ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

18 травня 2023 року

м. Харків

справа № 2/877-2014

провадження № 22ск/818/1/23

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Тичкової О.Ю.

за участю секретаря Тітченко О.В.,

учасники справи: (сторони третейського розгляду):

заявник (відповідач в третейському спорі) - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа (позивач в третейському спорі) - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС»,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 15 вересня 2014 року в складі третейського судді Федорова О.В.,-

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 15 вересня 2014 року, яким було задоволено позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» (далі- АТ «Мегабанк») до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором та розірвання кредитного договору.

Заява мотивована тим, що 01 листопада 2013 року між нею та АТ «Мегабанк» було укладено договір овердрафта № 23-293П/2013-А, за яким вона отримала кредит у розмірі 50000 грн на споживчі цілі.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 15 вересня 2014 року задоволено позов АТ «Мегабанк» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором та розірвання кредитного договору. Розірвано кредитний договір № 23-293П/2013-А від 01 листопада 2013 року, укладений між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 23-293П/2013-А від 01 листопада 2013 року станом на 01 липня 2014 року в сумі 73901,26 грн, 300 грн витрат по сплаті третейського збору, 243,60 грн судового збору.

На виконання вказаного рішення ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2014 року у справі № 640/21744/14-ц було видано АТ «Мегабанк» виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання.

Вказувала, що оскільки кредитні кошти були надані на споживчі цілі, юрисдикція третейського суду не поширюється на спірні правовідносини.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просила суд скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 15 вересня 2014 року у справі № 2/877-2014.

Інші учасники справи заперечення на заяву про скасування рішення третейського суду не подали.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 15 вересня 2014 року з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, справи третейського суду, 01 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та АТ «Мегабанк» було укладено договір овердрафта № 23-293П/2013-А (з ануїтентними платежами), відповідно до пункту 1.1 якого банк зобов`язалась надати заявниці кредит у розмірі 5 0 000 грн.

Згідно з пунтктом 1.3 кредит надається на споживчі цілі, шляхом видачі готівки з каси банку.

АТ «Мегабанк» виконала умови угоди та надало ОСОБА_1 транш у розмірі 50 000 грн.

У зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань за кредитним договором АТ «Мегабанк» звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та розірвання кредитного договору.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 15 вересня 2014 року позов АТ «Мегабанк» задоволено.

Розірвано кредитний договір № 23-293П/2013-А від 01 листопада 2013 року, укладений між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 23-293П/2013-А від 01 листопада 2013 року станом на 01 липня 2014 року в сумі 73901,26 грн, 300 грн витрат по сплаті третейського збору, 243,60 грн судового збору.

Так, розділом VII ЦПК України регламентований порядок здійснення провадження у справах про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу.

В частинах 1, 5 ст. 454 ЦПК України визначено, що сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев`яноста днів стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 06 квітня 2022 року у справі № 3-9/2019(206/19) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), пункт 1 частини п`ятої, частину сьому статті 454 Цивільного процесуального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють поновлення судом строку на подання особою, яка є стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, заяви про скасування рішення третейського суду. Пункт 1 частини п`ятої, частина сьома .

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи третейським судом та направлення зазначеного рішення на адресу відповідачки колегія суддів вважає за можливим задовольнити клопотання ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду з заявою про скасування рішення третейського суду та поновити йому зазначений строк.

Згідно з частиною третьою статті 457 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

В оцінці питання про підвідомчість спору, який виник між банком та ОСОБА_1 щодо заборгованості за кредитним договором, то потрібно враховувати, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 755/11648/15-ц (провадження № 14-336цс18) зазначила, що за змістом статей 1, 2, 6 Закону України «Про третейські суди» підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права.

Так, у статті 1 Закону України «Про третейські суди» зазначено, що він регулює порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні та встановлює вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

У статті 2 цього Закону розкрито значення термінів, які у ньому вживаються:

третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин;

сторони третейського розгляду - позивач та відповідач. Позивачами є фізичні та юридичні особи, що пред`явили позов про захист своїх порушених чи оспорюваних прав або охоронюваних законом інтересів. Відповідачами є фізичні та юридичні особи, яким пред`явлено позовні вимоги.

Також у статті 3 Закону України «Про третейські суди» визначено завдання третейського суду, яким є захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних чи юридичних осіб шляхом всебічного розгляду та вирішення спорів відповідно до закону.

У пункті 14 статті 6 Закону України «Про третейські суди» зазначено, що справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) не підлягають розгляду третейськими судами.

Тобто до компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами, за виключенням окремих категорій, прямо передбачених Законом України «Про третейські суди», з питань, які не торкаються публічно значимих відносин.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, за своєю суттю кредитний договір є результатом точної, досягнутої раніше сторонами домовленості в цивільному обігу про порядок взаємовідносин щодо надання та повернення грошових коштів, де перераховані всі права і обов`язки сторін, в тому числі чітко визначено його ціну, порядок розрахунків, терміни виконання умов й інші необхідні елементи, тобто породжує цивільно-правові наслідки для сторін, що виключає віднесення правовідносин до публічно-правових.

Це підтверджується і спеціальними нормами, що регулюють правовідносини позики та кредиту.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1716цс15 зазначив, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки Законом України від 03 лютого 2011 року № 2983-VI «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

У преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У пункті 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Також визначена сфера дії цього Закону у частині першій статті 1-1: цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Отже, якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням нею обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер як споживчого, тому і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися на вимогах Закону України «Про захист прав споживачів».

Тобто незалежно від предмета і підстав позову та не зважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитним договором, третейський суд не вправі розглядати такий спір відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

За наведених обставин заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 15 вересня 2014 року підлягає задоволенню.

За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору, понесені під час подання заяви про скасування рішення третейського суду, підлягають компенсації банком заявникові.

Керуючись статтями 454, 457, 458 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах представника ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду з заявою про скасування рішення третейського суду задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 , який діє в інтересах представнику ОСОБА_1 строк для звернення до суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 15 вересня 2014 року.

Заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах представника ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 15 вересня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та розірвання кредитного договору.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору, понесені нею під час подання заяви про скасування рішення третейського суду, у розмірі 396,60 грн.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, але може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 24 травня 2023 року.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.Ю.ТИЧКОВА