ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 694/2168/22
Провадження № 22-ц/821/604/23
категорія: 311000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Нерушак Л.В., Гончар Н.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Шпильовий Євген Сергійович

відповідач: Приватне підприємство «Автомагістраль»

представник відповідача: адвокат Корзаченко Володимир Миколайович

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника Приватного підприємства «Автомагістраль» - адвоката Корзаченко Володимира Миколайовича на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2023 року у справі за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Шпильового Євгена Сергійовича до Приватного підприємства «Автомагістраль» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

18.02.2022 до Звенигородського районного суду надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з Приватного підприємства «Автомагістраль» на користь ОСОБА_1 - заборгованість по заробітній платі за лютий-липень 2022 року, в сумі 82391 (вісімдесят дві тисячі триста дев`яносто один ) гривень, 96 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ОСОБА_1 з 13.04.2021 року по теперішній час працює на посаді дорожнього робітника дільниці в приватному підприємстві «Автомагістраль». Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 » за №43 від 07.03.2022 року, ОСОБА_1 мобілізований до Збройних Сил України та призначений до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 119 КЗпП України станом до 19.07.2022 року (19.07.2022 року набрання чинності Закону України №2352-ІХ), за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідач нарахував та не виплатив позивачу заробітну плату, будучи мобілізованим до Збройних Сил України, за лютий-липень 2022 року. Нарахований дохід з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року складає 120 673,25 грн., відрахування ПДФО та військовий збір за вказаний період відповідно складають 21 721,18 грн. та 1810,11 грн., виплачено за вказаний період 14750 грн., загальна заборгованість по заробітній платі складає 82 391,96 грн. На неодноразові звернення до боржника, заявник отримував усні відповіді, що заробітна плата не виплачується із-за відсутності коштів. Приватне підприємство «Автомагістраль» порушує Конституційні права заявника на отримання заробітної плати, оскільки її невиплата на протязі більше трьох місяців, поставила його у вкрай скрутне матеріальне становище. У зв`язку з тим, що боржник на час подання заяви до суду не провів повний розрахунок заявника, з нього підлягає стягненню нарахована та невиплачена заробітна плата в сумі 82 391,96 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2023 року позов ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до приватного підприємства «Автомагістраль» (адреса: вул. Київська, 68, с. Синяк, Бучанський район, Київська область, 07351, , тел. (04596) 3 50 14, електронна пошта: ) про стягнення заборгованості по заробітній платі - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного підприємства «Автомагістраль» (ідентифікаційний код юридичної особи в , адреса: вул. Київська, 68, с. Синяк, Бучанський район, Київська область, 07351) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) - заборгованість по заробітній платі з 01.03.2022 року по 18.07.2022 року, включно, в сумі 72 924,38 грн. (сімдесят дві тисячі дев`ятсот двадцять чотири гривні тридцять вісім копійок ).

Стягнуто з Приватного підприємства «Автомагістраль» (ідентифікаційний код юридичної особи в , адреса: вул. Київська, 68, с. Синяк, Бучанський район, Київська область, інд.07351) на користь держави - 878,27 гривень судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в межах суми платежу за один місяць - допущено до негайного виконання.

Рішення суду мотивоване тим, що законом № 2352-IX було виключено положення ч.3 ст. 119 КЗпП України про те, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період зберігається середній заробіток за місцем роботи. За таких обставин за позивачем, по 18.07.2022, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві (установі, організації), в якому він працював, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку по вказану дату.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до приписів ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМ України № 100 від 8 лютого 1995 року, який застосовується в тому числі у випадках залучення працівників до виконання військових обов`язків (п.п.«ї» п.1 Порядку).

Середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата (абзац 3 п.2 Порядку).

Згідно п.5 розділу ІV вказаного Порядку основою для визначення загальної суми середнього заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані два календарні місяці роботи на число відпрацьованих робочих днів у цих місяцях.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку).

Разом з тим, довідки про доходи надані позивачем та відповідачем суперечать одна одній, тому судом проведений розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість по заробітній платі становить 72 924,38 грн., що відповідає розміру визначеному у довідці відповідача. При цьому судом враховано, що вказана довідка разом з відзивом на позов була надіслана позивачеві, проте останній відповіді на відзив не надав і обгрунтувань невірності визначених у поданій відповідачем довідці не навів.

На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У березні 2023 року представник Приватного підприємства «Автомагістраль» - адвокат Корзаченко Володимир Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне та неправильне з`ясування обставин, які мають значення для справи, судом 1 інстанції, неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду 1 інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника Приватного підприємства «Автомагістраль» - адвоката Корзаченка Володимира Миколайовича мотивована тим, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 617 УК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Стверджує, що існування заборгованості якраз і є наслідком непереборної сили та випадку, як то передбачає ч. 1 ст. 617 ЦК України, і який трапився не з вини ПП «Автомагістраль», що дає підстави для звільнення відповідача від будь-якої відповідальності за порушення зобов`язання.

Вказує, що ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачає, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Відтак, вважає, що вимоги позивача про стягнення заробітної плати до моменту закінчення воєнного стану в державі є передчасними.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

В квітні 2023 року представник позивача - адвокат Шпильовий Є.С. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, що твердження відповідача про звільнення підприємства від будь-якої відповідальності у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин не відповідає дійсності, так як до жодного виду відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці відповідач не притягується та не притягнутий. В разі звільнення від відповідальності відповідач зобов`язаний виплатити заборгованість по заробітній платі.

Відповідно до абзацу 2, ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплатити заробітну плату.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що приватне підприємство «Автомагістраль», а саме головний офіс та частина виробних приміщень в період часу із 25 лютого 2022 року по 03 квітня 2022 року перебували під окупацією російських загарбників, але на час розгляду справи в суді відносило свою діяльністю.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

24 березня 2023 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника Приватного підприємства «Автомагістраль» - адвоката Корзаченко Володимира Миколайовича на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2023 року у справі за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Шпильового Євгена Сергійовича до Приватного підприємства «Автомагістраль» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 березня 2023 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Нерушак Л.В., Гончар Н.І.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 02 травня 2022 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 з 13.04.2021 року по теперішній час працює на посаді дорожнього робітника дільниці в приватному підприємстві «Автомагістраль» (а.с.7).

Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», на підставі наказу начальника Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за №43 від 07.03.2022 року, ОСОБА_1 мобілізований до Збройних Сил України та призначений до військової частини НОМЕР_1 (а.с.9).

Відповідно до довідки №545 від 18.08.2022 року, виданою приватним підприємством «Автомагістраль», нарахований дохід з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року складає 120 673,25 грн., відрахування ПДФО та військовий збір за вказаний період відповідно складають 21 721,18 грн. та 1810,11 грн., виплачено за вказаний період 14750 грн., загальна заборгованість по заробітній платі складає 82 391,96 грн. (а.с.7).

Відповідно до довідки №А-00000039 від 26.01.2023 року, виданою приватним підприємством «Автомагістраль», нарахований дохід з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року складає 120 673,25 грн., відрахування ПДФО за вказаний період відповідно складають 21 721,18 грн., військовий збір з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року становить 1810,11 грн., виплачено за вказаний період 24217,58 грн., загальна заборгованість по заробітній платі складає 72 924,38 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника Приватного підприємства «Автомагістраль» - адвоката Корзаченко Володимира Миколайовича не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР№ 2148-VIIIвід 19.10.1973 р., держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. З ст. 119 Кодексу законів про працю України (у редакції до 19.07.2022) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.

Частиною 5 ст.17 Конституції України гарантовано, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами 3 та 4 ст.119 КЗпП України.

Відповідно до ч. 3 ст.119 КзпПУ за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні було введено воєнний стан.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 69/202 в Україні оголошена загальна мобілізація.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 з 13.04.2021 року по теперішній час працює на посаді дорожнього робітника дільниці в приватному підприємстві «Автомагістраль» (а.с.7).

Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», на підставі наказу начальника Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за №43 від 07.03.2022 року, ОСОБА_1 мобілізований до Збройних Сил України та призначений до військової частини НОМЕР_1 (а.с.9).

Відповідно до довідки №545 від 18.08.2022 року, виданою приватним підприємством «Автомагістраль», нарахований дохід з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року складає 120 673,25 грн., відрахування ПДФО та військовий збір за вказаний період відповідно складають 21 721,18 грн. та 1810,11 грн., виплачено за вказаний період 14750 грн., загальна заборгованість по заробітній платі складає 82 391,96 грн. (а.с.7).

Відповідно до довідки №А-00000039 від 26.01.2023 року, виданою приватним підприємством «Автомагістраль», нарахований дохід з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року складає 120 673,25 грн., відрахування ПДФО за вказаний період відповідно складають 21 721,18 грн., військовий збір з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року становить 1810,11 грн., виплачено за вказаний період 24217,58 грн., загальна заборгованість по заробітній платі складає 72 924,38 грн.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що законом було визначено, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток за місцем роботи, де вони працювали на час призову. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01 липня 2022 року за № 2352-IX (набрав чинності 19.07.2022 р.) (п.п. 17 п. 1) внесено зміни до частини 3статті 119 КЗпП України, а саме слова "зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток" замінено словами "зберігаються місце роботи і посада".

Таким чином, законом № 2352-IX було виключено положення ч.3 ст. 119 КЗпП України про те, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період зберігається середній заробіток за місцем роботи.

Суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що за таких обставин за позивачем, по 18.07.2022, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві (установі, організації), в якому він працював, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку по вказану дату.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до приписів ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМ України № 100 від 8 лютого 1995 року, який застосовується в тому числі у випадках залучення працівників до виконання військових обов`язків (п.п.«ї» п.1 Порядку).

Середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата (абзац 3 п.2 Порядку).

Згідно п.5 розділу ІV вказаного Порядку основою для визначення загальної суми середнього заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані два календарні місяці роботи на число відпрацьованих робочих днів у цих місяцях.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку).

Разом з тим, довідки про доходи надані позивачем та відповідачем суперечать одна одній, тому судом 1 інстанції вірно проведений розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість по заробітній платі становить 72 924,38 грн., що відповідає розміру визначеному у довідці відповідача. При цьому судом 1 інстанції враховано, що вказана довідка разом з відзивом на позов була надіслана позивачеві, проте останній відповіді на відзив не надав і обгрунтувань невірності визначених у поданій відповідачем довідці не навів.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Щодо тверджень представника відповідача, що існування заборгованості є наслідком непереборної сили та випадку, як то передбачає ч. 1 ст. 617 ЦК України, і який трапився не з вини ПП «Автомагістраль», що дає правові підстави для звільнення відповідача від будь-якої відповідальності за порушення зобов`язання, колегія суддів зазначає наступне.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указ затверджено Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено. Наразі режим воєнного стану в Україні триває.

Особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» урегульовано Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон), який діє протягом воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

Враховуючи наведене, твердження представника відповідача про наявність підстав для звільнення відповідача від будь-якої відповідальності за порушення зобов`язання є помилковими, оскільки предметом позову є вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати та відповідає вимогам ч. 4 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Крім того, відомостей щодо припинення діяльності відповідача внаслідок ведення бойових дій в Україні під час розгляду справи судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного підприємства «Автомагістраль» - адвоката Корзаченко Володимира Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2023 року у справі за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Шпильового Євгена Сергійовича до Приватного підприємства «Автомагістраль» про стягнення заборгованості по заробітній платі, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 24 травня 2023 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : Л.В. Нерушак

Н.І. Гончар