У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2023 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області в складі Заярний А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, ГУНП у Вінницькій області про стягнення шкоди за бездіяльність правоохоронних органів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22.05.2023 звертається до суду з цією позовною заявою, в якій просить :

- витребувати з нацполіції кримінальне провадження №0000020;

- ознайомитись під час судового засідання з загальновідомими доказами (постановою);

- стягнути з відповідача через державне казначейство моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

До позовної заяви не додав жодного доказу.

Ознайомившись з позовною заявою, вважаю, що вона не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, і її слід залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення її недоліків, з огляду на таке.

Згідно з положеннями статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Процесуальне законодавство не передбачає обов`язкової форми (шаблону) позовної заяви. Однак закон встановлює обов`язкові її реквізити. Від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи. Законодавство не вимагає матеріально-правового обґрунтування вимог, однак обґрунтування позову не правовими фактами може негативно вплинути на наслідки вирішення вимоги по суті.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у Постанові № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суди мають звертати особливу увагу, зокрема на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Як визначено у ст. 23 ЦПК України, 1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В порушення ст. 175 ЦПК України, позивач в позові не зазначив виклад обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги (якими діями правоохоронних органів спричинено йому моральну шкоду, в чому вона виражається, з обґрунтуванням заявленої суми), не зазначив конкретних доказів, що підтверджують вказані обставини, та не надав їх.

Враховуючи принцип диспозитивності, який визначений у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачу слід звернути увагу на те, що відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК).

Позивач до позовної заяви додав клопотання про витребування з нацполіції кримінальне провадження №0000020, яке не відповідає вимогам визначеним ч.4 ст. 84 ЦПК України, відповідно до якої у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Доказів про те, що він самостійно не може отримати докази, які стосуються предмета позову, суду не надав, як і точного місця знаходження їх.

Згідно вимог ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог статей 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищезазначене, дану позовну заяву слід залишити без руху для усунення вказаних вище недоліків.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, у яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Разом з тим відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване в §1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, аби сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого є лише одним з аспектів. Однак ідеться про можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в §1 статті 6 Конвенції.

Керуючись статтею 175 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху, запропонувавши позивачу протягом десять днів з дня отримання ухвали, усунути недоліки, зазначені в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк, позовна заява буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню позивачеві.

Ухвала суду набирає законної сили в прядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ

Ухвала підписана 26.05.2023