Справа № 314/724/23
Провадження № 2/314/387/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2023 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., розглянувши в приміщенні суду у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №314/724/23 за позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Павлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_2 , актовий запис про смерть №123, складений Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро), та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 74,3 кв.м, з яких житлова площа 32,1 кв.м, допоміжна площа 42,2 кв.м, збудованого у 1990 році з усіма господарським будівлями та спорудами.

12.11.1991 відповідно до рішення №35 виконавчого комітету Павлівської сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області прийняте рішення про виділення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 25000 кв.м для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою буд. АДРЕСА_1 .

Відповідно до виписки із рішення №196/3 від 19.12.1991 про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку виконавчим комітетом Павлівської сільської ради ОСОБА_2 було надано відповідний дозвіл.

У подальшому, районним архітектором Вільнянського району Запорізької області складено будівельний паспорт на застройку земельної ділянки, виділеної індивідуальному застройщику за адресою буд. АДРЕСА_1 .

13.12.1991 Вільнянською районною радою народних депутатів ОСОБА_3 видано паспорт на будівництво садиби в сільському населеному пункті за вказаною адресою на земельній ділянці площею 0,25 га, 19.12.1991 року складено акт виносу в натуру земельної ділянки індивідуального застройщика.

У встановлений законом строк позивач подав до приватного нотаріуса Чепець О.С. Запорізького районного нотаріального округу заяву про прийняття спадщини.

З метою приведення власних правовстановлюючих документів у відповідність до діючого законодавства, після звернення до нотаріуса, позивач звернувся до ФОП ОСОБА_4 , яким 05.08.2022 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №005579, виданий 09.10.2019 атестаційною архітектурно-будівельною комісією), отже, здійснено технічну інвентаризацію вказаного домоволодіння, за бажанням замовника ОСОБА_1 , який надано приватному нотаріусу.

Проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.01.2023 №29/01-31 приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тієї причини, що в спадковій справі наявний лист відповідь ТОВ ЗМБТІ за вих.4541 від 21 грудня 2022 року, в якому зазначено про те, що інвентаризація об`єкту нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , не проводилась, отже правовстановлюючі документи на зазначений об`єкт нерухомості відсутні.

Згідно інформації №321117775 від 26.12.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо реєстрації права власності відсутні.

Таким чином, документ, що посвідчує право власності на житловий будинок, який належав спадкодавцю, зареєстрований згідно чинного законодавства України, необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину, не був наданий.

Починаючи з 1990 року, померлий ОСОБА_2 проживав за вказаною адресою. Починаючи з 24.01.2007 та станом до теперішнього часу позивач також залишається зареєстрованим за вказаною адресою, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання виданою ОСОБА_1 29.10.2019 року за №05-37/224 Павлівською сільською радою.

За час життя померлий батько позивача вважав, що в нього є всі необхідні документи на належне йому домоволодіння, проте під час оформлення спадщини з`ясувалось про відсутність у ТОВ ЗМБТІ матеріалів реєстраційної справи.

Просив суд позовні вимоги задовольнити.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Зіменко О.В. подала заяву про розгляд справи бех її участі та без участі позивача, на задовленні позову наполягала.

Повноважний представник відповідача Павлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_2 , актовий запис про смерть №123 складений Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро), та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 74,3 кв.м, з яких житлова площа 32,1 кв.м, допоміжна площа 42,2 кв.м, збудованого у 1990 році, з усіма господарським будівлями та спорудами.

12.11.1991 відповідно до рішення №35 виконавчого комітету Павлівської сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області прийняте рішення про виділення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 25000 кв.м для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою буд. АДРЕСА_1 .

Відповідно до виписки із рішення №196/3 від 19.12.1991 про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку виконавчим комітетом Павлівської сільської ради ОСОБА_2 було надано відповідний дозвіл.

Районним архітектором Вільнянського району Запорізької області складено будівельний паспорт на застройку земельної ділянки, виділеної індивідуальному застройщику за адресою буд. АДРЕСА_1 .

13.12.1991 Вільнянською районною радою народних депутатів ОСОБА_3 видано паспорт на будівництво садиби в сільському населеному пункті за вказаною а адресою на земельній ділянці площею 0,25 га, 19.12.1991 складено акт виносу в натуру земельної ділянки індивідуального застройщика.

У встановлений законом строк позивач ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса Чепець О.С. Запорізького районного нотаріального округу Запорізької заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи, наданої відповідно до ухвали суду.

З метою приведення власних правовстановлюючих документів у відповідність до діючого законодавства, після звернення до нотаріуса, позивач звернувся до ФОП ОСОБА_4 , яким 05.08.2022 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , збудований у 1990 році (кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №005579, виданий 09.10.2019 атестаційною архітектурно-будівельною комісією), отже, здійснено технічну інвентаризацію вказаного домоволодіння, за бажанням замовника ОСОБА_1 .

Вказаний технічний паспорт на житловий будинок було надано приватному нотаріусу.

Проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.01.2023 №29/01-31 приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тієї причини, що в спадковій справі наявний лист відповідь ТОВ ЗМБТІ за вих.4541 від 21 грудня 2022 року, у якому зазначено про те, що інвентаризація об`єкту нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , не проводилась, отже правовстановлюючі документи на зазначений об`єкт нерухомості відсутні.

Згідно інформації №321117775 від 26.12.2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо реєстрації права власності відсутні.

Таким чином, документ, що посвідчує право власності на житловий будинок, який належав спадкодавцю, зареєстрований згідно чинного законодавства України, необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину, не був наданий.

Починаючи з 1990 року, померлий ОСОБА_2 проживав за вказаною адресою. Починаючи з 24.01.2007, та станом до теперішнього часу, позивач також залишається зареєстрованим за вказаною адресою, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання виданою ОСОБА_1 29.10.2019 року за №05-37/224 Павлівською сільською радою.

З матеріалів спадкової справи №26/2022, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , вбачається, що інших спадкоємців, окрім позивача, не було.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Ц[К та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року № 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за № 582/5773, будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень. Відповідно до пункту 13 вказаної Інструкції, складовими частинами технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами є: схема розташування будівель та споруд; експлікація до схеми розташування будівель та споруд; план будинку садибного типу; експлікація приміщень будинку садибного типу; характеристика будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , домоволодіння складається із: житлового будинку літ А; літ.а ганок до літ.А, літ.пг погріб під літ.А; літ.Б гараж, літ.В літня кухня; літ Г сарай; літ.Д сарай; літ.д ганок до літ.Д; літ.д1 ганок до літ.Д; літ.Е альтанка; літ.Ж вбиральня; літ.пг' погріб; №1 ворота; №2 ворота; №3 паркан; №4 паркан; №5 паркан.

Відповідно до ч.2 ст.31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим, що також кореспондується із пунктом 42 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається після смерті особи.

Згідно з ч.1 ст. 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Нормами ст. 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Виходячи з положень ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини, а згідно із ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право в т.ч. володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених в т.ч. ст. 392 цього Кодексу.

Зокрема, в ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України йде мова про те, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Беручи до уваги положення ст. 8 Цивільного кодексу України суд вважає за необхідне врахувати положення частини абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» за аналогією щодо того, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи відсутність інших спадкоємців першої черги за законом, окрім позивача, відповідачем по цій позовній заяві є орган місцевого самоврядування Павлівська сільська рада Запорізького (Вільнянського району) Запорізької області.

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Верховним Судом України в п. 23 Постанови Пленуму від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За встановлених обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Зважаючи на те, що позивачем не заявлено про стягнення з відповідача судових витрат, суд залишає за ним суму сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-80, 259, 263-265, 280-281, 354 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Павлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (, адреса місця розташування: вул.Залізнична, буд.28 с.Павлівське, Запорізький (Вільнянський) район Запорізька область) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , з усіма господарським будівлями та спорудами.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 21.04.2023.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

21.04.2023