Справа № 932/3140/22
Провадження № 2-п/932/7/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., за участі секретаря судового засідання Мотуз Я.А., представника відповідача адвоката Бардаченко В.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Забродіної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, яка обґрунтована тим, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Відповідач з таким рішенням не погоджується, оскільки вважає, що не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, а тому не зміг скористатись своїми процесуальними правами, подати відзив і т.д. Крім того, обставини на які посилається відповідач є важливими, оскільки судом у мотивувальній частині рішення встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено у травні 1993 му році, що не відповідає дійсності. Така обставина використовується позивачкою в іншому спорі про поділ майна подружжя, що порушує права та інтереси відповідача та позбавляє можливості в іншій справі ухвали законне і обґрунтоване рішення. Посилаючи на такі факти, відповідач просить заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 змінити, та виключити з його мотивувальної частини речення: «як вказує позивач, шлюбні стосунки між сторонами припинено у травні 1993 му році».

ОСОБА_3 подала заперечення на заяву про перегляд заочного рішення. Вказує, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, був обізнаний, що в суді перебуває така справа, однак не надав жодних пояснень чи відзиву. Заочне рішення набрало законної сили, є правильним по суті, а отже обов`язковим для сторін. Обставина, на яку посилається відповідач, не використовується в інших спорах, оскільки цивільний процес є змагальним, а обставини, що встановлені в іншому рішенні суду, не мають обов`язкового значення під час розгляду інших справ.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_3 просить заяву ОСОБА_2 про перегляд (зміну) заочного рішення, залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, надав змістовні пояснення. Звернув увагу на те, що в заочному рішенні суду встановлена обставина, яка оспорюється сторонами, тому має бути або виправлена, або змінена. Також вказує, що відповідач не знав про розгляд справи в суді, не міг подати відзив чи заяви з процесуальних питань.

ОСОБА_3 та її представник заперечували проти задоволення заяви, з огляду на її необґрунтованість. Просили суд залишити заяву без задоволення.

Вислухавши пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що дана заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема, обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох вищенаведених умов.

Судом встановлено, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом належним чином повідомлялись сторони про дату, час та місце судового розгляду, надсилалась поштова кореспонденція. Проте відповідач відмовився від отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі з доданими матеріалами, а також відмовився від отримання судової повістки.

В силу положень ч. 9 ст. 130 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Суд констатує, що відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення не додано будь-яких доказів, які б свідчили про поважність причин неявки до суду, а також мали б істотне значення для правильного вирішення справи.

Доводи заяви про перегляд заочного рішення зводяться до незгоди із тим, що судом в мотивувальній частині рішення начебто встановлений факт того, що шлюбні стосунки між сторонами припинено у травні 1993 му році. Проте такий факт не можна вважати преюдиційним, оскільки правова оцінка, надана судом певному факту не є обов`язковою для іншого суду, а обставини, встановлені судом під час розгляду справи, можуть бути спростовані в загальному порядку особою, щодо якої цей факт встановлено.

Крім того, суд не має повноважень переглядати заочне рішення шляхом зміни мотивувальної частини, оскільки такими повноваженнями наділений суд апеляційної інстанції. Суд першої інстанції може лише скасувати заочне рішення та призначити розгляд спору в загальному порядку, однак підстав для скасування заочного рішення в даному випадку не встановлено.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

Беручи до уваги, що відповідачем не надано доказів поважності причин неявки до суду, а наведені ним доводи і аргументи не дають підстав для висновку про неправильність розгляду справи, та не мають істотного значення для її вирішення, суд приходить до висновку про необґрунтованість поданої заяви, а отже у її задоволенні належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 280, 287, 288, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 року по справі № 932/3140/22, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 року по справі № 932/3140/22 може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду в загальному порядку протягом 30 днів з дня постановлення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ