КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/8365/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Кулікової С.В., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Татунець Владислава Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 до закінчення нею навчання, але не більше 23 річного віку, у розмірі частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно та витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка ОСОБА_2 . Позивач знаходиться на утримані своєї матері. Вона навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та власними силами утримувати себе. Відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні дочки.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 серпня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 04.11.2021 року та до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2025 року, але не більше 23 річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати пов`язані із наданням правової допомоги у розмірі 2500 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір по справі у розмірі 908 грн 00 коп.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, адвокат Татунець В.В. який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на довідку видану Національний авіаційним університетом ОСОБА_2 від 01.11.2021 року № 885. Зазначає, що у цій довідці вказано, що позивачка ОСОБА_2 навчається за державним замовленням, що свідчить про те, що гроші за навчання у Національному авіаційному університеті ні позивач ОСОБА_2 , ні її матір ОСОБА_3 не сплачують.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги представник відповідача вказував на безпідставність твердження позивача в позовній заяві про те, що оскільки позивачка навчається на денному відділенні, тому не має можливості працевлаштування і самостійно себе утримувати. Оскільки відповідно до наданої відповіді Національного авіаційного університету від 06.03.2023 року № 06.03/196 на адвокатський запит від 31.01.2023 року № 17/01-2023, вбачається, що позивачка навчається на другому курсі факультету транспорту, менеджменту і логістики Національного авіаційного університету та отримує стипендію з вересня 2021 року по дату надання відповіді на адвокатський запит.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував також тим, що позивачка не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у неї потреби в матеріальній допомозі, саме у зв`язку з навчанням, а саме: понесення витрат на придбання підручників, придбання одягу, придбання канцелярських товарів та усього іншого, що необхідно для навчання.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача, у встановлений апеляційним судом строк, не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір і задовольняючи позовні вимоги, обгрунтовував свої висновки ти, що відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 до закінчення нею навчання, порушував права позивача, які підлягають захисту.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка ОСОБА_2 (а.с. 7).

Згідно довідки від 01.11.2021 за №885 виданої Національним авіаційним університетом ОСОБА_2 навчається на І курсі денної форми термін закінчення 30.06.2025 (а.с. 8).

З позовної заяви, судом встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги, у зв'язку з продовженням нею навчання на денній формі навчання.

Також судом встановлено, що справа в суді першої інстанції розглядалась в спрощеному провадженні, відповідач був повідомлений про це, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням про отримання ухвали суду (а.с. 39).

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не подав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що представник відповідача Татунець В.В. до апеляційної скарги долучив ряд нових письмових доказів. Разом з тим він не заявляв клопотання про поновлення строку на подання нових доказів, не зазначав поважних причин пропуску строків зазначеного.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості у відповідності до норм ЦПК України, вирішувати питання про прийняття нових доказів та наданні їм оцінки.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і відповідач не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища, та наявність інших утриманців.

Доводи відповідача про те, що дочка перебуває на державному забезпеченні на період навчання, так як навчається за державним замовленням та отримує стипендію, суд апеляційної інстанції сприймає критично, оскільки зазначені обставини не забезпечують необхідні потреби для життєдіяльності дочки, такі як придбання необхідного одягу, підручників та канцелярських товарів для навчання, її харчування, та забезпечення інших потреб.

Виходячи з вищевикладеного, встановлено, що ОСОБА_2 є дочкою відповідача, на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, навчання на денній формі, що позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із вище переліченими нормами законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, врахувавши те, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід, а також стан здоров`я відповідача, дійшов вірного висновку про те, що обставини на які посилається відповідач не звільняють його від утримання дитини.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Татунець Владислава Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «24» травня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.В. Кулікова В.І. Олійник