Справа № 216/5163/23
провадження №2/216/2153/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

10 листопада 2023 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Чирського Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Смолдирева М.Є.,

представника позивача, адвоката Палішевої Н.О., відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача - адвоката Палішевої Наталі Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Палішева Наталя Олександрівна звернулася до суду в інтересах ОСОБА_2 із відповідною позовною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку із господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 . 29.04.2023 року державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у позивача відсутнє документальне підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті. На підставі викладеного, просила суд встановити факт спільного проживання позивача із матір`ю до дня її смерті.

07.08.2023 року ухвалою судді вказану позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 07.09.2023 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за уточненою позовною заявою, постановлено витребувати у Третій криворізькій державній нотаріальній конторі копію спадкової справи, яку було заведено після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 19.10.2023 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, покладаючись на думку суду, просить винести законне рішення за умови наявності усіх необхідних документів та доведення обставин справи, а також судові витрати залишити за позивачем.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що їм відомо про проживання ОСОБА_2 , із матір`ю ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 протягом часу приблизно з травня 1997 року, і на момент смерті останньої.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення,невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі батько зазначений ОСОБА_6 , в графі мати - ОСОБА_3 .

Батько позивача ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , яка за життя та на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя померлій ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, належав житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на вищезазначене нерухоме майно.

29.04.2023 року позивач, як спадкоємець за законом, звернувся до державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері.

Постановою нотаріуса від 29.04.2023 року № 601/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини та відсутністю факту постійного проживання разом із померлою.

Згідно акту про фактичне проживання осіб в житловому приміщенні від 15.06.2023 року, який складено мешканцями АДРЕСА_2 , засвідченого квартальним комітетом Виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради, в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 фактично проживали однією сім`єю у період з травня 1997 року до 15.06.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Окрім позивача спадкоємцем за законом на майно після померлої ОСОБА_3 є ОСОБА_1 (рідна сестра позивача), однак остання спадщину в установлені строки не прийняла, що підтверджується відомостями з копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 .

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України).

Позивач звернувся до державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини лише 29 квітня 2023 року, тобто з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно матеріалів спадкової справи № 274/2020 інші спадкоємці, які б зверталися із заявою про прийняття спадщини, окрім позивача, який є сином спадкодавця, відсутні.

Встановлено, що адреси місця реєстрації спадкодавця та позивача не співпадають.

На момент смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак не проживала там.

Згідно викладених обставин у позові, показів свідків, допитаних під час судового розгляду та акту про фактичне проживання особи, позивач разом із своєю матір`ю у період з травня 1997 року по день смерті останньої, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно мешкали разом за адресою місця реєстрації позивача, а саме: АДРЕСА_2 .

Юридичні факти це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків.

Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Суд зауважує, що відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Таким чином законодавство пов`язує фактичне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за одною адресою, а не факт реєстрації та відповідними записами про реєстрацію в паспортах.

Аналогічна позиція зазначена в Постанові Верховний Суд від 01 серпня 2018 року по справі № 212/9157/15-ц, Постанові Верховного суду від 17.01.2022 року по справі № 643/790/20.

Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч.1 ст.95 ЦПК України)

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що спадкоємцем за законом є позивач, непрацездатних спадкоємців за законом, а саме: малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця, непрацездатних вдови (вдівця) та непрацездатних батьків судом не встановлено.

Факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне ОСОБА_2 для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем - матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст. 15, 16, 29, 1216,1220,1261,1268 ЦК України, 4, 5, 12,13,43, 79, 80, 81, 178, 223, 247, 258-259, 263-265, 273,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом із спадкодавцем, матір`ю ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з травня 1997 року до 15 червня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 листопада 2023 року.

Суддя Г.М.Чирський