Справа № 226/304/23
Провадження №2/226/67/2023
РІШЕННЯ

іменем України

19.05.2023 місто Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Козлової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мирноградської міської ради в особі Мирноградської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції і вимоги позивача

Позивач звернулася до суду із цим позовом і в обґрунтування вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Заповітом, посвідченим 12.11.2005 приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовим С.Г., все своє майно він заповів їй. 12.07.2022 вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але постановою від 13.12.2022 нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через суттєві переобладнання та добудови у будинку, які не зареєстровані у встановленому законом порядку. Самовільно є збудованими: а-1 прибудова площею 13,9м2; Ж-1 сарай площею 3,4м2; З душ площею 3,5м2. Прибудова а-1 була збудована у 2007 році, це не було пов`язане із втручанням у огорожувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування житлового будинку і літньої кухні, їхня площа залишилася без змін. Збудовані у 2004 році Ж-1 сарай та З душ, у 2006 році №2 огорожа, у 2013 році №3 огорожа є тимчасовими спорудами без влаштування фундаменту. Всі перелічені побудови не потребували документів, що надають право на виконання забудови, та після закінчення цих об`єктів не підлягали прийняттю у експлуатацію згідно з чинним законодавством. Отже, на думку позивача, спадкодавцем на законних підставах було збудовано житловий будинок, господарські споруди та прибудови до житлового будинку, однак він не зареєстрував своє право на майно у встановленому порядку, а тому звернення до суду наразі є для позивача єдиним способом захисту прав.

Просила суд визнати за нею право власності на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: А-1 житловий будинок загальною площею 61,9м2, в тому числи жилою площею 26,2м2, та господарські будівлі і споруди: а-1 прибудова, Б-1 літня кухня, б-1 тамбур, В-1 літня кухня, Г-1 сарай, Д вбиральня, Е-1 сарай, Ж-1 сарай, З душ, пг-1 погріб, №2 огорожа, №3 огорожа, І-замощення, ІІ-водопровід, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2

ІІ. Заяви (клопотання) та позиції учасників справи

До суду позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідача також не прибув у судове засідання, від відповідача надійшов лист про розгляд справи без участі представника за наявними у справі доказами, в якому зазначено про відсутність заперечень проти позовних вимог.

У позовній заяві позивачем заявлене клопотання про витребування у приватного нотаріуса Богатова С.Г. інформації щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_2

19.05.2023 після постановлення судом ухвали про визнання явки позивача до судового засідання обов`язковою ОСОБА_1 надані суду письмові пояснення та заява про розгляд справи без її участі з урахуванням доводів, викладених у письмових поясненнях, на підтвердження позовних вимог.

Так, згідно з письмовими поясненнями, у наявних двох технічних паспортах на домоволодіння є розбіжності щодо розмірів приміщень та споруд, які пояснюються таким чином: площа кімнати 2 житлового будинку, позначеного літерою А-1, в технічному паспорті від 20.10.2005 зазначена 7,5 кв.м, а в технічному паспорті від 16.06.2022 зазначена 7,7 кв.м при однакових вказаних внутрішніх розмірах кімнати кімнати 3,42 на 2.30 м. Тобто, вказана в технічному паспорті площа цієї кімнати в 7.5 кв.м може бути пояснена арифметичної помилкою, допущеною під час виготовлення технічного паспорту від 30.10.2005. Площа літніх неопалювальних приміщень в технічному паспорті від 30.10.2005 зазначена як 9,2 кв.м, а в технічному паспорті від 16.06.2022 19,5 кв.м. Збільшення площі літніх неопалювальних приміщень відбулося за рахунок перепланування колишнім власником ОСОБА_3 тамбуру, позначеному в технічних паспортах позначкою I (прибудова а-1), за рахунок збільшення площі літніх неопалювальних приміщень збільшилася загальна площа приміщень з 43,9 до 61,9 кв.м, підрахована за формулами розрахунку площі, яка складається з житлової площі, допоміжної площі, площі літніх, неопалювальних приміщень, площі приміщень загального користування. При цьому житлова площа будинку 26.0 кв.м, кількість кімнат, їх призначення в будинку, розмір, площа допоміжних приміщень залишилися незмінними. Як вже зазначалося у позові, відповідно до п.1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою КМУ від 07.06.2017 №406, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками, не підлягають прийняттю в експлуатацію. До перепланування відноситься перенесення й розбирання некапітальних перегородок, перенесення й влаштування дверних прорізів без втручання в несучу частину стіни, міжповерхові перекриття та інші несучі конструкції будинку, влаштування та переустаткування тамбурів. Відповідно до Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом 05.09.2003 №146 Державного комітету України з питань житлового-комунального господарства, який був чинним станом на вчинення ОСОБА_2 дій з перепланування тамбуру, не відносилися до самочинного будівництва, переобладнання, не пов`язані із змінами (збільшення чи зменшення) житлової або допоміжної площ. Вчинення дій з самочинного будівництва щодо прибудови, позначеної в технічному паспорті літерою а-1, яка є тамбуром, що полягали в розбиранні його некапітальних стін та перенесення їх, і потягло за собою збільшення площі тамбуру. При цьому площа тамбуру згідно з технічним паспортом, не відноситься до житлової та допоміжної площі, а відноситься до площі літніх, неопалювальних приміщень будинку. Крім цього, дії з перепланування тамбуру, перенесення його стінок не були пов`язані з втручанням в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування житлового будинку та літньої кухні. Зазначене дає підстави вважати, що перепланування тамбуру, позначеного в технічному паспорті як прибудова а-1, не потребувало документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, відповідно до постанови КМУ від 07.06.2017 №406.

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не подано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

27.02.2023 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче засідання на 15.03.2023, витребувані відомості про наявність спадкової справи, заповітів, спадкових договорів тощо після смерті ОСОБА_2

15.03.2023 підготовче провадження у справі ухвалою суду закрите, розгляд справи призначено на 07.04.2023.

Ухвалою суду від 07.04.2023 явку позивача ОСОБА_1 у судове засідання визнане обов`язковою.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 (свідоцтва про народження та про укладення шлюбу на а.с.12,13).

Рішенням №13 від 10.06.1958 Виконавчого комітету Ново-економічної ради депутатів трудящих ОСОБА_2 надане право індивідуального будівництва на земельній ділянці під АДРЕСА_2 (а.с.19) (в подальшому згідно зі зміною топонімів ділянка під АДРЕСА_1 ).

Відповідно до акту від 03.09.1958 за рішенням Виконавчого комітету Ново-економічної ради депутатів трудящих від 10.06.1958 №13 здійснено відвід в натурі земельної ділянки загальною площею 600м2, яка розташована в місті Ново-економічному по АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 (а.с.19).

10.09.1958 відділом комунального господарства виконкому Ново-економічної міської ради Слєпцову М.М. наданий дозвіл на виконання робіт із забудови земельної ділянки (а.с.24).

Договором від 06.10.1958 ОСОБА_2 виконкомом м. Ново-економічного надано у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно за вказаною вище адресою, розроблено генплан забудови (а.с.20-23).

Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_3 , виготовленим станом на 30.10.2005, на земельній ділянці наявні А-1 житловий будинок (рік побудови 1959), Б-1 літня кухня (р.п. 1962), В-1 (р.п. 1980), Е-1 (р.п. 1982), Ж-1 (р.п. 2004), Г-1 (р.п. 1975) сарай, Д-1 вбиральня (р.п. 1980), І замощення (р.п. 2009), ІІ водопровід, №1,2 огорожа (р.п. 2006), б-1 тамбур (р.п. 1982), З-1 душ (р.п. 2011) (а.с.25-30).

12.11.2005 ОСОБА_2 складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовим С.Г., реєстровий №8372, яким все своє майно він заповів ОСОБА_1 (а.с.15-17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с.12).

Відповідно до технічного паспорту на цей самий будинок, виготовленого після смерті ОСОБА_2 станом на 16.06.2022, на території домоволодіння знаходяться: А-1 житловий будинок площею 45,6м2, а?-1 прибудова площею 13,9м2, а-1 прибудова площею 18,2м2, Б-1 літня кухня площею 18,2м2, б-1 тамбур площею 4,9м2, В-1 літня кухня площею 11,0м2, Г-1 сарай площею 7,4м2, Д вбиральня площею 1,2м2, Е-1 сарай площею 10,3м2, Ж-1 сарай площею 3,4м2, 3 душ площею 3,5м2, пг-1 погріб площею 5,5м2, №2 огорожа, №3 огорожа, І замощення, ІІ водопровід (а.с.31-36).

12.07.2022 за заявою ОСОБА_1 приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Богатовим С.Г. заведено спадкову справу №14/2022 до майна померлого ОСОБА_2 , заяв від інших спадкоємців щодо прийняття чи відмови від спадщини не надходило, свідоцтв про право на спадщину на майно померлого ОСОБА_2 не видавалося (а.с.62-64).

Постановою нотаріуса від 13.12.2022 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав того, що нею надано нотаріусу правовстановлюючі документи на житловий будинок, у якому здійснено суттєві переобладнання та добудови, і вказані зміни у будинку не зареєстровані відповідно до чинного законодавства, як того вимагає п.1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (а.с.18).

Вартість житлового будинку АДРЕСА_1 разом із господарськими будівлями і спорудами станом на 09.01.2023 складає 93700,00 грн без ПДВ (а.с.38-46).

Станом на 22.02.2023 відомості про нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні (а.с.37).

V. Оцінка суду

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1213 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України)

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право спадщину на нерухоме майно. При цьому відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який має розглядатися судом у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Позивачеві ОСОБА_1 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі жилий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно необхідно з`ясовувати, зокрема, правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

За положеннями абзацу третього частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 №56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно належить керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема, положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 №553-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25.12.1974 «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 3101.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 №1/5, та іншими нормативними актами.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 №12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 05.08.1992 і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями державними приймальними або державними технічними; по об`єктах, що збудовані до 05.08.1992, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

З матеріалів справи вбачається, що будівництво спірного жилого будинку із господарськими спорудами було завершене спадкодавцем ОСОБА_2 до 05.08.1992. Всі об`єкти, включені до технічного паспорту, виготовленого станом на 2022 рік, крім прибудови а?-1, сараю Ж-1, душу З, огорожі №2 та №3, а також замощення І, були збудовані саме до 05.08.1992.

Що стосується прибудови а?-1, збудованої у 2007 році, сараю Ж-1 (2004), душу З (2011), огорожі №2 та №3 (2006, 2013), а також замощення І (2009), суд зазначає таке. За приписами п.1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою КМУ від 07.06.2017 №406, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, не підлягають прийняттю в експлуатацію. Пунктом 6 вказаного Переліку визначено, що не підлягають прийняттю в експлуатацію зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ґанків щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків. Прибудова а?-1, яка з`явилася у 2007 році, відповідно до технічного паспорту зведена впритул до житлового будинку А-1, та літньої кухні Б-1, відокремлена від них капітальними стінами. Відомості про те, що збудування прибудови було пов`язане із втручанням в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування житлового будинку та літньої кухні, відсутні; площа житлового будинку А-1 та літньої кухні Б-1 після появи прибудови не змінилася.

Крім того, збудовані спадкодавцем в 2004 році Ж-1 сарай, в 2011 році 3 душ, в 2006 році №2 огорожа, в 2013 році №3 огорожа є тимчасовими спорудами без влаштування фундаменту, що підтверджується інформацією в технічному паспорті на

зазначений будинок.

Таким чином, відповідно до постанови КМУ від 07.06.2017 №406 збудовані спадкодавцем після 05.08.1992 на території зазначеного домоволодіння а-1 прибудова, Ж-1 сарай, З душ, огорожі №№2,3 не потребували документів, що дають право на виконання забудови, та після закінчення цих об`єктів не підлягали прийняттю в експлуатацію.

Отже, позивачем належними і допустимим доказами доведена наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання за нею права власності на спірний будинок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,258,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Мирноградської міської ради в особі Мирноградської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області (85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 9, код за ) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 61,9 кв.м, у т.ч. житловою площею 26,2 кв.м, та господарські будівлі і споруди: АДРЕСА_5 , пг-1 Погріб, №2 Огорожа, №3 Огорожа, І-Замощення, ІІ-Водопровід, за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 25.05.2023.

Суддя: В.С. Салькова