Справа № 529/1035/23
Провадження № 2/529/475/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року Диканський районний суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді Петренко Л.Є.

з участю секретаря Звягольської В.А.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма імені Довженка», третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог - Диканська селищна рада про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно ,-

встановив:

Позивач ОСОБА_2 , 21.06.2023 звернувся до суду з позовом у якому просить визнати дійсним та таким, що відбувся договір купівлі-продажу житлового будинку та, з врахуванням уточнених позовних вимог, визнати за ним право власності на нерухоме майно та самочинно побудоване майно.

В обґрунтування позову з врахуванням усунутих недоліків, уточнення позовної заяви позивач ОСОБА_2 вказує, що він придбав у КСП «Балясне» житловий будинок по АДРЕСА_1 . При укладенні зазначеного договору між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, виконано умови договору, а саме продавець передав позивачу нерухоме майно - житловий будинок, а останній виплатив за нього обумовлену суму коштів, посилаючись при цьому на квитанцію до прибуткового касового ордеру, випискою з протоколу засідання правління КСП «Балясне». В подальшому КСП "Балясне" було реорганізовано в приватно-пайову спілку селян «Балясне», правонаступником якої є ТОВ «Балясне», яке в свою чергу реорганізовано шляхом приєднання до ТОВ «Агрофірма імені Довженка». Позивач не має можливості оформитися у правах власника на даний будинок, оскільки на час укладення угоди сторонами не було дотримано вимог, зокрема її письмового оформлення а також її нотаріального посвідчення, як того вимагала ст. 47 ЦК УРСР. Нотаріально посвідчити угоду на теперішній є неможливим оскільки КСП «Балясне» реорганізовано, а правонаступником такого «ТОВ «Агрофірма «імені Довженка» спірний будинок на баланс не передано. Первинна реєстрація спірного нерухомого майна проведена не була.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 вказав, що після придбання вказаного житлового будинку ним самочинно проведено реконструкцію самого житлового будинку, який позначений в технічному паспорті літ. А-1, а також самочинно побудовані сарай літ. В, та гараж літ. Г., право власності на які не може зареєструвати у встановленому законом порядку на своє ім`я. Також вказує що такі споруди зведені на земельній ділянці, яка йому передана у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Вказані обставини і слугували підставою для звернення позивача ОСОБА_1 до суду.

28.06.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області позов залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, які усунуто 04.08.2023.

Ухвалою суду від 15.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні.

21.09.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Залучено до участі в судовому розгляді справи, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог Диканську селищну раду.

26.10.2023 позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про уточнення позовних вимог у якій він просить визнати договір купівлі-продажу таким що відбувся, а також визнати за ним право власності на самочинно зведене нерухоме майно у виді житлового будинку позначеного літ. А-1 (реконструйований), сарай літ. В та гараж літ. Г. та право власності в цілому на будинковолодіння в цілому, розташованого по АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

20.09.2023 представником відповідача ТОВ «Агрофірма «ім..Довженка» подано до суду заяву в якій вказується про визнання позову та проведення розгляду справи у його відсутність. Крім того, представником відповідача у заяві вказано, що нерухоме майно у вигляді житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 не обліковуються на балансі товариства та не перебуває у його власності.

Представником третьої особи Диканською селищною радою Полтавського району Полтавської області подано до суду письмові пояснення, у яких просить уточнені позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи у відсутність представника.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 17.03.1994 засіданням правління КСП «Балясне» схвалено продаж житлового будинку ОСОБА_1 за 50 % вартості, тобто за 12 392 500 крб. (а.с. 8 зворот).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 12.09.1994, ОСОБА_1 дійсно виплатив 12 392 500 карбованців за житловий будинок. Повну сплату за придбаний ОСОБА_1 будинок також підтверджено довідкою, виданою 16.09.1994, КСП «Балясне» (а.с.8-9).

Згідно, належно завіреної копії Архівної довідки приватна пайова спілка селян «Балясне» є правонаступником КСП «Балясне», яке в свою чергу реорганізовано в ТОВ «Балясне», а останнє 23.02.2000 реорганізовано в ВП АФ «Балясне» ТОВ АФ «ім..Довженка».

Згідно технічного паспорта, виготовленого 11.10.2022 приватним підприємством Полтавське Бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , в цілому складається з житлового будинку літ. А-1, сараїв літ. Б та літ. В, погреба літ. б, гаража літ. Г, огорожі № 2, 3 (а.с. 16-19).

У реєстрація права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 позивачу відмовлено (а.с.37).

Згідно копії рішення виконавчого комітету Диканської селищної ради від 22.12.2015 перейменовано вул.. Комсомольська на Польова.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, до правовідносин, які виникли до 01.01.2004 року застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР, який діяв у 1990 році на момент укладення договору.

Зі змісту ст.ст.41-47 ЦК УРСР в редакції 1963 року вбачається, що угодами визначаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

В силу ст. 94 ЦК УРСР в редакції 1963 року, колгоспи, інші кооперативні організації, їх об`єднання володіють, користуються і розпоряджаються майном, що належить їм на праві власності, відповідно до їх статутів.

У відповідності до ч.1 ст.128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Як було передбачено ч.1 ст.153 ЦК УРСР, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

За змістом ст. 222, ст. 223 ЦК УРСР, зобов`язання припиняється неможливістю виконання, якщо вона викликана обставинами, за які боржник не відповідає. Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора).

Виходячи зі змісту ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У даному випадку неможливість здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу обумовлена об`єктивною причиною - ліквідацію сторони продавця.

Отже, так як факт купівлі-продажу житлового будинку і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено, останній не містить умов, які б суперечили законодавству, чинному на момент його укладення, на даний час спірне нерухоме майно, відсутнє на балансі у відповідача по справі, який в свою чергу визнав позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання такого договору дійсним.

Стосовно позовної вимоги про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на самочинно побудоване майно, суд зазначає наступне.

Як вбачається з приміток у технічному паспорті, виготовленому 11.10.2022 приватним підприємством Полтавське Бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", на реконструкцію житлового будинку літ.А-1, не надано документи, що дають право на виконання будівельних робіт або засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Крім того, не надано такі ж документи на збудовані будівлі сарай літ. В, та гараж літ. Г.

Разом з тим, право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0478, яка розташована по АДРЕСА_1 , зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 (а.с.15).

ПП Полтавським БТІ «Інвентаризатор» складено звіт за результатами проведеного технічного обстеження житлового будинку А-1, початок будівництва 30.05.1986 рік, а його завершення 20.08.2005, сарая літ. В, побудованого 20.08.1995, та гаражу літ. Г., рік забудови 23.07.1997. За результатами технічного обстеження вказаних об`єктів встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с. 24-26).

Також позивачу ОСОБА_1 видано довідку Полтавським районним управлінням ГУ ДСНС України у Полтавській області про те, що житловий будинок А-1, сарай літ.Б, літ.В, погріб літ.Б, гараж літ. Г, огорожа №2, №3 за адресою АДРЕСА_1 , не суперечить діючим в Україні протипожежним нормам та правилам (а.с.12).

Як вбачається з наданої відповіді ОСОБА_1 відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Диканської селищної ради, позивачу відмовлено у введенні об`єкта будівництва в експлуатацію, розташованого АДРЕСА_1 , оскільки не підпадають під перелік об`єктів, які можуть бути прийнятті згідно спеціального Порядку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03.07.2018 року № 158 (а.с. 35-37).

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй введена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Частиною 5 вищевказаної статті передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

За приписами ст. 331 ЦК України визначені загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, та не регулює правовий режим самочинного будівництва. Відповідно до положень цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно з ч. 2 вищевказаної статті ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду, він приймається в експлуатацію згідно з цим порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкту.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30.03.2012 року встановлено, що власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно: сарай літ. В, гараж літ. Г, та житловий будинок (рекоструйовваний) літ. А.1 має бути визнане за позивачем, оскільки він являється власником земельної ділянки, на якій зведено ним такі, останні збудовано з дотриманням будівельно-технічних норм і правил, без порушень нормативних документів, діючих у галузі будівництва, при цьому не порушуються права та законні інтереси інших осіб.

Тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 у даній частині також підлягають задоволенню.

Згідно до ст. 86 та ст. 100 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент набуття права власності ОСОБА_1 на вказаний будинок, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. В особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Отже, врховуючи те, що спірне домогосподарство позивачем ОСОБА_1 набуто у встановленому законом порядку, шляхом його придбання в КСП "Балясне", за останнім слід визнати в цілому право власності на будинковолодіння, яке загалом складається з житловий будинок А-1, сарай літ.Б, літ.В, погріб літ.б, гараж літ. Г, огорожа №2, №3 розташованого по АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма імені Довженка» про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 та КСП «Балясне».

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на самочинно збудоване нерухоме майно: житловий будинок літ. А-1 (реконструйований), сарай літ. В, гараж літ. Г, розташованих по АДРЕСА_1 , та визнати в цілому за ним право власності на будинковолодіння, яке складається з житлового будинку А-1, сарай літ.Б, літ.В, погріб літ.б, гараж літ. Г, огорожа №2, №3 розташованого по АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Позивачка:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач:

ТОВ «Агрофірма «ім.Довженка», місце знаходження: вул. Козацький шлях, 29, в с. Яреськи Миргородського району Полтавської області, Код ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог:

Диканська селищна рада Полтавського району Полтавської області, місце знаходження: вул. Незалежності, 133, в смт. Диканька Полтавської області, Код ;

Головуюча: Л.Є. Петренко