Дата документу 18.05.2023
Справа № 334/3382/22
Провадження № 2/334/268/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючої - судді Коломаренко К.А.

при секретарі Цілінко А.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2022 року до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», про захист прав споживачів, в якій позивач просить: визнати договір, укладений ОСОБА_2 з Акціонерним товаристом Комерційним банком «ПРИВАТБАНК» діючим; зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 поточним рахунком у гривні, відкритим ОСОБА_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та який обслуговується через банківську карту № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , виданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 та електронних систем «Приват24», щляхом розблокування даного поточного рахунку (поновлення проведення зупинених фінансових операцій за даним рахунком); стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору та на отримання правової допомоги.

Ухвалою суду від 22.08.2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

19.09.2023 року представник позивача адвокат Богач А.О. подала уточнену позовну заяву про захист прав споживачів, в якій просить зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 поточним рахунком у гривні, відкритим ОСОБА_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та який обслуговується через банківську карту № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , виданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 та електронних систем «Приват24», щляхом розблокування даного поточного рахунку (поновлення я проведення зупинених фінансових операцій за даним рахунком; стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору та на отримання правової допомоги.

13 березня 2023 року на електронну пошту суду надійшло клопотання представника відповідача Якушева Сергія Олександровича (діє на підставі довіреності) про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. В обґрунтування клопотання зазначає, що предметом спору є те, що 04.08.2022 року АТ КБ «Приватбанк» прийнято рішення про розірвання ділових відносин з ОСОБА_1 та припинено її обслуговування як клієнтки банка через отримання нею грошових коштів від її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є зрадником України а колаборантом, бо співпрацює з ворогом країної-агресором рф, що підтверджується інформацією з інтернет-сайту «Миротворець». На час прийняття вказаного рішення у банка були відсутні будь-які документи, які б підтверджували розірвання шлюбу між вказаними особами за рішенням суду. Вказані документи долучено представником позивача лише до позовної заяви, як і рішення про стягнення аліментів, а заходи досудового врегулювання спору не здійснювались. У цій справи ОСОБА_1 повинна була вжити мінімальні заходи досудового врегулювання спору між сторонами та додати судові документи банку, повідомивши про зміни в її персональних даним. Після отримання банком рішення про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, 01 березня 2023 року прийнято рішення про поновлення ділових відносин з позивачем. 09 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК», підписала відповідні заяви та отримала дві платіжні картки. У зв`язку з цим на теперішній час відстуній предмет спору, а цивільна справа підлягає закриттю.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Богач А.О. подала на електронну пошту заяву про стягнення витрат з надання професійної правничої допомоги в розмірі 13 000 гривень, з яких: 5 000 гривень за надання консультації, опрацювання законодавчої бази, складання позовної заяви, підготовка пакету документів, в тому числі складання та направлення двох адвокатських запитів; 1 500 гривень представництво інтересів у судовому засіданні 19.09.2022 року; 1 500 гривень представництво інтересів у судовому засіданні 16.01.2023 року; 1 500 гривень представництво інтересів у судовому засіданні 13.02.2023 року; 1 500 гривень представництво інтересів у судовому засіданні 14.03.2023 року; 1 000 гривень скдадання відповіді на відзив; 500 гривень складання клопотання про витребування доказів; 500 гривень складання клопотаня про виклик свідка. Також просила стягнути з відповідаа сплачений судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_4 16.03.2023 року надіслав на електронну пошту суду заперечення на заву про стягнення судових витрат, в якому зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо реальної сплати позивачем будь-яких коштів за послуги адвоката, бо адвокат самостійно виписал квитанцію та написав суму нібито сплати коштів. Адвокат не зміг сформувати повний пакет документів до банка з правильними вихідними даними клієнта необхідними для його ідентифікації. Адвокат необґрунтовано бажає стягнути з Банка послуги, надані за складання та направлення двох адвокатських запитів, оскільки один з них був адресований не банку, а інший від 17.08.2022 року вих. №17/08/22 щодо іншого її клієнта ОСОБА_5 разом з додатком Ордером на ім`я ОСОБА_6 , а також з помилковим номером картки, який не належить ОСОБА_1 та взагалі не існує в АТ КБ «Приватбанк». Більш цього, запит не містив у додатках ані договір про надання правової допомоги, ані письмову заяву-розпорядження клієнта банку з дозволом на розкриття банківської таємниці щодо неї. У змісті вказаного запиту адвоката не надаються жодні документи, які б спростовували наявність сімейних правовідносин з колишнім чоловіком позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є зрадником України та колаборантом. Воочевидь, що у подібних спорах клієнтка повинна повинна була здійснити хоча б мінімальні заходи досудового врегулювання спору між сторонами та надати судові документи банку, повідомивши про зміни в її персональних даних. Отже, як адвокатом, так і клієнтом ОСОБА_1 не були здійсненні належним чином обов`язкові у даному спорі заходи досудового врегулювання спору. Адвокат необґрунтовано просить стягнути кошти за кожне судове засідання, оскільки єдине судове засідання, яе було проведено це 13.02.2023 року. На підставі вищевикладеного просить суду відмовити в задоволенні заяви про стягнення судових витрат в повному обсязі. У випадку знаходження судом підстав для задоволення заяви про стягнення судових витрат, врахувати всі вищевказані обставини та зменшити ці витрати у порядку ст. 137 ЦПК України.

Згідно вимог ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, подані клопотання сторін, суд приходить до наступних висновків.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про захист прав споживачів. Згідно уточненої позовної заяви, поданої 19.09.2022 року, просить зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 поточним рахунком у гривні, відкритим ОСОБА_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та який обслуговується через банківську карту № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , виданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 та електронних систем «Приват24», шляхом розблокування даного поточного рахунку (поновлення проведення зупинених фінансових операцій за даним рахунком).

Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 2 частини 1ст. 255 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відсутній предмет спору провадження у справі підлягає закриттю.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

За змістом пункту 2 частини першоїстатті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Закриття провадження у справіце форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. З огляду на викладене, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Аналогічні висновки містяться у Постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті, незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

До такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 03.05.2018 у справі № 404/251/17.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом позову є вимога про усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_1 поточним рахунком у гривні, відкритим ОСОБА_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та який обслуговується через банківські карти № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , видані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 та електронних систем «Приват24», щляхом розблокування даного поточного рахунку.

Як встановлено судом, 01 березня 2023 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» прийнято рішення про поновлення ділових відносин з позивачем. 09 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК», підписала відповідні заяви та отримала дві платіжні картки, що в свою чергу підтверджує відсутність перешкод позивача у користуванні поточним рахунком у гривні, відкритого позивачем, у зв`язку з чим відповідач звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження.

Клопотань або заяв від позивача про закриття провадження у справі на підставі інших норм ЦПК України до суду не надходило.

Зважаючи на викладені обставини, а саме фактичне добровільне виконання відповідачем зобов`язань перед позивачем, враховуючи вказані норми матеріального та процесуального права дають обґрунтовані підстави стверджувати, що на теперішній час між сторонами відсутній предмет спору, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

За частиною 2 статті 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про закриття провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Судом встановлено, що за подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992, 40 грн., що підтверджується квитанцією №35 від 27.12.2022 року. У зв`язку із закриттям провадження у справі, з урахуванням заяви позивача від 26.04.2023 року, судовий збір підлягає поверненню позивачу в розмірі 992, 40 грн. з державного бюджету, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Отже, у ч.3 ст. 133 ЦПК України наведено вичерпний перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Докладніше кожна з категорій цих витрат конкретизована у статтях 137,138, 139, 140 ЦПК України.

При цьому, банківська комісія - це грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг. Банківська комісія береться також за оплату чеків, розміщення депозитів, виконання постійних доручень, пряме дебатування.

Стягненню підлягають виключно судові витрати без врахування комісії, оскільки банк було обрано особою самостійно, та банківська комісія за своєю суттю не є частиною судового збору чи судовими витратами, який встановлюється державою відповідним нормативно-правовим актом та є обов`язковим до сплати.

Саме такий висновок викладений в Постанові КЦС ВС від 25.01.2023 №523/12032/18 (61-6898св22).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Сплата судового збору позивачем у справі підтверджується квитанцією від 19.08.2022 року у розмірі 992,40 грн.

З огляду на вищевикладене, оскільки суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 992,40 гривень підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката суд дійшов наступних висновків.

Частиною 3 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи, що в даному випадку провадження у справі підлягає закриттю через те, що предмет спору відсутній унаслідок задоволення вимог позивача відповідачем після пред`явлення позову, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати у відповідності до ч. 3 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом частини 4 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Натомість у частині третій наведеної статті визначено критерії, керуючись якими, суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії/бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката позивачем надано належним чином засвідчені копії Договору про надання правової допомоги від 17.08.2022 року, укладеного позивачем із адвокатом Богач А.О., додатку №1 до Договору від 17.08.2022 року, в якому зазначена вартість послуг,що надаються, акту приймання-передачі виконаної роботи від 18.08.2022 року, квитанція до прибуткового касового ордера №18/08/22 від 18.08.2022 року на суму 5000 гривень, складена адвокатом Богач А.О., акту приймання-передачі виконаної роботи від 14.03.2022 року, квитанція до прибуткового касового ордера №14/03/23 від 14.03.2023 року на суму 8000 гривень, складена адвокатом Богач А.О..

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 Договору про надання правової допомоги від 18.08.2022 рокурозмір оплати праці Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок рахунків визначаються сторонами в додатках до цього договору. За домовленістю сторін оплата правової допомоги може здійснюватись також у вигляді доплати або авансу.

У Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги від 17.08.2022 року сторони узгодили вартість роботи адвоката, а саме: 5 000 гривень надання консультації, опрацювання законодавчої бази, складання позовної заяви, підготовка пакету документів, в тому числі складання та направлення адвокатських запитів; 1 500 гривень представництво інтересів у судовому засіданні (кожне); 1 000 гривень скдадання відповіді на відзив; 500 гривень складання заяв та/або клопотань по справі (кожне).

З акту приймання-передачі виконаної роботи від 18.08.2022 року вбачається, що адвокатом надано, а позивачем прийнято правничу допомогу на суму 5 000 грн, а саме за надання консультації, опрацювання законодавчої бази, складання позовної заяви, підготовка пакету документів, в тому числі складання та направлення двох адвокатських запитів.

З акту приймання-передачі виконаної роботи від 14.03.2023 року вбачається, що адвокатом надано, а позивачем прийнято правничу допомогу на суму 8 000 грн., а саме 1 500 гривень представництво інтересів у судовому засіданні 19.09.2022 року; 1 500 гривень представництво інтересів у судовому засіданні 16.01.2023 року; 1 500 гривень представництво інтересів у судовому засіданні 13.02.2023 року; 1 500 гривень представництво інтересів у судовому засіданні 14.03.2023 року; 1 000 гривень скдадання відповіді на відзив; 500 гривень складання клопотання про витребування доказів; 500 гривень складання клопотаня про виклик свідка.

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Заперечуючи проти покладення на нього судових витрат, відповідач зазначає, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката є неспівмірною та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та є непідтвердженими в повному обсязі, частина з перелічених послуг не надавалася, зокрема, послуга з представництва в судових засіданнях 19.09.2022 року, 16.01.2023 року, 14.03.2023 року не надавалася.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі № 904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

В контексті викладеного суд зазначає, що надані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 13 000,00 грн не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з відповідача, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

За змістом статей 2, 10, 11-13 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні спору, в тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання господарського судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, з урахуванням меж заявлених вимог і заперечень та обсягу поданих доказів.

Суд зауважує, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, обставин необґрунтованості (не співмірності зі складністю справи, затраченим часом, ціною позову тощо) заявленого розміру судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом враховано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Враховуючи викладене в контексті обставин цієї справи, беручи до уваги доводи відповідача про можливість досудового врегулювання спору, яке не вжив позивач, що знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи судом, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 13 000 грн не відповідають обсягу роботи, виконаному адвокатом, та складності справи, у зв`язку з чим суд, за клопотанням відповідача та керуючись вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності, дійшов висновку про необхідність зменшення заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу до 2 000,00 грн, який суд вважає розумним, пропорційним та обґрунтованим для цієї справи.

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на предмет позову, характер спірних правовідносин, складність справи, а також обсяг та зміст наданих адвокатом послуг, зважаючи на те, що провадження у справі підлягає закриттю, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є частково обґрунтованими та підлягають відшкодуванню позивачу в сумі 2 000,00 грн.

Також суд зауважує, що судові витрати, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.

Аналогічної правової позиції дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Керуючись п.2 ч.1 ст.255, ст.. 137, ст. 141, статтями 258-261 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Якушева Сергія Олександровича про закриття провадження у справі - задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», про захист прав споживачів - закрити.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні) грн. 40 коп., сплачений згідно з квитанцією №4359-4238-8335-0656 від 27.12.2022 року на рахунок одержувача: ГУК у Зап.обл/м. Зап. Дніпров/22030101, одержувач: , рахунок отримувача UA0008512.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (, юридична адреса: м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: Коломаренко К. А.