П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023року м. Київ

Справа № 752/8620/22

Провадження: № 22-ц/824/11893/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Мережко М. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ольшевської І. О.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

у с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

29 травня 2023 року адвокат Андрощук С. В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про компенсацію додаткових витрат, а саме, витрат на правову допомогу в сумі 29 254, 88 грн.

Додатковим рішенням Голосіївскього районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Андрощука С.В. про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 29 254,88 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат на правничу допомогу.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їх розміру. Відмітив, що суд першої інстанції не перевірив вартість оплати відповідних послуг адвоката та складність справи, окрім того, представником ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати відповідачем 29 254, 88 грн. в рахунок отримання правової допомоги, зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення, чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований в установленому законом порядку, тому, вважає, що сума витрат, заявлених позивачем, значно перевищує встановлений діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 20 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, звертаючись до суду із відзивом на позовну заяву адвокат Андрошук С.В. в інтересах ОСОБА_2 зазначив орієнтовний розмір судових витрат на правову допомогу у розмірі 30 000 грн (а.с. 75-76).

Порушивши питання про ухвалення додаткового рішення, представник відповідача на обґрунтування своїх вимог про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 29 254, 88 грн., надав суду договір про надання правової допомоги № 0003/44/4-23/12/2020 від 23.12.2020 року,додаткову угоду № 5 від 14.09.2022 року до договору № 000/44/4-23/12/2020, виписку про перерахування грошових коштів 07.10.2022 року - 10 000 грн., 20.10.2022 року - 10 000 грн., 30.03.2023 року - 9 254, 88 грн., акт № 10 про надання правової (правничої) допомоги від 29.05.2023 року (а.с. 186-194).

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відображена у наданих представником відповідача доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) і її складності відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, а тому, вважав співмірним та обґрунтованим розмір судових витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню відповідачці, у сумі 29 254, 88 грн.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів ураховує наступне.

Згідно з положеннями ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ст. ст. 4, 12-13 ЦПК).

Як убачається із матеріалів справи, між відповідачкою і АБ «С.Андрощука» був укладений договір №0003/44/4-23/12/2020 про надання правової допомоги від 23.12.2020 року. П.4.1 укладеного договору сторони передбачили, що за надання Бюро клієнтові правової(правничої) допомоги Клієнт сплачує винагороду, визначену додатковою угодою до договору (а.с.137-138).

В той же день, сторони уклали додаткову угоду № 1, відповідно до п.4.1.1. якої за надання правової (правничої) допомоги по супроводженню кожної окремо справи в суді 1-ої інстанції клієнт сплатить Бюро еквівалент 400,00 доларів США (а.с.139).

1 березня 2022 року сторони уклали додаткову угоду №2, відповідно до якої внесли зміни до п.1.1 договору №0003/44/4-23/12/2020, а саме доповнили 2-м абзацом п.4.1.1 договору і виклали його в наступній редакції: за надання правової (правничої) допомоги по супроводженню кожної окремо справи Клієнт платить Бюро винагороду у розмірі еквіваленту 800 доларів США (а.с.140).

14.09.2022 року сторонами було укладено додаткову угоду № 5, відповідно до ч. 2 угоди сторонами було узгоджено надання правової допомоги у справі № (а.с.190-191).

Фактично, сторонами було погоджено і оплачено 29 254,88 грн. Разом з тим, сторони Договору зафіксували, що правова допомога надається у межах розгляду справ 760/26999/20, 760/28360/20, 760/27009/20, 752/8620/22. Проте, з наданих відповідачем до матеріалів справи платіжних доручень, неможливо встановити, за надання правової допомоги у якій із зазначених саме справ, ОСОБА_2 здійснила оплату (а.с. 192).

На виконання вимог Договору був складений акт про надання правової допомоги від 29.05.2023 року (а.с.193-194).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновків Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний суду справі №905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 сформував висновок, згідно якоговизначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як зазначено вище, згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Отже, при зверненні за відшкодуванням варто пам`ятати, що при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.).

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [BII], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Надаючи оцінку співмірності розміру понесених стороною витрат на правову допомогу з обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, суди з`ясовують, які конкретно роботи (послуги) виконав (надав) адвокат. При цьому, суди враховують не лише, чи передбачено виконання цих робіт договором, але й чи відповідають вони критерію необхідності - чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання - чи вплинули вони на перебіг розгляду справи.

Із матеріалів справи убачається, що оскаржуване додаткове рішення було ухвалено судом за відсутності учасників справи. При цьому, заперечення ОСОБА_1 подані до суду першої інстанції 05.06.2023 (а.с. 202), тобто, в день ухвалення додаткового рішення, проте, судом першої інстанції враховані не були, про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення учасники справи судом не повідомлялись, що позбавило позивача можливості висловити власну думку з приводу заявленого до стягнення розміру витрат на правову допомогу.

Заперечуючи проти ухваленого додаткового рішення та розміру заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилався на те, що розмір таких витрат є завищеним, не відповідає складності справи та не доведений належними доказами.

Перевіряючи такі доводи апеляційної скарги, колегія суддів ураховує наступне.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У п. 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» установлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням заперечень позивача, колегія суддів вважає, що заявлені до стягнення розмір витрат на правову допомогу є завищеним з огляду на наступне.

З деталізованого розрахунку наданих адвокатом відповідачці послуг убачається, що кількість витраченого часу участі в судових засіданнях, що відбулись 01.02.2023 та 24.05.2023 становить 2,5 год. за кожне засідання, вартість участі в одному засіданні - 3 555 грн. (а. с. 183).

Проте, з протоколів судових засідань, убачається, що тривалість судового засідання 01.02.2023 відбувалась з 12:03 по 12:42 год., тобто, менше однієї години (60 хв.) (а.с. 156-157).

Судове засідання, що відбувалось 24.05.2023 року тривало починаючи з 09:54 по 11:34, що в сумі дорівнює 2 год. 20 хв. (а.с. 164-167).

Отже, зазначений адвокатом в детальному розрахунку витрачений час на участь в судовому засіданні не відповідає критерію співмірності витрат, зважаючи на фактично проведений адвокатом час в судових засіданнях.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зазначив, «…надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною…».

Визначаючи сукупний розмір сплачених відповідачкою витрат на правничу допомогу, який підлягає їй відшкодуванню позивачем, застосовуючи наведений правовий висновок у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що витрати на ознайомлення з матеріалами справи, узгодження правової позиції з клієнтом та збір доказів і їх долучення до відзиву не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною, оскільки фактично охоплюються змістом наданої послуги із складання відзиву на позовну заяву.

Отже, ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських послуг, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності таких робіт та значимості таких дій у справі, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру заявлених судових витрат до 10 000 грн.

Суд першої інстанції,розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення за відсутності учасників справи, не врахував подані позивачем запереченнящодо розміру заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, не дослідив надані заявником докази на обґрунтування заявленого розміру з урахуванням критерію реальності адвокатських послуг, виходячи з конкретних обставин справи, та як наслідок дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 29 254, 88 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності розміру витрат спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, долученими до заяви про відшкодування витрат на правову допомогу, яким судом надано належну оцінку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких підстав, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року зміні шляхом зменшення розміру судових витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 29 254 88 грн. до 10 000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року змінити.

Зменшти розмір судових витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 29 254, грн. 88 коп. до 10 000 (десяти тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

М. В. Мережко