КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/9382/2023
У Х В А Л А

24 травня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Шоста київська державна нотаріальна контора, Обухівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Козинська селищна рада Обухівського району Київської області про визнання факту батьківства, визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 квітня 2023 року позов задоволено частково. Повний текст рішення суду складено 19 квітня 2023 року.

На вказане рішення суду 28 квітня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

3 травня 2023 року матеріали справи витребувані з Обухівського районного суду Київської області.

Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 22 травня 2023 року.

Ознайомившись зі змістом апеляційної скарги колегія суддів вважає, що така апеляційна скарга ОСОБА_1 є зловживанням процесуальними правами, а тому її слід повернути скаржнику, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб

Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру .

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до суду.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Аналіз змісту частини другої статті 44 ЦПК України дає підстави для висновку, що перелік дій, які суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

У процесуальних правовідносинах, намагаючись донести свою думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників. Вказані дії є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє, і суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, від 7 листопада 2019 року у справі №9901/324/19, від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21, від 17 листопада 2022 року у справі № 822/5962/15.

Учасник справи повинен користуватися процесуальними правами виключно в межах завдань цивільного судочинства, сприяючи суду у здійсненні правосуддя. Якщо такий учасник вчиняє процесуальну дію з іншою метою, зокрема образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, висловити власні негативні емоції на їхні дії та рішення, він виходить за межі змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій.

У апеляційній скарзі, поданій ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду 28 квітня 2023 року, відповідач, зокрема, зазначає (надалі цитований текст):

1) «… ОСОБА_4 (ККУ ст.368 ч.3 одержання хабаря) знову заніс хабаря Голові Апеляційного судового процесу ОСОБА_5 і вручив надруковану із печаткою «шахрайку» ( про гектарні площі на місяці) про можливість всіх і любих аналізах на Сім`ї Хохлових 5 - де я ознайомившись досконально підтвердив через 15 хв. в коридорі 13.09.2022 р. і оголосив в залі суду №906, що це є 100% підробка - шахрайка (ККУ ст.190 ч.4 Шахрайство - заволодіння чужим майном, або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою організованою групою) без печатки в кінці і без кримінальної чомусь відповідальності за підробку документів ... ККУ ст.358 ч.2 Підроблення документів, за попередньою змовою групою осіб. А за годину до початку суду 13.09.2022р. я повторно здав в канцелярію Апеляційного суду м. Києва «як пояснення до скарги тіж 6 комплектів» то мені суддя не дозволила висказатись ні прочитати факти правди - закривала рота із правом видалити із залу суду і своєю поведінкою ОСОБА_5 в присутності суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10, заявника ОСОБА_2 - без адвоката ОСОБА_4. (котрий зі слів заявника як-би в командировці) і назначеного мені адвоката ОСОБА_6 - де я в коридорі повідомив, що ОСОБА_5 отримала хабаря ККУ ст.368 ч.3 Одержання хабаря - і повоить себе нагло ККУ ст..364 ч.3 Зловживання владою або службовим становищем це дії вчинені працівником правоохоронного органу - суддею і рішення в мій адрес часткове. Тобто мене бульдозером пхають на повторну підробку ДНК і нагло ігнорують пред`явлені мною факти про безпліддя брата інваліда першої групи із дня народження повічно..»;

2) «…на мої два «відводи» суддя ОСОБА_11 «шахрайку» надрукувала - КК України ст.. 190 ч4 - а іменно- будучи ну дуже в веселому кайфі новорічному 03.01.2023 року надрукувала наступне …»;

3) «...Отакий злочинний договорнячок: між заявником - адвокатом ОСОБА_4 - суддею ОСОБА_11 і ОСОБА_8 …»

4) «…а ОСОБА_12 - пенделя під зад получила…»

5) «Апеляція - на це хамство - ознайомившись із правдою моєю суддя ОСОБА_5 - харкнув і послав.».

Разом з цим, ОСОБА_1 не посилається на будь-які рішення компетентних органів у його звинуваченні щодо суддів ОСОБА_11, ОСОБА_5 та інших, зокрема, на обвинувальний вирок суду щодо суддів.

При цьому, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі наводить серйозні наклепницькі та безпідставні звинувачення суддів у вчиненні кримінальних злочинів, ставить під сумнів неупередженість суддів Обухівського районного суду Київської області та Київського апеляційного суду ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Учасник справи може мати сумніви у тому, чи відповідають дії суду чинному законодавству, а також у неупередженості або об`єктивності суддів та може скористатися інститутом відводу суддів за наявності визначених законом підстав. Проте у скаргах і заявах, як по суті, так і з процесуальних питань, повинен бути стриманим і коректним у словах, утримуватися від надання особистісних характеристик і оцінок, а тим більше надуманих звинувачень суддів у вчиненні злочинів.

Згідно з практикою ЄСПЛ заяву можна відхилити з огляду на зловживання правом на її подання відповідно до частини третьої статті 35 Конвенції, лише за те, що вона була свідомо обґрунтована неправдивими фактами, незалежно від того чи використовуються в ній образливі висловлювання (у справі «Варбанов проти Болгарії», рішення від 5 жовтня 2000 року, заява № 31365/96, пункт 36, «Акдівар та інші проти Туреччини», рішення від 16 серпня 1996 року).

Колегія суддів вважає, що звинувачення ОСОБА_1 переходять межі нормальної, допустимої та легітимної критики та становлять неповагу до суду та судової системи. Така поведінка ОСОБА_1 є явно необґрунтованою, суперечить легітимній меті щодо права особи на звернення до суду.

Обґрунтування апеляційної скарги з використанням наведених вище висловлювань, які сформовані на підставі неправдивих фактів про нібито злочинні дії суддів, згідно з практикою ЄСПЛ кваліфікується як зловживання правом на подання заяви. ЄСПЛ, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання, зокрема, якщо заявник під час звернення до ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали ЄСПЛ щодо прийнятності у справах «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року, заяви № № 61164/00, 18589/02, «Ржегак проти Чеської Республіки» від 18 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Апініс проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06, пункт 15).

Статтею 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Апеляційний суд зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, зокрема, у разі зловживання таким правом на звернення до суду.

Оскільки вказані дії скаржника не відповідають завданням та суперечать засадам цивільного судочинства, розцінюються апеляційним судом як зловживання процесуальними правами.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддя вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 неприйнятною, тому вона підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись статтями 44, 143, 357 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

визнати подання ОСОБА_1 апеляційної скарги на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Шоста київська державна нотаріальна контора, Обухівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Козинська селищна рада Обухівського району Київської області про визнання факту батьківства, визнання права власності в порядку спадкування, зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 квітня 2023 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк