посилається на те, що Власівська селищна рада приймаючи рішення №424 від 17.06.2008 р. щодо передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 у садовому товаристві «Дніпро-2», загальною площею 1008 кв.м. перевищила свої повноваження, оскільки даною земельною ділянкою має право розпоряджатись обласна державна адміністрація і на думку прокурора дана земельна ділянка перебуває в постійному користуванні ДП «Світловодське лісове господарство» та відповідно відноситься до земель державного лісового фонду. При цьому, прокурор не заперечує факт відсутності у ДП «Світловодське лісове господарство» правовстановлюючого документу на відповідну земельну ділянку та надає до суду лише картографічні матеріали, які не встановлюють меж земельної ділянки в натурі. Тому взагалі не можливо встановити, яке відношення подані картографічні матеріали мають до спірної земельної ділянки.

Також зазначає, що земельна ділянка АДРЕСА_2 ОСОБА_1 виділено на підставі рішення Світловодської ради народних депутатів №91 від 19.02.1987 року . З 1987 року по теперішній час ОСОБА_1 використовує земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва, будь-які капітальні (нерухомі) споруди на земельні ділянці відсутні.

Крім того, доводи прокурора про те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель державного лісового фонду спростовуються не лише безпосередньо позивачем, а саме, листом ДП «Світловодське лісове господарство» № 07-21/122 від 27.05.2020 р., з якого вбачається, що розмежування земель держлісфонду, що перебувають в постійному користуванні Підприємства та земель Власівської селищної ради не проводилось. Такі доводи спростовуються листом Власівського селищного голови №415/01-13/38 від 24.04.2020р., з якого вбачається, що добровільно-колективне товариство садоводів «Дніпро-2» використовує земельну ділянку орієнтовною площею 25,9 га, без правовстановлюючого документа. Зазначена земельна ділянка знаходиться на землях Кременчуцької гідроелектростанції.

У відзиві представник посилається на те, що згідно листів відділу у Світловодському районні Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №16-121-21 від 02.02.2021 та №3/330-21 від 11.03.2021 р., розмежування земель державної та комунальної власності на території Власівської селищної ряди не проводилось, оскільки землі Власівської селищної ради знаходяться в межах населеного пункту смт.Власівка та відповідно до п. 2 ст.83 ЗК України перебувають у комунальній власності. Відповідно до генерального плану смт. Власівка територія, на якій розташована земельна ділянка для ведення індивідуального садівництва площею 0,1007 га з кадастровим номером :50:024:0029, що належить ОСОБА_1 знаходиться у межах населеного пункту. Тобто спірна земельна ділянка не належить до земель державного лісового фонду (землі державної власності), а відноситься до земель комунальної власності.

Таким чином, представник відповідача вважає, що приймаючи рішення №424 від 17.06.2008 р. щодо передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 у садовому товаристві «Дніпро-2» з кадастровим номером :50:024:0029 Власівська селищна рада розпоряджалась землями в межах населеного пункту, а саме, землями комунальної власності та відповідно діяла в межах та у спосіб передбачений законом. (Т.2 а.с.158-164)

Крім цього, представник відповідача подав заяву про застосування наслідків спилву позовної давності, оскільки прокурор звертаючись до суду в інтересах держави, просить суд визнати незаконним та скасувати рішення двадцять четвертої сесії п`ятого скликання Власівської селищної ради м.Світловодська від 17.06.2008 р. №424, тобто після спливу дванадцяти років. При цьому взагалі не мотивуючи, з яких причин, як безпосередньо прокурор та і позивачі посправі не звертались до суду з відповідним позовом або до інших компетентних органів з метою захисту порушеного, на думку прокурора, права. Враховуючи те, що позивачем ДП «Світловодське лісове господарство» розроблено план лісонасаджень Крилівського Лісництва ДП «Світловодське лісове господарство» лісовпорядкування у 2009 році, тому, позивачу ДП «Світловодське лісове господарство» достовірно було відомо про землекористувачів СТ «Дніпро-2», в тому числі, ОСОБА_1 , який з 19.02.1987 є членом СТ «Дніпро-2» та з цього ж часу користується земельною ділянкою з кадастровим номером :50:024:0029. (Т.2 а.с.129-130)

В обґрунтування своїх заперечень представник надав суду такі докази: - копія листа Світловодської міської ради від 05.02.2021; - копія листа відділу у Світловодському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №16/121-21 від 02.02.2021 та №3/330-21 від 11.03.2021; - довідка голови СТ "Дніпро-2" №24 від 14.04.2021 року; -копія акту про право користування земельної ділянки; - копію технічної документації із землеустрою земельної ділянки; - копію членської книжки садовода; - геодезичні роботи, план інвентаризаційної земельної ділянки СТ "Дніпро-2"; - викопіювання з генерального плану із зазначенням земельної ділянки колективного садового товариства робочих та службовців (квітень 1986 р.); - викопіювання з кадастрової карти.

Представник відповідача - адвокат Чобан Р.А. подав до суду письмові пояснення, у яких зазначає, що земельна ділянка, передана за оскаржуваним прокурором рішенням у власність відповідача ОСОБА_1 , не входила і не входить до складу земель лісогосподарського призначення, користувачем яких являлося ДП «Світловодське лісове господарство, що підтверджується наданою раніше представником відповідача відповіддю ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області. Також посилається на те, що державна інвентаризація земель лісогосподарського призначення державної власності в адмінмежах Світловодської міської ради здійснена у відповідності до чинного законодавства, її результати є достовірними, з виготовленою технічною документацією погодився її замовник, відповідно - відомості, внесені до Державного земельного кадастру за результатами інвентаризації, також є цілком достовірними. Використання при вирішенні спору в цій цивільній справі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування в якості доказів є неможливим, оскільки право користування на земельні ділянки лісогосподарського призначення на території Кіровоградської області вже зареєстровані у відповідності до законодавства, а тому єдиними належними доказами у спірному питанні можуть бути виключно дані Державного земельного кадастру.

За таких умов, вважає позов безпідставним, оскільки права держави в даному випадку не порушуються. (Т.3 а.с.154, Т.4 а.с.45-46)

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Чобан Р.А. заперечував проти задоволення позовних вимог з вищевикладених підстав. Крім цього зазначив, що прокурором у даній справі не обґрунтовані підстави його звернення до суду в інтересах держави, та не надано докази того, що відповідний орган державної влади не здійснює захисту інтересів держави або здійснює його неналежним чином.

Позиція відповідача Світловодської міської ради, як правонаступника Власівської селищної ради м. Світловодська Кіровоградської області:

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення прокурором строку позовної давності та необґрунтованості позовних вимог, оскільки Власівська селищна рада розпоряджалася землями в межах населеного пункту, а саме землями комунальної власності, тому діяла в межах та у спосіб передбачений законом.

Позиція відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень апарату виконавчого комітету Світловодської міської ради Долгого Вячеслава Олеговича:

Відповідачі явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило.

Від виконавчого комітету Світловодської міської ради надійшло повідомлення про те, що державний реєстратор Долгий В.О. був звільнений з посади 09 листопада 2021 року. (Т.3, а.с.118)

Відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, щодо надання відзиву. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідачі суд не повідомили.

Заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені належними та допустимими доказами, тому позов прокурора в інтересах держави слід задовольнити, з таких підстав.

Встановлені судом обставини справи:

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає у с. Власівка м. Світловодська, та є членом садівницького товариства «Дніпро-2» і користується земельною ділянкою площею 930 кв.м. по АДРЕСА_3 , яка виділена на підставі рішення Світловодської ради народних депутатів №91 від 19.02.1987 року, що підтверджується копіями довідки голови СТ «Дніпро-2» та членської книжки садівника. (Т.1 а.с.39, Т.2 а.с.108-111)

Відповідно до архівної копії рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради народних депутатів від 19.02.1987 №91, було виділено земельну ділянку 50 га під будівництво колективного саду товариства робітників та службовців із землекористування ГЕС від ПК-9 до ПК-28+60, за рахунок підтоплюваних та тимчасово підтоплюваних територій. Про виділення земельної ділянки конкретно ОСОБА_1 у даному рішенні не зазначено. (Т.1 а.с.165-166).

Рішенням Власівської селищної ради «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам» від 17.06.2008 №424, задоволено заяву ОСОБА_1 та передано йому безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,1008 га для ведення садівництва в СТ «Дніпро-2». (Т.1 а.с.169-172)

ПП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку на підставі рішення сесії Власівської селищної ради від 17.06.2008 за №424, яким гр. ОСОБА_1 передано земельну ділянку для ведення садівництва за адресою: СТ «Дніпро-2», АДРЕСА_3 . (Т.1 а.с.29-27, Т.2 а.с.81-107)

На підставі вищевказаного рішення сесії Власівської селищної ради від 17.06.2008 за №424 відділом Держкомзему у м. Світловодськ Кіровоградської області ОСОБА_1 видано державний акт від 23.02.2009 серії ЯЗ №423876 про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :50:024:0029, площею 0,1008 га за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення садівництва. (Т.1 а.с.121-222, Т.2 а.с.112)

29.05.2019 державним реєстратором виконавчого комітету Світловодської міської ради Долгим В.О. здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку площею 0,1007 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 109, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстрація права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку також підтверджується Інформацією з Державного земельного кадастру. (Т.1 а.с.58-60)

Відповідно до листа ДП "Світловодське лісове господарство" № 01-10/70 від 26.03.2020 спірна земельна ділянка :50:024:0029 належить до лісових ділянок державного лісового фонду відповідно до матеріалів лісовпорядкування, наданих ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об?єднання «Укрдержліспроект». Вказана земельна ділянка розташована на землях державного лісового фонду Крилівського лісництва, квартал 47 виділ 4 відноситься до земель Власівської селищної ради і межує з лісовими ділянками лісгоспу, а межі на місцевості земельної ділянки співпадають з лісовими ділянками державного лісового фонду. Крім того, Державним підприємством "Світловодське лісове господарство" не погоджувалися межі земельної ділянки при оформленні документів щодо надання її у власність ОСОБА_1 , не погоджувалася технічна документація із землеустрою, не надавалося узгодження на передачу вказаної земельної ділянки у постійне або інше користування до садових товариств та довгострокове користування лісами ОСОБА_1 (Т.1 а.с.65-68, 102-105)

Згідно листа Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України №07-21/567 від 08.04.2020 року, Держлісагентством не надавались погодження ОСОБА_1 на довгострокове тимчасове користування лісами, в тому числі в межах спірної земельної ділянки :50:024:0029. ДП «Світловодське лісове господарство», яке є постійним лісокористувачем, використовує земельні лісові ділянки та лісові ресурси на підставі та відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, виготовлених ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція». (Т.1 а.с.86-89)

З відповіді Власівської селищної ради від 04.06.2020 №557/01-38 видно, що упродовж 1991-2009 років селищною радою не приймалося рішення стосовно припинення права постійного користування ДП «Світловодське лісове господарство» на земельну ділянку загальною площею 0,1008 га з кадастровим номером :50:024:0029, дана земельна ділянка розташована в межах СТ «Дніпро-2» з 1987 року, рішення про зміну цільового призначення вказаної ділянки не приймалося, не надавався дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність даної ділянки, дана земельна ділянка у комунальну власність Власівської селищної ради не передавалась, листи від ДП «Світловодське лісове господарство» щодо узгодження передачі ділянки у приватну власність не надходили, рішення про відшкодування втрат лісогосподарського виробництва відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.1997 №1279 щодо вказаної земельної ділянки не приймалось. (Т.1 а.с.167-168)

Згідно акту обстеження земельних ділянок ДП «Світловодський лісгосп», самовільно оформлених в приватне користування від 04.02.2020 року, виявлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :50:024:0029 оформлена для ведення садівництва та розташована на лісових землях ДП «Світловодський лісгосп» Крилівського лісництва, квартал 47 виділ 4. На земельній ділянці побудовано бетонний фундамент під огорожу та завезені бетонні плити. (Т.1 а.с.69)

З планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування видно, що межі спірної земельної ділянки з кадастровим номером :50:024:0029 співпадають з лісовими ділянками державного лісового фонду. Земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту смт. Власівка, та входила до кварталу 47, виділу 4 Крилівського лісництва ДП «Світловодське лісове господарство». (Т.1 а.с.70-81, 131-137, 152-159, 197-224)

Встановлено, що у 2021 році на підставі розпорядження Голови Кіровоградської обласної державної адміністрації №528-р від 27.07.2021 року проведено державну інвентаризацію земель лісогосподарського призначення на території Кіровоградської області, виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо державної інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності загальною площею 301,9335 га в адмінмежах Світловодської міської ради. На підставі розробленої документації неподалік від земельної ділянки із кадастровим номером :50:024:0029 у ДЗК було зареєстровано земельні ділянки із землекористування ДП «Світловодське лісове господарство»: 10.12.2021 земельну ділянку площею 30,3299 га з кадастровим номером :50:024:0002 та 13.12.2021 ділянку площею 2,9426 з кадастровим номером :50:024:0045 для ведення лісового господарства, які за даними ДЗК не є суміжними та не перетинаються із спірною земельною ділянкою :50:024:0029. Вказане підтверджується відповіддю Головного Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №1025/290-22 від 15.07.2022 року, копією розпорядження №528-р від 27.07.2021 року та копією технічної документації із землеустрою виготовленої ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». (Т.3 а.с.64, 160-211)

Згідно відповіді ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 17.03.2023, земельна ділянка приватної власності з кадастровим номером :50:024:0029 не могла бути включена до земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером :50:024:0002 за матеріалами державної інвентаризації, проведеної ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». (Т.3 а.с.213)

У липні 2020 року прокурор в інтересах держави звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення у частині передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки, визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну, скасування запису про право власності та зобов?язання повернути земельну ділянку.

Щодо підстав для представництва прокуроромінтересів держави у суді:

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, зазначив, що прокурором у даній справі не обґрунтовані підстави його звернення до суду в інтересах держави, та не надано докази того, що відповідний орган державної влади не здійснює захисту інтересів держави або здійснює його неналежним чином.

Підстави для представництва інтересів держави органами прокуратури у даній справі обумовлені фактом бездіяльності Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства та ДП «Світловодське лісове господарство», невжиття жодних заходів, у тому числі шляхом заявлення позову до суду щодо повернення державі незаконно наданої у власність земельної ділянки лісогосподарського призначення державного лісового фонду, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, що вказує на порушення законних інтересів держави.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам "Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції", прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов?язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру", який набрав чинності 15.07.2015.

Частина перша цієї статті визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно з абзацами першим та другим частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб?єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також уразі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до частини 4 статті 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі за № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19).

Зокрема, у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду вказано, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В.проти Франції" (F.W.v.Fra№ce)від 31.03.2005,заява 61517/00,п. 27). В той же час, суд звертав також увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу.

ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст п. 3 ч. 1ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2ст. 129 Конституції України).

ЄСПЛ також звертав увагу на те, що підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (рішення від 15 січня 2009 року у справі "Менчинська проти Росії" (Me№chi№skaya v. Russia), заява № 42454/02, § 35).

У постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 910/3486/18 колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зробила висновок, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і в разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган. При цьому прокурор не зобов?язаний установлювати причини, з яких позивач не здійснює захисту своїх інтересів.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об?єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2017 року у справі № п/800/490/15 (провадження № 21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб?єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов?язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб?єкта владних повноважень, були об?єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов?язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов?язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов?язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов?язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з?ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зазначене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 912/2385/18.

Досліджуючи вказані прокурором у позові підстави для представництва, судом були встановлені такі обставини справи.

Так, з відповіді Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України (далі Управління) №07-21/567 від 08.04.2020 року видно, що Управління дізналося про надання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки із кадастровим номером :50:024:0029, що розташована на лісових землях державної власності, з листа Знам?янської місцевої прокуратури 06.04.2020 року. Про виявленні правопорушення ДП «Світловодське лісове господарство» (далі Підприємство) Управління не повідомляло. Також зазначено, що Управління в межах наданих йому функцій не має права звернення до суду із позовними заявами, а могло виключно провести перевірку та зобов?язати Підприємство вжити заходи що усунення виявленого порушення.(Т.1 а.с.86)

Згідно відповіді Підприємства №01-11/89 від 09.04.2020, Підприємством у січні 2020 року шляхом моніторингу Публічної кадастрової карти України лісових земель державної власності, що перебувають у їх постійному користуванні, було виявлено земельну ділянку :50:024:0029. Комісією Підприємства було проведено обстеження вказаної земельної ділянки, про що було складено акт від 04.02.2020 року, матеріали про виявлене правопорушення були направлені в прокуратуру 06.02.2020 року. Крім того зазначено, що у період з 01.01.2008 до 04.02.2020 спеціальні обстеження та перевірки лісових ділянок, розташованих у виділах 3,4 кварталу 47 Крилівського лісництва працівниками лісгоспу не проводилися за відсутності потреби. (Т.1 а.с.149-151)

Суд також враховує, що право власності відповідача ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку № :50:024:0029 було зареєстровано лише 29 травня 2019 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім цього, Знам?янською місцевою прокуратурою у ході представницької діяльності 06.04.2020 розпочато кримінальне провадження та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 за ч.2 ст.364 КК України за фактом зловживання службовим становищем при наданні у приватну власність ОСОБА_1 вищевказаної земельної ділянки лісогосподарського призначення, досудове розслідування кримінального провадження №0000015 проводиться Світловодським ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Повноваження Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства (далі - Управління) визначені Положенням про вказане управління, затвердженим наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 31.08.2016 №327.

Так, відповідно до пунктів 4.3., 4.4., 4.7., 4.12., 4.25., 4.26., 4.55., 4.56. Положення Управління є територіальним органом Держлісагентства України; здійснює державний контроль за додержанням норм, правил, інших нормативно-правових актів з ведення лісового господарства; здійснює управління об?єктами державної власності в межах повноважень, визначених законодавством; координує діяльність підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління Держлісагентства України; забезпечує організацію лісовпорядних робіт, ведення відповідно до законодавства моніторингу лісів; погоджує надання лісів у постійне користування; погоджує виділення лісів у довгострокове тимчасове користування; подає територіальним органам земельних ресурсів інформацію про показники кадастру; перевіряє повноту і достовірність оформленої в установленому порядку документації первинного обліку лісів.

Повноваження ДП «Світловодське лісове господарство» визначені статутом даного підприємства (далі - Підприємство), затвердженим наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 03.10.2016 №359.

Згідно з пунктами 1.1., 3.1., 3.2.1., 3.2.10., 3.2.11., 3.2.12., 5.2., 5.6., 6.2.1. Статуту підприємства, останнє засноване на державній власності, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України (Орган управління майном) і входить до сфери управління Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства (Управління); підприємство створено з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, відтворення лісів; основними напрямками діяльності є: проведення заходів з відновлення лісів, підвищення їх продуктивності, поліпшення якісного складу; облік і використання лісових ресурсів; забезпечення проведення лісового упорядкування, збереження відповідних картографічних та статистичних матеріалів; облік лісового фонду і реєстрація змін у його складі; майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання; підприємство здійснює володіння, користування землею, іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності; до обов?язків підприємства належить забезпечення відтворення, охорони, захисту, підвищення родючості ґрунтів, продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей.

З огляду на викладені обставини та зважаючи на те, що органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, після встановлення факту порушення інтересів держави, а саме передання у приватну власність земельної ділянки державного лісового фонду, та отримання повідомлень прокурора, самостійно у розумний строк не звернулись до суду з позовом в інтересах держави, та не повідомили про вказані факти належний орган, до повноважень якого належить розпорядження земельними ділянками державної власності, тобто фактично не вжили активних дій та самоусунулись від виконання покладених на них повноважень щодо захисту інтересів держави при вилученні земельної ділянки державного лісового фонду, це є достатніми обставинами для підтвердження їх бездіяльності, а отже наявності підстав у Знам?янської місцевої прокуратури звернутись з позовом до суду в інтересах держави.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прокурором доведено та обґрунтовано наявність підстав для захисту інтересів держави шляхом пред?явлення даного позову, а тому суд не приймає доводи представника відповідача про відсутність підстав у прокурора на звернення до суду із вказаним позовом.

Оцінка (джерела права) та висновок суду:

І. Щодо віднесення земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення, визнання незаконними та скасування рішення органу місцевого самоврядування і державного акту на право власності:

Частина 2 ст. 4 ЦПК України вказує, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі, яка розглядається судом, прокурор у позовній заяві зазначає, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :50:024:0029, загальною площею 0,1008 га, яку на підставі оскарженого рішення Власівської селищної ради було безоплатно передано відповідачу ОСОБА_1 у власність для ведення індивідуального садівництва, належить до земель лісогосподарського призначення державного лісового фонду Крилівського лісництва ДП «Світловодське лісове господарство» квартал 47, виділ 4, станом на час прийняття рішення знаходилася на території Власівської селищної ради м. Світловодська, що підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування Крилівського лісництва ДП «Світловодське лісове господарство».

Відповідач, заперечуючи проти позову, вважає, що розмежування земель державної та комунальної власності на території Власівської селищної ряди не проводилось, оскільки землі Власівської селищної ради знаходяться в межах населеного пункту смт.Власівка та відповідно до п.2 ст.83 ЗК України перебувають у комунальній власності, а тому, спірна земельна ділянка не належить до земель державного лісового фонду (землі державної власності), а відноситься до земель комунальної власності.

Надаючи оцінку вказаним аргументам, суд виходить з такого.

Так, згідно статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об?єктами права власності Українського народу, від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади.

Відповідно до п. е) ч. 1 ст.19 Земельного кодексу України до однієї з категорій земель України за основним цільовим призначенням відносяться землі лісогосподарського призначення.

Згідно з частиною 1 статті 55 Земельного кодексу України, до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Згідно з п.г) ч.4 ст.83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частини 1 та 2 статті 84 Земельного кодексу України передбачають, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту "ґ" частини 4 статті 84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частинами 2 та 3 статті 56 Земельного кодексу України встановлено, що землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.

Згідно зі статтею 57 Земельного кодексу України, земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Відповідно до ст.1 Лісового кодексу України лісова ділянка - ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього Кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі; лісові ділянки можуть бути вкриті лісовою рослинністю, а також постійно або тимчасово не вкриті лісовою рослинністю (внаслідок неоднорідності лісових природних комплексів, лісогосподарської діяльності або стихійного лиха тощо). До не вкритих лісовою рослинністю лісових ділянок належать лісові ділянки, зайняті незімкнутими лісовими культурами, лісовими розсадниками і плантаціями, а також лісовими шляхами та просіками, лісовими протипожежними розривами, лісовими осушувальними канавами і дренажними системами ; земельна лісова ділянка - земельна ділянка лісового фонду України з визначеними межами, яка надається або вилучається у землекористувача чи власника земельної ділянки для ведення лісового господарства або інших суспільних потреб відповідно до земельного законодавства.

Статтею 5 Лісового кодексу України визначено поняття та склад земель лісогосподарського призначення. Так, до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Відповідно до ст.17 Лісового кодексу України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Відповідно до статті 45 Лісового кодексу України, лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Статтею 47 Лісового кодексу України встановлено, що лісовпорядкування є обов?язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою впорядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства.

Згідно зі статтею 48 Лісового кодексу України, у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об?єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов?язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Згідно з пунктом 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

А тому при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України.

В ході судового розгляду знайшов підтвердження той факт, що земельна ділянка з кадастровим номером :50:024:0029, що надана у власність відповідача ОСОБА_1 на підставі рішення Власівської селищної ради від 17.06.2008 №424, входила до складу земель державного лісового фонду ДП "Світловодське лісове господарство", відноситься до земель лісогосподарського призначення, перебувала у державній власності та у постійному користуванні ДП "Світловодське лісове господарство" (правонаступником якого на даний час є філія «Чорноліське лісове господарство» ДП «Ліси України»).

Вказане підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування (плани лісонасаджень, таксаційні описи), з яких видно, що межі спірної земельної ділянки з кадастровим номером :50:024:0029 співпадають з лісовими ділянками державного лісового фонду. Земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту смт. Власівка, та входить до кварталу 47, виділу 4 Крилівського лісництва ДП «Світловодське лісове господарство».

Під час судового розгляду справи також встановлено, що Державним підприємством "Світловодське лісове господарство" не погоджувалися межі земельної ділянки при оформленні документів щодо надання її у власність ОСОБА_1 , не погоджувалася технічна документація із землеустрою, не надавалося узгодження на передачу вказаної земельної ділянки у постійне або інше користування до садових товариств та довгострокове користування лісами ОСОБА_1 .

Крім того встановлено, що упродовж 1991-2009 років Власівською селищною радою м. Світловодська не приймалося рішення стосовно припинення права постійного користування ДП «Світловодське лісове господарство» на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 , як члена Садового товариства, загальною площею 0,1008 га з кадастровим номером :50:024:0029, рішення про зміну цільового призначення вказаної ділянки не приймалося, не надавався дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність даної ділянки, дана земельна ділянка у комунальну власність Власівської селищної ради не передавалась, листи від ДП «Світловодське лісове господарство» щодо узгодження передачі ділянки у приватну власність не надходили, рішення про відшкодування втрат лісогосподарського виробництва відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.1997 №1279 щодо вказаної земельної ділянки не приймалось, що підтверджується відповіддю Власівської селищної ради. (Т.1 а.с.167-168).

Вказане спростовує доводи представника відповідача про те, що спірна земельна ділянка не належить до земель державного лісового фонду (землі державної власності), а відноситься до земель комунальної власності, оскільки знаходиться в межах населеного пункту смт.Власівка.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, до видів документації із землеустрою належать проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

На підставі ст.26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Згідно зі ст.50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок ; проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України ; проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об?єкти нерухомого майна для об?єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об?єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Відповідно до п.4 Порядку визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.1997 №1279 відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських угідь, лісових земель і чагарників для цілей, не пов?язаних із веденням сільського і лісового господарства, провадиться юридичними і фізичними особами в двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення їм земельних ділянок, а у випадках поетапного освоєння відведених земельних ділянок для добування корисних копалин відкритим способом у міру їх фактичного надання. Розмір втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом) розраховується суб?єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із Законом України «Про землеустрій». Розрахунок розміру втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом) є складовою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, у порушення вимог ст.ст.25, 26, 50 Закону України «Про землеустрій», п.4 Порядку визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.1997 №1279, при наданні ОСОБА_1 у власність земельної ділянки, незважаючи на зміну її цільового призначення, не розроблявся, не затверджувався проект землеустрою, не здійснювалося відшкодування втрат лісогосподарського виробництва, спричинених вилученням лісових земель і чагарників для цілей, не пов?язаних із веденням лісового господарства.

Таким чином, громадянину ОСОБА_1 незаконно передано у власність земельну ділянку земель лісового фонду, яка перебуває у власності держави та передана в постійне користування державному підприємству «Світловодське лісове господарство», яке у встановленому законодавством порядку не було припинено.

Судом також встановлено, що у 2021 р. на підставі розпорядження Кіровоградської ОДА від 27.07.2021 за №528р ДП «Черкаський НДІ та проектний інститут землеустрою» виконана технічна документація із землеустрою щодо державної інвентаризації земель лісогосподарського призначення в адміністративних межах Світловодської міської ради. На підставі вказаних матеріалів інвентаризації сформована земельна ділянка із кадастровим №:50:024:0002 площею 30,3299 га., яка не збігається із картографічними матеріалами лісовпорядкування Крилівського лісництва ДП «Світловодський лісгосп», і від якої відмежована спірна земельна ділянка №:50:0024:0029 площею 0,1008 га., що відносилась до 47 кварталу Крилівського лісництва ДП «Світловодський лісгосп».

Проте, ДП «Черкаський НДІ та проектний інститут землеустрою» надав відповідь від 17.03.2023, у якій повідомив, що у відповідності до п.6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. І тому, виходячи з того, що земельна ділянка приватної власності з кадастровим номером :50:024:0029 зареєстрована в державному земельному кадастрі з 17.08.2008р, зареєстрована в Державному реєстрі речових прав з 29.05.2019, не могла бути включена до земельної ділянки із кадастровим номером :50:024:0002. (Т.3 а.с.213)

Таким чином, суд дійшов висновку, що факт формування у 2021 році земельної ділянки із кадастровим №:50:024:0002 площею 30,3299 га. під час державної інвентаризації земель лісогосподарського призначення, у змінених межах у порівнянні із матеріалами лісовпорядкування Крилівського лісництва ДП «Світловодський лісгосп», не спростовує належність земельної ділянки, яка має кадастровий номер №:50:0024:0029 площею 0,1008 га. до земель лісогосподарського призначення, що перебували у державній власності та знаходились у постійному користуванні ДП «Світловодський лісгосп». Відтак, невідображення земельної ділянки №:50:0024:0029 в Державному земельному кадастрі у складі земель лісогосподарського призначення після проведення інвентаризації земель лісогосподарського призначення, не спростовує встановленого судом факту передання у постійне користування ДП «Світловодський лісгосп» земельної ділянки лісогосподарського призначення, з якої у власність відповідачу ОСОБА_1 на підставі рішення Власівської сільської ради було надано частину такої земельної ділянки.

За приписами статті 8 Лісового кодексу України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності.

Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Згідно ч.5 ст.122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.31 Лісового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до повноважень обласних державних адміністрацій віднесено передання у власність, надання у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення та припиняють права користування ними.

Зважаючи на те, що спірна земельна ділянка із кадастровим №:50:0024:0029, як встановлено судом, відноситься до земель лісогосподарського призначення державної власності, повноваження щодо передання її у власність, у постійне користування для нелісогосподарських потреб станом на серпень 2008 року належало Кіровоградській обласній державній адміністрації.

Крім того, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» від 10.04.2008 №610-р, яке набрало чинності 10.04.2008 (втратило чинність 14.06.2017), діяло упродовж квітня 2008 року червня 2017 року, зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення земельних лісових ділянок, їх передачу у власність та оренду зі зміною цільового призначення.

В статті 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" закріплені основні принципи місцевого самоврядування, до яких зокрема входить принцип законності.

Статтею 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

З наведеного слідує, що оскільки розпорядження землями державного лісового фонду належало до виключної компетенції обласної державної адміністрації, рішення обласною державною адміністрацією про вилучення спірної земельної ділянки із державної власності та зміна цільового призначення сірної земельної лісової ділянки не приймалось, то приймаючи рішення №424 від 17.06.2008 про передачу безоплатно у приватну власність спірну земельну ділянку для ведення садівництва ОСОБА_1 , Власівська селищна рада діяла не на підставі, не в межах своїх повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема ЗК України та ЛК України.

Таким чином, набуття права власності на земельну ділянку на підставі вказаного рішення є неправомірним, що тягне за собою визнання його незаконним та скасування, тому відповідно задоволенню підлягають й інші похідні позовні вимоги, оскільки спірна земельна ділянка вибула із володіння власника, яким є держава, без вираженого її волевиявлення, в порушення встановленого порядку та без відповідної правової підстави.

Відповідно до вимог ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується.

Згідно роз?яснень, даних у п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" земельні відносини, суб?єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об?єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (ст. 1 ЦК України, статті 2, 5 ЗК України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК України, ст. 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Встановлено, що на підставі рішення Власівської селищної ради №424 від 17.06.2008 відділом Держкомзему у м. Світловодськ Кіровоградської області ОСОБА_1 видано державний акт від 23.02.2009 серії ЯЗ №423876 про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :50:024:0029.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У відповідності до правової позиції викладеної в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 362/884/16-ц, зроблено висновок, що "визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, ефективним та окремим способом захисту та поновлення порушених праву судовому порядку". Вказана правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України, зокрема у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15 та у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-319цс15.

Так, у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15 зроблено висновок, що "оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов?язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку".

Отже, оскільки вищевказаний державний акт виданий на підставі рішення Власівської селищної ради, стосовно якого суд дійшов висновку про його незаконність, цей державний акт також слід визнати незаконним та скасувати.

ІІ. Щодо припинення речового права на земельну ділянку та належного способу захисту щодо відновлення права власності на земельну ділянку:

Як встановлено судом, 29.05.2019 державним реєстратором виконавчого комітету Світловодської міської ради Долгим В.О. здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку №:50:0024:0029 площею 0,1007 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 109.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з частиною 2 статті 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до пункту статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 9 цього Закону, до повноважень суб?єктів державної реєстрації прав належить здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, частиною 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Оскільки право власності у відповідача ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку виникло на підставі державного акту, який даним судовим рішенням визнається незаконним, і земельна ділянка лісогосподарського призначення вибула з власності держави з порушенням встановленої законом процедури, то відповідне право у ОСОБА_1 на законних підставах не виникало.

Отже, так як відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації, усунення порушень закону у даному випадку можливе шляхом припинення запису про право власності щодо реєстрації об?єкта нерухомого майна.

Зважаючи на те, що право власності відповідача ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку зареєстроване у встановленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення, можливо лише відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, шляхом визнання незаконним та скасування оскаржуваного державного акту на право власності на земельну ділянку, припинення зареєстрованого речового права та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння на користь держави.

Надаючи оцінку позовній вимозі про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння на користь держави, суд виходить з такого.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ч.ч.1, 2 ст. 4 ЦПК України).

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України ).

Відповідно до вимог п. 4 та п. 10 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частина 1 статті 153 Земельного кодексу України передбачає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з частиною 1 статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З огляду на те, що спірна земельна ділянка, яку було передано відповідачу ОСОБА_1 , вибула із державної власності внаслідок прийняття незаконного рішення органу місцевого самоврядування, існують правові підстави для витребування спірної земельної ділянки з незаконного володіння у ОСОБА_1 відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України.

Здійснення Власівською селищною радою права власності, зокрема, розпорядження землею, не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених законом, не може оцінюватись як вираження волі держави, що відповідно до статей 387, 388 ЦК України, дає підстави для витребування державою її майна (земельної ділянки) від добросовісного набувача.

Суд зазначає, що витребування спірної земельної ділянки від ОСОБА_1 відповідає критерію законності, оскільки воно здійснюється на підставі норми статті 387 та 388 ЦК України, у зв?язку з порушенням вимог Лісового кодексу України, Земельного кодексу України, які відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності.

Слід зазначити, що норми чинного законодавства України встановлюють пріоритет державної власності на землю лісогосподарського призначення, такі норми прямо забороняють органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади передавати в приватну власність ліси та землю відповідного цільового призначення поза складом угідь селянських, фермерських та інших господарств.

Правовідносини, пов?язані з вибуттям земель із державної власності становлять суспільний та публічний інтерес, що полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю та ліси, захист такого права шляхом повернення в державну власність землі та лісів, що незаконно вибули з такої власності.

Таким чином, законно набути право приватної власності на спірну земельну ділянку, що відноситься до земель лісогосподарського призначення державної власності відповідач ОСОБА_1 не міг. Натомість останній, набув таке право власності у спосіб, який лише за формальними ознаками має вигляд законного, так як юридичне оформлення права власності на землю стало можливим в результаті прийняття Власівської селищної ради незаконного рішення.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц зробила висновок про те, що володіння приватними особами лісовими ділянками можливе, оскільки вони можуть мати такі ділянки на праві власності. (ч.1 ст.8, ч.1 ст.9, ст.10, ст.12 Лісового кодексу).

В силу зовнішніх, об?єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок (якщо такі ознаки наявні) особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що земельна ділянка є лісовою земельною ділянкою. Це може свідчити про недобросовісність такої особи і впливати на вирішення спору, зокрема про витребування лісової земельної ділянки, але не може свідчити про неможливість володіння (законного чи незаконного) приватною особою такою земельною ділянкою.

Особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеногоу постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності. Такий висновок випливає з постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 368/1158/16-ц (провадження № 14-140цс18), на яку посилається Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, постанов Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96цс18), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження №14-256цс18, розділ 1.5.4).

Також слід зазначити, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі ""East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов?язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв?язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява N 29979/04), "Кривенький проти України" від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява N 43768/07)).

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Однак, висновки ЄСПЛ необхідно застосовувати не безумовно, а із урахуванням фактичних обставин справи, оскільки ЄСПЛ рекомендував оцінювати дії не тільки органів держави-відповідача, але і самого скаржника. Це пов?язано з тим, що певні випадки порушень, на які особа посилається як на підставу для застосування статті 1 Першого протоколу, можуть бути пов?язані із протиправною поведінкою самого набувача майна.

В даному випадку, суд не вбачає невідповідності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ, оскільки повернення земельної ділянки лісового фонду із приватної власності становить публічний та суспільний інтерес, так як спірна земельна ділянка була незаконно передана одним відповідачем у приватну власність іншого відповідача.

Надаючи оцінку викладеним обставинам, з урахуванням зазначених норм законодавства та викладених висновків, оцінюючи зібрані у справі докази, зважаючи на їх належність, допустимість та достовірність, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв?язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку що позов слід задовольнити повністю, тому рішення Власівської селищної ради м. Світловодська від 17 червня 2008 року №424 у частині передачі ОСОБА_1 безоплатно у приватну власність земельної ділянки, слід визнати незаконним та скасувати, як таке, що прийняте з порушенням вимог законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України, відновлення становища, яке існувало до порушення, можливе шляхом визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на землю серії ЯЗ №423876 від 23 лютого 2009 року, припинення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності від 29 травня 2019 року №31873547 щодо реєстрації об?єкта нерухомого майна 109, з одночасним поверненням спірної земельної ділянки з кадастровим номером :50:024:0029 у власність держави в особі уповноваженого органу, яким на час вирішення спору є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Чорноліське лісове господарство» (правонаступник ДП «Світловодське лісове господарство»), шляхом підписання акту приймання-передачі ділянки.

Висновок суду щодо позовної давності:

Прокурор просить суд поновити пропущений процесуальний строк на звернення до суду із даним позовом, оскільки про факт незаконного надання у власність земельної ділянки лісогосподарського призначення Знам?янській місцевій прокуратурі стало відомо лише у березні 2020 року при здійсненні аналізу стану законності, отриманні 20.03.2020 та 27.03.2020 відповідних інформацій від відділу у Світловодському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та ДП «Світловодське лісове господарство».

Представник відповідача подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки прокурор звертаючись до суду в інтересах держави, не мотивує з яких причин, як безпосередньо прокурор та і позивачі по справі не звертались до суду з відповідним позовом або до інших компетентних органів з метою захисту порушеного, на думку прокурора, права.

Позовна давність, за визначенням статей 256, 257 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.257, 261 наведеного Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому за вимогами ст.261 цього Кодексу початок перебігу строку позовної давності пов?язується не лише з моментом, коли особі, яка звертається за захистом свого права або інтересу, стало відомо про порушення свого права чи про особу, яка його порушила, а також з моментом, коли така особа могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.267 ЦК).

Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред?явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб?єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому, як у випадку пред?явлення позову самою особою, право якої порушено, так і в разі пред?явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності починається з одного й того самого моменту: коли особа, право якої порушено, довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.12.2018 у справі №910/4715/16 та Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 359/2012/15-ц (провадження № 14-101цс18).

До позовних вимог про витребування майна на підставі статей 387, 388 Цивільного кодексу України застосовується загальна позовна давність у три роки. Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 907/50/16, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 916/2073/17 та у справі № 916/2403/16.

Разом з тим, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фінікарідов проти Кіпру" механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб?єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (рішення Європейського суду з прав людини у справі у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

У даній справі встановлено, що про факт незаконного надання у власність земельної ділянки лісогосподарського призначення Знам?янській місцевій прокуратурі стало відомо лише у лютому - березні 2020 року при здійсненні аналізу стану законності, та отриманні 20.03.2020 та 27.03.2020 відповідної інформацій від відділу у Світловодському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та ДП «Світловодське лісове господарство».

З листів Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України (далі Управління) №07-21/567 від 08.04.2020 року та ДП «Світловодське лісове господарство» №01-11/89 від 09.04.2020 (далі Підприємство) також вбачається, що Управління у період з 01.01.2008 до 06.04.2020 не отримувало жодної усної або письмової інформації та матеріалів щодо факту надання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки на території державного лісового фонду, віднесеної до земель лісогосподарського призначення. Вказане порушення виявлено наприкінці січня 2020 року головним лісничим підприємства ОСОБА_2 під час моніторингу лісових насаджень, які перебувають у постійному користуванні вказаного підприємства, засвідчене актом обстеження земельних ділянок від 04.02.2020, про виявлені порушення Підприємство не повідомило Управління. Крім того, у період з 01.01.2008 до 04.02.2020 спеціальні обстеження та перевірки лісових ділянок, розташованих у виділах 3,4 кварталу 47 Крилівського лісництва, у межах якого перебуває спірна земельна ділянка, працівниками лісгоспу не проводилися.

Суд також враховує, що право власності відповідача ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку № :50:024:0029 було зареєстровано лише 29 травня 2019 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з позовною заявою є обгрунтованим, тому його слід задовольнити, а відтак, слід поновити пропущений процесуальний строк на звернення прокурора до суду з даною позовною заявою, як такий, що пропущений з поважних причин.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючисьст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 141, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити прокурору пропущений процесуальний строк на звернення до суду з позовною заявою, як такий, що пропущений з поважних причин.

Позов прокурора в інтересах держави, уповноваженими органами якої виступають: - Кіровоградська обласна державна адміністрація, в особі Кіровоградської обласної військової адміністрації; - Центрально-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, як правонаступник Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства; - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Чорноліське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України, як правонаступник Державного підприємства «Світловодське лісове господарства», до: - ОСОБА_1 ; - Світловодської міської ради, як правонаступника Власівської селищної ради м. Світловодська Кіровоградської області; - Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області; - державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень апарату виконавчого комітету Світловодської міської ради Долгого Вячеслава Олеговича, про визнання незаконним та скасування рішення Власівської селищної ради м. Світловодська, про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, про визнання незаконним та скасування запису про право власності про реєстрацію об`єкта нерухомого майна, про зобов`язання повернути державі земельну ділянку шляхом підписання акту приймання-передачі ділянки, - задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення двадцять четвертої сесії п`ятого скликання Власівської селищної ради м. Світловодська від 17 червня 2008 року №424 у частині передачі ОСОБА_1 безоплатно у приватну власність земельної ділянки загальною площею 1008 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на землю серії ЯЗ №423876 від 23 лютого 2009 року, який видано відділом Держкомзему у м. Світловодську ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :50:024:0029, площею 0,1007 га за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення садівництва.

Припинити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності від 29 травня 2019 року №31873547 щодо реєстрації об`єкта нерухомого майна 109, земельної ділянки з кадастровим номером :50:024:0029, площею 0,1007 га, який внесено державним реєстратор речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень апарату виконавчого комітету Світловодської міської ради Долгим Вячеславом Олеговичем, індексний номер рішення 47216896.

Зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Світловодським МРВ УМВС України в Кіровоградській області 25.06.1998, РНОКПП НОМЕР_2 ) повернути державі в особі уповноваженого органу, яким є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Чорноліське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України, земельну ділянку з кадастровим номером :50:024:0029, площею 0,1007 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом підписання акту приймання-передачі ділянки.

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору на користь Кіровоградської обласної прокуратури в розмірі 8408 грн. на р/р в банку Державна Казначейська служба України, м. Київ МФО 820172, код класифікації видатків бюджету 2800, отримувач Кіровоградська обласна прокуратура.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копію судового рішення в порядку, визначеному ст.272 ЦПК України, направити сторонам.

Повний текст судового рішення складено 06 листопада 2023 року.

Повне найменування сторін:

Олександрійська окружна прокуратура Кіровоградської області: 28000, м. Олександрія, вулиця Чижевського, 1а, .

Позивачі:

Кіровоградська обласна державна адміністрація, в особі Кіровоградської обласної військової адміністрації: 25006, м. Кропивницький, площа Героїв Майдану, 1, .

Центрально-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, як правонаступник позивача - Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства: 21018, м. Вінниця, вулиця Пирогова, 26, .

Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Чорноліське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України, як правонаступник позивача - Державного підприємства «Світловодське лісове господарства»: 27413, м. Знам`янка Кіровоградської області, пров. Шкільний, 1, с. Водяне, .

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Світловодським МРВ УМВС України в Кіровоградській області 25 червня 1998 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області: 25030, м. Кропивницький, вулиця Академіка Корольова, будинок №26, .

Світловодська міська рада Олександрійського району Кіровоградської області, вул. Героїв України, буд.14, м. Світловодськ Олександрійський район, Кіровоградська область, .

Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень апарату виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області Долгий Вячеслав Олегович, вул. Героїв України, буд.14, м. Світловодськ Олександрійський район, Кіровоградська область.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик

Згідно з оригіналом