Справа № 758/1132/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Довгалюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ- ФІНАНС», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору реєстратор Регіональної філії міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Кондратюк Наталія Сергіївна, про усунення перешкод у користуванні майном,-

В С Т А Н О В И В :

31.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «КРЕДИТ-ФІНАНС», в якому просив усунути йому перешкоди в користуванні майном, шляхом скасування обтяження, накладеного реєстратором ДП «Національні інформаційні системи» Кондратюк Н.С. 10.09.2020 16:57:24 за №28094526, на належний позивачу автомобіль Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_1 , за заявою обтяжувала ТОВ «КРЕДИТ-ФІНАНС».

Ухвалою суду від 06.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

07.04.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

24.05.2023 від представника позивача на адресу суду надійшла заява про відмову від позову та закриття провадження у справі, у якій позивач відповідно до ст. 206 ЦПК України відмовився від позовних вимог до відповідача ТОВ «КРЕДИТ-ФІНАНС», вказуючи на те, що зі змісту письмових пояснень представника відповідача та доданого до нього витягу з Державого реєстру обтяжень рухомого майна встановлено, що вказане обмеження на транспортний засіб позивача було знято 29.03.2023, у зв`язку з чим на даний час спір між сторонами відсутній.

Крім того, 14.05.2023 представником позивача подано заяву про відшкодування судових витрат, у якій він просить стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин першої-третьої ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Як вбачається із заяви про відмову від позову, її подано у відповідності до вимог ст. 206 ЦПК України, наслідки відмови від позову та наслідки закриття провадження по справі, передбачені ч.3 ст. 256 ЦПК України, позивачу відомі та зрозумілі, представник позивача має повноваження на подання заяви про відмову від позову.

Будь-яких підстав для неприйняття відмови позивача від позову судом не встановлено.

Ураховуючи наведене, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги те, що позивач відмовився від позову і така відмова прийнята судом, провадження у даній справі підлягає закриттю.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Підстави та порядок вирішення питання розподілу витрат у разі закриття провадження у справі визначено статтею 142 ЦПК України.

Так, частиною першою вказаної статті передбачено, що у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з частиною третьою цієї статті у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Правовий аналіз ч. 3 ст. 142 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за винятком, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН88 від 27.01.2023.

Встановлено також, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені відповідачем ТОВ «КРЕДИТ-ФІНАНС» після пред`явлення позову до суду, шляхом скасування обтяження, накладеного на належний позивачу автомобіль Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_1 .

Вказана обставина, зокрема, вбачається із доданого відповідачем до його письмових пояснень витягу про реєстрацію в Державому реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація припинення обтяження) №83204037 від 29.03.2023, у якому містяться дані про те, що 29.03.2023 реєстратором Регіональної філії міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Новейко-Вадіс О.Г. на підставі договору факторингу №11 від 02.02.2022, укладеного між ПАТ «Сведобанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс», у Державному реєстрі було припинено обтяження з реєстраціним номером запису 28094526 та конторльною сумою А08Е70Е371.

Із наведеного слідує, що позивач не підтримує свої вимоги внаслідок задоволення їх відповідачем після звернення позивача із даним позовом до суду та відкриття провадження у справі.

З огляду на вказане, приймаючи до уваги положення статті 142 ЦПК України, суд вважає, що в даному випадку наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат на підставі ч.3 ст. 142 ЦПК України.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.04.2021 у справі № 199/9188/16-ц (провадження № 61-12504св20).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, у розмірі 1073,60 грн.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві позивачем було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у загальному розмірі 10 000,00 грн.

24.05.2023 представником позивача подано заяву про відшкодування судових витрат, у якій він просить стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

До вказаної заяви представником долучено копії договору про надання правової допомоги №19/12/22 від 19.12.2022, акту прийому-передачі наданих послуг №1 від 19.12.2022 та квитанції №9КН0-37ТС-Е26В-КВТ4 від 19.12.2022.

Відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1-6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

В поданій заяві представник позивача просить стягнути на користь позивача з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, повноваження адвоката Риженка О.С. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000064 від 03.06.2016, видане на підставі рішення Ради адвокатів Чернігівської області №34 від 03.06.2016) як представника ОСОБА_1 підтверджуються ордером серії СВ №1044725 від 27.01.2023.

Представництво інтересів ОСОБА_1 здійснювалось адвокатом Риженком О.С. на підставі договору про надання правової допомоги №19/12/22, укладеного між ними 19.12.2022.

Згідно з п.3.1., п.3.2. договору сторони погодили, що оплата послуг здійснюється замовником у грошовій одиниці гривні, вартість послуг за даним договором складає суму, яка визначається в актах приймання-передачі наданих послуг, підписаних сторонами, які є невід`ємною частиною даного договору. Оплата послуг за цим договором здійснюється шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця протягом 3 днів з моменту підписання договору.

Актом прийому-передачі наданих послуг №1 від 19.12.2022 сторонами узгоджено вартість наданих послуг у розмірі 5000,00 грн.

Факт перерахування вказаної суми грошових коштів ОСОБА_1 адвокату Риженку О.С. підтверджується квитанцією №9КН0-37ТС-Е26В-КВТ4 від 19.12.2022.

Із урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 142, 206, 247, 255, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ- ФІНАНС» про усунення перешкод у користуванні майном.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ- ФІНАНС», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору реєстратор Регіональної філії міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Кондратюк Наталія Сергіївна, про усунення перешкод у користуванні майном закрити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ-ФІНАНС» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ-ФІНАНС» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. О. Ковбасюк