14.11.2023 Справа № 363/3146/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання Мацьовита Я.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Київській області про встановлення земельного сервітуту, -

встановив:

ОСОБА_1 , у вересні 2022 року звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 21.12.2009 року вона придбала земельну ділянку, розташовану за адресою: с. Нижча Дубечня Вишгородський район Київської області, на території СТ «Мрія-1», кадастровий номер :34:226:0134. Дороги та під`їзди до вказаної земельної ділянки на той час вже існували та використовувалися. В 2016-2017 роках відбулася купівля декількох земельних ділянок на території СТ «Мрія-1» ОСОБА_3 . Внаслідок чого вона стала власником земельної ділянки кадастровий номер :34:266:6047. Враховуючи конфігурацію та розміщення земельних ділянок на відповідній території підхід чи підступ до земельної ділянки позивача зараз є можливим лише через земельну ділянку, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , кадастровий номер :34:266:6047. З часом відповідач та її члени сім`ї почали чинити перешкоди позивачці у проїзді вантажного та обслуговуючого транспорту, гостей і рідних до земельної ділянки позивача, тобто обмежили доступ до належної земельної ділянки позивача та розміщеного на ній будинку, у зв`язку з цим позивачка вимушена була зверталися до правоохоронних органів за захистом своїх прав. З метою дослідження питання щодо можливості встановлення земельного сервітуту для проїзду/проходу до земельної ділянки позивачка звернулася до судових експертів Українського незалежного інституту судових експертиз. Згідно висновку судового експерта Коваленко Л.А. від 27.06.2021 року вбачається, що до земельної ділянки кадастровий номер :34:226:0134, яка перебуває у власності ОСОБА_1 не існує підходу та/або проїзду від земель загального користування, а також відсутнє будь-яке сполучення із землями загального користування. Також наведені варіанти встановлення сервітуту для проходу та проїзду до вказаної земельної ділянки. Позивач зазначає, що з метою укладання договору про встановлення земельного сервітуту вона звернулася до відповідача на направила останній проект відповідного договору. Однак, відповідачка відмовилася укладати відповідний договір.

На підставі вищенаведеного, позивач просить встановити земельний сервітут на право ОСОБА_1 на обмежене безстрокове платне користування частиною земельної ділянки, яка розташована на території Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, ОК СТ «Мрія-1», кадастровий номер :34:226:6047, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 площею 0,2879 га; земельний сервітут включає в себе право ОСОБА_1 та членів її сім`ї та іншим особам, які діють в її інтересах проходу проїзду на велосипеді, транспортному засобі по наявних шляхах, що проходять через вказану земельну ділянку, в тому числі право проїзду для підвозу/вивозу особистого майна, будівельних матеріалів, устаткування, тощо та вивезення відходів і будівельного сміття та право прокладання та експлуатації підземних комунікацій (інженерних мереж) відповідно до належним чином оформленої проектної документації; за користування земельною ділянкою ОСОБА_1 сплачує ОСОБА_3 плату у розмірі 0,04% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, обтяжених сервітутом (до проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок - 4% від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Київській області, щорічно в строк до 1 вересня; з метою забезпечення реалізації права на обмежене платне користування земельної ділянки ОСОБА_3 зобов`язана надати ОСОБА_1 електронні та механічні ключі доступу до воріт для заїзду на територію ОК СТ «МРІЯ-1».

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.10.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

29.11.2022 року до суду надійшов від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Корзуна Д. відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивачка ОСОБА_1 вже зверталася до суду з позовною заявою про встановлення земельного сервітуту відносно належної відповідачці на праві приватної власності земельної ділянки кадастровий номер :34:226:6047, в задоволення якої рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28.09.2020 року було відмовлено (справа № 363/233/19). Рішення набрало законної сили згідно постанови Київського апеляційного суду від 25.03.2021 року. Даним рішенням встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не чинить перешкоди позивачці ОСОБА_1 в проході/проїзді, прокладанні комунікацій тощо по фактичних шляхах до належної позивачці земельної ділянки, позивачка не має жодних перешкод в задоволенні своїх потреб землекористувача; не доведено, що вказаний позивачем проїзд, який має проходити по земельній ділянці відповідача, є єдиним можливим проїздом до належної позивачеві земельної ділянки. А тому вважає, що попередньо встановлені судами обставини виключають можливість задоволення даної позовної заяви. Крім того, зазначає, що відповідач не чинила і не чинить перешкоди позивачу або її рідним у доступі до належної земельної ділянки позивача. Із долучених позивачем доказів слідує, що за його зверненнями до органів Національної поліції України не було відкрито жодного кримінального провадження. Із вказаних документів не фігурує ім`я відповідача, а тому такі докази є неналежними. Твердження позивача, що відповідач перешкоджає та створює перепони у встановленні стовпів та побудові повітряної лінії електроживлення будинку не відповідає дійсності, оскільки позивачу припинено постачання електроенергії у зв`язку із заборгованістю за спожиту електроенергію та інші послуги. Крім того, на підтвердження факту відсутності у позивача та членів її родини ключів від воріт, що ведуть на територію ОК СТ «МРІЯ-1», позивачем не було долучено жодного доказу. Вказує, що відповідач не має права власності на ворота на територію ОК «СТ МРІЯ-1» та на будь-які електронні та механічні ключі до них, тому такі позовні вимоги не можуть бути виконано. Щодо висновку судового експерта Коваленко Л.А. від 27.06.2022 року зазначає, що експертом вказані недостовірні дані, зокрема те, що при купівлі позивачем земельної ділянки кадастровий номер :34:226:0134 - з однієї сторони її ділянка була дотична до земель загального користування, а станом на день проведення дослідження - ці землі загального користування перейшли у приватну власність відповідача і їм присвоєно кадастровий номер :34:266:6047. Тобто експерт стверджує, що відповідач приватизувала землі загального користування дотичні до земельної ділянки позивача і дана земельна ділянка немає під`їзду/проїзду до земель загального користування. Однак такі твердження спростовуються доказами відповідача долученими до матеріалів справи. А тому вважає висновок експерта недостовірним доказом у розумінні статті 79 ЦПК України. Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

13.12.2022 року до суду надійшла від позивача ОСОБА_1 відповідь на відзив, в якій позивачка зазначила, що доводи та аргументи відповідачки ОСОБА_3 викладені у відзиві є безпідставними та необґрунтованими, посилаючись на те, що правовідносини та факти перешкоджання позивачу у доступі до належної їй земельної ділянки продовжують існувати після 28.09.2020 року, тобто і після винесення рішення суду, на яке посилається відповідач у своєму відзиві. Надала докази щодо перешкоджання відповідачем у доступі до земельної ділянки протягом 2021-2022 років. Тому твердження відповідача про приюдиційність рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28.09.2020 року є необґрунтованим та недоцільним. Також посилається на подані докази щодо перешкоджання у доступі до належної їй земельної ділянки, зокрема на лист ДТЕК Київські регіональні електромережі від 02.08.2022 року, лист ГУ Держгеокадастру у Київській області від 12.08.2022 року. Щодо критики висновку експерта від 27.06.2021 року вказує на недоцільність обговорення, оскільки спростування чи оспорення вказаного висновку експерта може бути виключно у формі призначення повторної судової земельно-технічної експертизи та отримання відповідного висновку експерта. Тому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

25.07.2023 року до суду надійшли від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Корзуна Д.Л. заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких вказує на безпідставність позовних вимог позивача. Наголошує, що рішеннями судів встановлено, що позивач не мав перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою як до 28.09.2020 так і після 28.09.2020 року. Щодо наданих позивачем доказів звернення до Національної поліції України наполягає на тому, що ці звернення були від ОСОБА_5 , який не є учасником розгляду справи та вони не стосуються доказування у справі, оскільки не зафіксовано фактів вчинення будь-якою особою перешкод позивачу у доступі до належної їй земельної ділянки, а тільки зазначено щодо опитування осіб, після чого матеріали заяв списувались до архіву. Твердження позивача, що ОСОБА_6 яка є донькою ОСОБА_3 діє від її імені не відповідає дійсності та непідтверджено жодним доказом. Щодо листа ТОВ «Охоронна компанія «Безпека-Сервіс» від 26.06.2022 року на який посилається позивач, вказує, що в даному листі не зазначено, що ворота розташовані на земельній ділянці відповідача. Щодо неможливості приєднання електроустановок до належного позивачці житлового будинку до електромережі, наголошує що в даному листі вказано про неможливість виконання такого приєднання у зв`язку з неможливістю прокладення ЛЕП по території садового кооперативу через відмову власників земельних ділянок давати дозвіл на заїзд техніки та встановлення опор. Також наголошує на тому, що у висновку судового експерта від 27.06.2022 року, який долучено позивачем до матеріалів справи зазначено, що згідно опису меж в державному акті серія ЯИ № 603170 земельна ділянка з кадастровим номером :34:226:0134 межує від Г до А - землі Нижчедубечанської сільської ради, що протирічить твердженням позивача про те, що до належної позивачці земельної ділянки відсутні підступи і остання оточена земельними ділянками, які перебувають у приватній власності. На підставі вказаного, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Протокольною ухвалою суду 24.05.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Просять суд задовольнити позов у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, відповіді на відзив та доданих до позову документів.

Відповідач та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, просять суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та поданих запереченнях на відповідь на відзив.

Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, клопотань та заяв від неї не надходило.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що з позивачкою перебувають у шлюбі. Мають земельну ділянку і будинок, який знаходиться на СТ «Мрія». Вільно користуватись даною земельною ділянкою і будинком не можуть, оскільки стоять ворота на земельній ділянці відповідачки ОСОБА_3 , що перешкоджає вільний доступ. На земельну ділянку можна потрапити тільки пішки. Дружина зверталася до відповідача для з`ясування обставин та отримання доступу до земельної ділянки. Також дружина зверталась до правоохоронних органів. Липова забороняє лише ОСОБА_1 . Інші вільно користуються дорогою, у них є ключі від воріт. Іншого доступу до земельної ділянки немає.

Свідок ОСОБА_7 судовому засіданні пояснив, що є власником земельної ділянки з 2007 року на території СТ «Мрія». Перешкод потрапити до будинку не було. Всі люди могли дістатися до будинків. На даний час їздить до будинку іншим шляхом. Два роки тією дорогою не користується, оскільки немає доступу , бо встановлений паркан на ділянці ОСОБА_3 . Земельна ділянка знаходиться далі за земельною ділянкою позивача. Паркан знаходиться за земельною ділянкою позивачки.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що будинок перебуває на території СТ «Мрія». На телефоні встановлено програма яка дає можливість потрапити на територію. Електроенергія проведена до земельної ділянки. У житті кооперативу позивач не приймає участь. На початку дороги стоять ворота. Програми позивач немає, оскільки за даний доступ люди платили кошти. На сьогоднішній день електрики у позивача немає, оскільки існує заборгованість у позивача.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що проживає в будинку , який находиться в СТ «Мрія». З вікон якого видно в`їзд на територію садового товариства. Позивач на свою земельну ділянку потрапляє. До будинку позивача проведена електроенергія. Сам позивач участі в садовому товаристві не приймає.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та її представника, допитавши свідків, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :34:266:0134 площею 0,24 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що знаходиться на території Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.03.2016 року № 2929 ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_11 земельну ділянку, кадастровий номер :34:266:0902 площею 2,0633 га з, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що знаходиться на території Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 11.07.2016 року земельна ділянка кадастровий номер :34:266:0902 площею 2,0633 га була розділена на 9 окремих земельних ділянок площами: 0,1591 га, 00698 га, 09951 га, 0,8135 га, 0,1338 га, 0,1177 га, 0,0132 га, 0,2468га, 0,4143 га наданих для садівництва.

Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером :34:266:6047, площею 0,8135 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що знаходиться на території Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 була сформована шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером :34:266:0902.

Земельна ділянка ОСОБА_1 з кадастровим номером :34:266:0134 межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :34:266:6047, площею 0,8135 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка належить ОСОБА_3 .

В вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 направили на адресу відповідачки ОСОБА_3 пропозицію укласти договір про встановлення безстрокового, платного земельного сервітуту, посилаючись на те, що іншої можливості проїзду та проходу до своїх ділянок окрім як через земельні ділянки відповідачки, вона не має.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказаний лист відповідачкою отриманий 12.09.2022 року.

Встановлено, що земельні ділянки сторін розташовані на території котеджного містечка, обслуговуючого кооперативу «СТ «Мрія-1», який огороджено парканом, а проїзд на територію цього містечка до окремих ділянок та будинків здійснюється по існуючих шляхах, облаштованих на земельних ділянках, частина з яких належить на праві власності відповідачці.

Відповідно до ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.

Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Згідно ст. 98 ЗК України, право земельного сервітуту-це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.

Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до ст. 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів, зокрема, у виді права проходу та проїзду на велосипеді та права проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, права прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку, право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку, інші земельні сервітути.

У пункті 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підтвердження доводів про необхідність встановлення сервітуту позивачем надано до суду висновок експерта № 221/12-2021 від 27.06.2022 року за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження, який складено 27.06.2022 року судовим експертом Коваленко Л.А. Згідно висновків судового експерта вбачається, що до земельної ділянки з кадастровим номером :34:266:0134, яка перебуває у власності ОСОБА_1 не існує підходу та/або проїзду від земель загального користування, а також відсутнє будь-яке сполучення з землями загального користування та наведені 2 варіанти встановлення сервітуту для проходу та проїзду, а також для прокладання лінії електромереж 380 В від земель загального користування до земельної ділянки за кадастровим номером :34:266:0134, які описані в дослідницькій частині висновку (т. 1 а.с. 30-53).

Згідно варіанту 1 встановлення земельного сервітуту для проходу, проїзду та прокладання ліній електропередач до земельної ділянки за кадастровим номером :34:266:0134, через земельну ділянку з кадастровим номером :34:266:6047 пропонується встановити сервітут площею 0,3023 га із зазначенням обмеженими лініями розподілу.

Згідно варіанту 2 для проходу, проїзду та прокладання ліній електропередач до земельної ділянки за кадастровим номером :34:266:0134, через земельну ділянку з за кадастровим номером :34:266:6047 пропонується встановити сервітут площею 0,2879 га із зазначенням обмеженими лініями розподілу (т. 1 а.с. 51).

В ході судового розгляду відповідач надала суду висновок експертів № 30830/22-41/11660/23-41 від 12.04.2023 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, який складено 12.04.2023 року судовими експертами Салтанова В.В. та Дощечкін О.І .

Згідно висновків судового експерта пропонуються два варіанти можливого забезпечення проходу/проїзду від земель загального користування (існуючої дороги) до земельної ділянки, що перебуває у власності ОСОБА_1 , які не проходять через земельну ділянку з кадастровим номером :34:266:6047.

Варіант № 1 проходу/проїзду від земель загального користування (існуючої дороги) до земельної ділянки з кадастровим номером :34:266:0134, яка перебуває у власності ОСОБА_1 відображений на Додатку № 3 до висновку. Ширина проїзду прийнята від 3,50 м (на прямих ділянках) до 6,0 м (на поворотах).

Загальна площа проходу, проїзду згідно варіанту № 1 дорівнює 0.0550 га (550 кв.м), з них:

- частина проїзду площею S 1 - 0,0392 га, що на Додатку №?3 до висновку заштрихована блакитним кольором, позначена точками 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 15 і проходить по землям не наданим у власність чи користування;

- частина проїзду площею S 2 - 0,0158 га, що на Додатку №?3 до висновку заштрихована рожевим кольором, позначена точками 12, 13, 14, 15 і проходить по земельній ділянці з кадастровим номером :34:266:0117, яка належить ОСОБА_13 на праві приватній власності, тому використання земельної ділянки з кадастровим номером :34:266:0117 можливе на умовах сервітуту.

Площа ймовірного сервітуту становить S 2 = 0,0158 га, межі обмежені лініями з координатами поворотних точок, що містяться в таблиці 5 у дослідницькій частині висновку.

Варіант № 2 проходу/проїзду від земель загального користування (існуючої дороги) до земельної ділянки з кадастровим номером :34:266:0134, яка перебуває у власності ОСОБА_1 відображений на Додатку № 4 до висновку. Ширина проїзду прийнята від 3,50 м (на прямих ділянках) до 6,0 м (на поворотах).

Загальна площа проходу, проїзду згідно варіанту № 2 дорівнює 0,0524 га (524 кв.м.), з них:

- частина проїзду площею S 1 - 0,0361 га, що на Додатку №?4 до висновку заштрихована блакитним кольором, позначена точками 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7,8, 9, 10, 11, 15 і проходить по землям не наданим у власність чи користування;

- частина проїзду площею S 2 - 0,0163 га, що на Додатку № 3 до висновку заштрихована рожевим кольором, позначена точками 11, 12, 13, 14, 15 і проходить по земельній ділянці з кадастровим номером :34:266:0111, яка належить ОСОБА_3 на праві приватній власності, тому використання земельної ділянки з кадастровим номером :34:266:0111 можливе на умовах сервітуту.

Площа ймовірного сервітуту становить S 2 = 0,0163 га, межі обмежені лініями з координатами поворотних точок, що містяться в таблиці 6 у дослідницькій частині висновку.

Крім того, на Додатку № 2 до висновку відображено співставлення фактичних меж земельної ділянки ОСОБА_1 (лініями синього кольору) та меж земельної ділянки з кадастровим номером: :34:266:0134 згідно з даними ДЗК (лініями червоного кольору) та встановлено наступне:

1) фактична площа земельної ділянки ОСОБА_1 становить 0,2836 га., тобто збільшена на 0,0430 га (436 кв.м.) відносно площі 0,2400 га земельної ділянки з кадастровим номером: :34:266:0134 згідно з даними ДЗК.

Збільшення площі відбулось за рахунок південно-західної межі з боку земель не наданих у власність чи користування (водний об?єкт) та північно-східної межі з боку земельної ділянки з кадастровим номером: :34:266:6047.

2) фактичні межі земельної ділянки ОСОБА_1 частково не відповідають межам земельної ділянки з кадастровим номером :34:266:0134 згідно з даними ДЗК, а саме:

- південно-західна межа з боку земель не наданих у власність чи користування (водний об?єкт) - від точки 7 ф до точки 8 ф невідповідність меж варіює від 8,11 м до 10,87 м в бік збільшення площі на S 2н - 0,0377 га (377 кв.м.);

- північно-східна межа з боку земельної ділянки з кадастровим номером :34:266:6047- від точки 3 ф до точки 6 ф невідповідність меж варіює від 1,31 м до 1.57 м в бік збільшення площі на S 1н - 0,0055 га (55 кв.м.)

Невідповідність меж відображена на Додатку № 2 до висновку розмірними лініями зеленого кольору та затушована штриховкою блакитного кольору.

На спростування доводів відповідачки та підтвердження своїх доводів про необхідність встановлення сервітуту позивачем надано до суду висновок експерта № 277/05-2023 від 18.05.2023 року за результатами проведення земельно-технічної експертизи, проведення якої доручено судовому експерту Коваленко Л.А.

Згідно висновків, якої вбачається, що встановити в натурі (на місцевості) запропонований варіант № 1 сервітуту можливого забезпечення проходу/проїзду від земель загального користування (існуючої дороги) до земельної ділянки з кадастровим номером :34:266:0134, яка перебуває у власності ОСОБА_1 позначений числами 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13, 14,15 на Додатку №?3, де ширина прийнята від 3,50 м (на прямих ділянках) до 6,0 м (на поворотах). Загальна площа проходу/проїзду згідно варіанту № 1 дорівнює 0,0550 га (550 кв.м.), з них: - частина проїзду площею S1-0,0392 га, що заштрихована блакитним кольором, позначена точками 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,15 проходить по землях не наданих у власність чи користування, не можливо за відсутністю координат поворотних точок меж.

Водночас можливо зобразити приблизне місцерозташування вище зазначеного сервітуту, який зображений на малюнку № 10 червоною переривистою лінією, де частина запропонованого сервітуту проходить по водному плесу каналу № 2.

Частина проїзду, що заштрихована рожевим кольором та позначена точками 12,13,14,15 проходить по земельній ділянці з кадастровим номером :34:266:0117, що належить ОСОБА_13 для ведення індивідуального садівництва, які обмежені лініями з координатами поворотних точок, що містяться в Таблиці 5 можливо встановити в натурі (на місцевості), але площу вирахувати не можливо, оскільки лінії даного сервітуту є не замкнені.

Конфігурація сервітуту зображена на малюнку № 11 .

Встановити в натурі (на місцевості) запропонований варіант № 2 сервітуту можливого забезпечення проходу/проїзду від земель загального користування (існуючої дороги) до земельної ділянки з кадастровим номером :34:266:0134, яка перебуває у власності ОСОБА_1 позначений числами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 на Додатку 4, де загальна ширина проїзду прийнята від 3,50 м (на прямих ділянках) до 6,0 м (на поворотах). Загальна площа проходу згідно варіанту № 2 дорівнює 0,0524 га (524 кв.м.), з них: - частина проїзду площею S1-0,0361 га, що заштрихована блакитним кольором, позначена точками 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,15 проходить по землях не наданих у власність чи користування, не можливо за відсутністю координат поворотних точок меж.

Водночас можливо зобразити приблизне місцерозташування вище зазначеного сервітуту, який зображений на малюнку № 10 червоною переривистою лінією, де частина запропонованого сервітуту проходить по водному плесу каналу № 2.

Частина проїзду, що заштрихована рожевим кольором та позначена точками 11,12,13,14,15 проходить по земельній ділянці з кадастровим номером :34:266:0111, що належить ОСОБА_3 для ведення індивідуального садівництва, які обмежені лініями з координатами поворотних точок, що містяться в Таблиці 6, можливо встановити в натурі (на місцевості), але площу вирахувати не можливо, оскільки лінії даного сервітуту є не замкнені. Конфігурація сервітуту зображена на малюнку № 11 .

Охоронні зони - це території із режимом обмеженого використання, що Встановлюються навколо особливо цінних та/або вразливих об`єктів з метою їх охорони. В обох запропонованих варіантах, проїзд шириною 3,5 м частково проходить в 9 метровій захисній смузі каналу № 1 - в охоронній зоні каналу та частково проходить по водному плесу, що суперечить нормам діючого законодавства.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Наданий позивачем експертний висновок від 27.06.2022 року № 221/121-2021 судом сприймається критично і не може бути в даному випадку беззаперечним доказом, оскільки при його виготовленні експертом не досліджувалось питання можливості користування земельною ділянкою без встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту, альтернативні шляхи вирішення наявного спору. Земельна ділянка відповідача взагалі не досліджувалась і питання її використання без завдання шкоди відповідачу не вивчалось, в експертному висновку не наводилось. Крім того, твердження експерта, що відповідач приватизувала землі загального користування, дотичні до земельної ділянки позивачки, внаслідок чого у позивача відсутній підхід/під`їзд до земель загального користування суперечить матеріалам справи, а саме долученими копіями документів щодо формування земельної ділянки з кадастровим номером :34:266:6047 яка була утворена шляхом виділення з іншої земельної ділянки і площа якої не збільшувалась.

Також суд сприймає критично висновок експерта № 277/05-2023 від 18.05.2023 року за результатами проведення земельно-технічної експертизи, проведення якої доручено судовому експерту Коваленко Л.А.

До проведення дослідження за письмовою згодою замовника, залучено інженера- геодезиста: ОСОБА_14 , який мас повну вищу освіту за спеціальністю «Геодезія та землеустрій», кваліфікаційний сертифікат інженера-геодезиста № 013943, стаж роботи за фахом з 2012 року».

Однак, станом на дату проведення обстеження земельної ділянки даний інженер-геодезист ОСОБА_14 не мав діючого сертифіката, відповідно до державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів термін дії кваліфікаційного сертифікату інженера-геодезиста ОСОБА_14 № 013943 призупинено 15.11.2022 року.

Крім того, експертом вказується, що об`єктами дослідження є: земельна ділянка за кадастровим номером :34:266:0134, розташована в садівничому товаристві «Мрія-1» на території Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області. При цьому замовчується невідповідність фактичних меж (встановлення паркану) межам земельної ділянки відповідно до правовстановлюючих документів і даним ДЗК.

У висновку також зазначається, що проводилось дослідження земельних ділянок приватної власності з кадастровим номером :34:266:0117, що належить ОСОБА_13 та :34:266:0111, що належить ОСОБА_3 - тобто без їх згоди та за їх відсутності.

Експерт ОСОБА_15 , під час дослідження даних земельних ділянок без жодного документального підтвердження та паспорту водного об`єкта, кваліфікує водні об`єкти, як «канал» та характеризує їх як «осушувальні канали».

Також експертне наводить жодного документального підтвердження існування будь яких заборон, або обмежень па досліджуваній території.

У висновку експерт зазначає, що встановити в натурі (на місцевості) запропоновані варіанти сервітуту відповідно до висновку експертів від 12.04.2023 року не можливо за відсутністю координат поворотних точок меж. Водночас можливо зобразити приблизне місце розташування вище зазначеного сервітуту, який зображений на малюнку № 10 червоною переривистою лінією, де частина запропонованого сервітуту проходить по водному плесу каналу № 2».

Таким чином, висновок ґрунтується не на фактичних, документально підтверджених даних, а на «можливих припущеннях» судового експерта, які виходять за межі компетенції і спеціальних знань судового експерта».

Також суд звертає увагу, що у висновку від 27.06.2022 року № 221/121-2021 Варіантами № 1 та № 2 лише визначено наявність технічної можливості для встановлення земельного сервітуту для позивача, однак вказані варіанти не є єдино можливими для доступу позивача до його земельної ділянки, що підтверджується висновком експертів № 30830/22-41/11660/23-41 від 12.04.2023 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, який складено 12.04.2023 року судовими експертами Салтанова В.В. та Дощечкін О.І .

Отже, позивач просить встановити земельний сервітут через земельну ділянку відповідача способом, який є обтяжливим для ОСОБА_3 у той час, коли цей спосіб не є єдиним можливим та може бути задоволений іншим способом.

У п. 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом.

Враховуючи вимоги закону, для забезпечення гарантованих прав власника земельної ділянки земельний сервітут має здійснюватися найменш обтяжливим способом. Це означає, що незручності у використанні власником своєї земельної ділянки, обтяженої земельним сервітутом, мають бути мінімальними, тобто такими, що суттєво не перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою.

Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України саме позивач має довести, що повноцінне використання своєї земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки; що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити в інший спосіб; що відповідно до частини третьої статті 402 ЦК України він не досяг з відповідачем домовленості про встановлення сервітуту та про його умови.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Встановлено, що належних, допустимих та достатніх доказів того, що позивачці з боку відповідачки чиняться перешкоди в проході, проїзді, прокладанні комунікацій, тощо по фактичних шляхах до належних їй на праві приватної власності земельних ділянок суду не подано.

Твердження позивача, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, суд не бере до уваги, оскільки подані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, суд не приймає, так як вони не підтверджують, що саме відповідач ОСОБА_3 обмежує доступ до належної позивачу земельної ділянки.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги з якими звернулася позивачка є необґрунтованими та безпідставними, а тому відмовляє в їх задоволенні.

Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог, немає підстав для стягнення із відповідача судових витрат у справі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 98, 99 ЗК України, ст.ст. 16, 401, 402, 403 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 15, 76-81, 89, 95, 141, 177, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273-279 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Київській області про встановлення земельного сервітуту - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ).

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Київській області (, 03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14).

Суддя О.Д. Рудюк