Провадження № 2/369/1176/23
24.05.2023 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - Дубас Т.В.,
секретаря судового засідання Житар АА.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду № 6 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої позовні вимоги мотивує наступним.
ОСОБА_1 , на підставі права власності належить 1/2 частина будинку в АДРЕСА_1 .
В її помешканні, крім неї, з 02.10.2012 року також зареєстрований колишній чоловік - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який до шлюбу мав прізвище ОСОБА_4 і в будинковій книзі зареєстрований як ОСОБА_4 , бо взяв її прізвище під час реєстрації шлюбу, надалі - Відповідач.
Відповідач вже кілька років не проживає в житловому приміщенні, яке належить їй на праві власності, хоча ніяких перешкод в користуванні житловим приміщенням вона йому не чинила.
Особистих речей Відповідача в її помешканні немає і вказаним житлом він не цікавиться. Відповідач в утриманні житла ніякої участі не бере, комунальні платежі не сплачує.
Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб між ними розірвано.
Факт відсутності за місцем реєстрації та не проживання в її житлі ОСОБА_2 понад один рік, підтверджується Актами депутата Боярської міської ради.
Таким чином, сам факт реєстрації Відповідача у належному їй житловому приміщенні порушує її право на вільне розпорядження і користування майном. Так, наприклад, вона позбавлена можливості оформити субсидію.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тривалою понад один рік, без поважної причини, відсутністю за місцем реєстрації, звідки Відповідач вибрався задовго до розірвання шлюбу між нами.
Крім того, Відповідач ОСОБА_2 вже не є членом сім`ї власника житла і, так як він не несе жодних витрат по утриманню належного їй житлового приміщення та не сплачує комунальні послуги, реєстрація Відповідача у її житлі створює їй перешкоди у здійсненні права володіння, користування і розпорядження своїм власним майном.
На підставі викладеного, позивачка просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач відзиву на позов не подав.
В судове засідання позивачка не з`явилась. Про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. До суду направила заяву у якій просила суд розгляд справи провести без її участі, у якій позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі.
В судове засідання відповідач не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Причини неявки суду не відомі. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з копії ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2008 року між позивачкою та ОСОБА_5 було затверджено мирову угоду, відповідно до якої право власності на спадковий житловий будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1 , визнається за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках по 1/2 частині за кожною.
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 04.08. 2009 року за ОСОБА_1 , зареєстровано право приватної власності належить на 1/2 частина будинку в АДРЕСА_1 , на підставі затвердженої мирової угоди від 24 липня 2008 року.
У вказаному житловому приміщенні, крім позивачки, з 02.10.2012 року також зареєстрований її колишній чоловік - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який до шлюбу мав прізвище - ОСОБА_4 і зареєстрований під прізвищем до часу реєстрації шлюбу ОСОБА_4 .
Відповідач ОСОБА_2 вже кілька років не проживає в житловому приміщенні, яке належить їй на праві власності, хоча ніяких перешкод в користуванні житловим приміщенням вона йому не чинила.
Особистих речей Відповідача в її помешканні немає і вказаним житлом він не цікавиться. Відповідач в утриманні житла ніякої участі не бере, комунальні платежі не сплачує.
Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано.
Факт відсутності за місцем реєстрації ОСОБА_2 з червня 2020 ріку підтверджується Актом депутата Боярської міської ради.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Вказані обставини дають всі підстави для застосування до відповідачки ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України.
Вимоги позивачки ґрунтуються на її праві власника житлового будинку.
Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
У відповідності зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», який відповідно до Конституції регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 1, 2, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном.
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.
Діями відповідачки порушені права позивача, як власника цього житла. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить право користування, володіння та розпорядження своїм майном.
Згідно із ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Суду надане посвідчення серія НОМЕР_1 , з якого вбачається, що позивачка є інвалідом 2 групи довічно.
Від сплати судового збору інваліди 2 групи звільнені на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судових збір».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судових збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК, оскільки позивач відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від його сплати за подання зазначеного позову.
Керуючись ст. 1-5, 12, 13, 19, 49, 76, 77, 81, 82, 95, 258, 259, 263-265, 273-279, 351-355, 430 ч. 1 п. 1 Цивільного процесуального кодексу України ,суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Тетяна ДУБАС