печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року

Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Ільєвої Т.Г.,

при секретарі - Музика В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу №757/43690/20-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 11.07.2018 р. о 13.33 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Nissan Teana» д.н. НОМЕР_1 в м. Києві на бульварі Лесі Українки, перед перестроюванням не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, завчасно не прийняв відповідне крайнє положення на проїзній частині перед розворотом, внаслідок чого відповідач здійснив зіткнення з автомобілем «Mersedes-Benz» д.н. НОМЕР_2 під керуванням позивача, який в свою чергу зіткнувся з автомобілем «Toyota RAV 4» д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , який зіткнувся з тролейбусом «Богдан» д.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4 .

Указаним діями відповідач порушив вимоги п.2.3 (б), 10.1, 10,3, 10.4, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, внаслідок чого в цих діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначені вище обставини були встановлені Печерським районним судом м. Києва під час розгляду справи №757/49893/18-п, за результатами якого судом було ухвалено постанову від 14.02.2019р. Резолютивною частиною постанови відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

У подальшому постановою Київського апеляційного суду від 09.08.2019р. у справі №757/49893/18-п апеляційну скаргу відповідача було залишено без задоволення, а зазначена вище постанова Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2019р. була залишена без змін.

Таким чином, судовими рішеннями було беззаперечно встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів, які належали відповідачу та позивачу, виникла внаслідок дій відповідача, та з його вини.

Так, внаслідок ДТП, спричиненого діями відповідача, транспортному засобу, яким керував позивач, та який належав позивачу на праві власності («Mersedes-Benz» S63 AMG 4 Matic д.н. НОМЕР_2 , рік випуску 2016р. на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , дата реєстрації 09.08.2016р., було нанесено значні механічні пошкодження.

З метою встановлення розміру матеріального збитку, нанесеного транспортному засобу внаслідок ДТП, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності - товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТПЛЮС», з яким було укладено договір №24/07/18 від 24.07.2018р. на проведення автотоварознавчої експертизи. Відповідно до п.1.1 указаного договору позивач як замовник доручив, а ТОВ «ЕКСПЕРТПЛЮС» як виконавець прийняло на себе обов`язки щодо виконання робіт з проведення авто товарознавчої експертизи, а саме - визначення розміру матеріального збитку на дату оцінки - 31.07.2018р., завданого власнику колісного транспортного засобу (КТЗ) (Mersedes-Benz S63 AMG 4 Matic реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску - 2016р.)

За результатами проведеної автотоварознавчої експертизи ТОВ «ЕКСПЕРТПЛЮС» було складено звіт №20183107/1 про визначення вартості матеріального збитку (дата оцінки - 31.07.2018р., дата звіту - 05.09.2018р.), відповідно до якого розмір матеріального збитку, завданого позивачу, було встановлено в сумі 1 763 409, 13 грн.

Станом на момент вчинення відповідачем ДТП його цивільно-правова відповідальність як власника наземних транспортних засобів була застрахована Приватним акціонерним товариством страхова компанія «ПЗУ Україна», що було засвідчено полісом AM № 7289924. У зв`язку з цим, позивачем та його представником на той час було вчинено дії, спрямовані на залучення Страхової компанії до відшкодування збитків у межах, що передбачаються умовами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Так, 25.07.2018р. представником позивача було направлено на адреси відповідача та Страхової компанії лист-повідомлення про те, що 31.07.2018р. о 10.00 відбудеться огляд Транспортного засобу за адресою м. Київ, вул. Лютнева, 58-Г. Однак, ані відповідач, ані представники страхової компанії не прибули у вказані час та за казаною адресою, внаслідок чого огляд відбувся без їх участі.

У подальшому, 10.10.2019р. позивач подав Страховій компанії Заяву про настання страхового випадку, який мав місце 11.07.2018р. за участі автомобіля «NISSAN» н.з. НОМЕР_1 та Транспортного засобу, та інші документи, необхідні для отримання страхового відшкодування. Звернення до Страхової компанії після сплину більш ніж річного строку з моменту ДТП було обумовлено розглядом судами першої та апеляційної інстанцій протягом цього строку зазначеної вище справи №757/49893/18-п та остаточного встановлення судовими рішеннями вини відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення і заподіянні шкоди Транспортному засобу.

Однак за результатами розгляду Страховою компанією Заяви позивача нею було направлено позивачу листа від 19.11.2019р., яким у виплаті страхового відшкодування за вказаним страховим випадком було відмовлено, оскільки після звернення позивача до Страхової компанії та огляду Транспортного засобу 15.10.2019р. представником Страхової компанії було встановлено, що Транспортний засіб на цей час вже відновлено. Ця обставина, як вказала Страхова компанія, в силу п.8.5 Методики проведення автотоварознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не дозволяє провести розрахунок відновлювального ремонту, що в силу п.37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Відповідно, на даний час виплата страхового відшкодування Страховою компанією на користь позивача є такою, що не здійснювалася.

Таким чином, незалежно від фактичного обсягу шкоди, яку було завдано транспортному засобу внаслідок протиправних дій відповідача чи будь-яких інших умов або обставин, страхове відшкодування, яке підлягало виплаті на користь позивача від Страхової компанії, не могло перевищувати 100 000 (сто тисяч) грн.

Для підтвердження зазначених вище обставин представником позивача адвокатом Логіновим К.Е. було направлено до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» адвокатський запит від 23.09.2020р. №23/09-1, в якому, крім іншого, містилися прохання:

- надати копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AM7289924, відповідно до якого ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , а у випадку неможливості надати копію цього полісу, повідомити причини такої неможливості.

- у випадку обґрунтованої неможливості надання полісу, повідомити, який максимальний розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, на одного потерпілого, було передбачено вказаним полісом.

- надати письмове підтвердження нездійснення ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» будь-яких виплат на користь ОСОБА_1 за зазначеним вище полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AM7289924 у період до моменту отримання цього запиту.

У відповідь на вказаний запит Страховою компанією було листом від 02.10.2020р. №5192-31 повідомлено, що:

- ПрАТ СК «ПЗУ Україна» підтверджує укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ №7289924 з ОСОБА_2 ;

- ліміт відповідальності по вищезазначеному полісу становить: за шкоду, заподіяну майну, 100 000, 00 грн., за шкоду заподіяну життю та здоров`ю 200 000, 00 грн.

- поліс не може бути наданий, оскільки він містить конфіденційну інформацію в розумінні ст. 40 Закону України «Про страхування»;

- ОСОБА_1 по страховій справі №220168 (в якій розглядалося питання відшкодування шкоди, нанесеної внаслідок ДТП, винуватцем якої є Відповідач) було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з чим страхове відшкодування у вказаній страховій справі не виплачувалося.

Таким чином, страховою компанією повністю підтверджено всі викладені вище обставини, пов`язані із страхуванням цивільно-правової відповідальності відповідача та нездійсненням виплати сум відшкодування за договором про таке страхування.

З врахуванням зазначеного, позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну шкоду в розмірі 1 693 409 грн .13 коп.

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) грн. 00 коп.

02.11.2020 ухвалою суду було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

08.04.2021 ухвалою суду було закінчено підготовче судове провадження та призначено до розгляду справи по суті.

31.05.2021 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач у поданій позовній заяві просить стягнути з відповідача заподіяну шкоду в розмірі 1 693 409 грн. 13 коп., у тому числі суму сплаченого судового збору у розмірі 10 510 грн. На підтвердження заявлених позовних вимог та розміру заподіяного збитку позивач надав суду виключно звіт про визначення вартості матеріального збитку № 20183107/1, складений ТОВ «ЕКСПЕРТПЛЮС» 05.09.2018 року (дата оцінки 31.07.2018 року). При цьому, час з матеріалів позовної заяви слідує, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 11 липня 2018 року, тобто за 20 днів до дати проведення огляду транспортного засобу та оцінки вартості матеріального збитку. Жодних інших доказів, які б свідчили, що саме зазначені у звіті пошкодження були спричинені в результаті ДТП, що мало місце 11.07.2018 року позивачем не надано.

Так, у той же час, згідно з наявних у відповідача документів, зокрема схеми з місця ДТП від 11.07.2018 року, копія якої на підставі п. 3 розділу IX Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» була отримана одразу після складання працівниками поліції та у подальшому під час розгляду з матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 757/49893/18-п, що перебувала у провадженні Печерського районного суду м. Києва (головуюча суддя Смик С.І.) вбачається, що транспортному засобу марки Mersedes-Benz, д.н. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП були завдані пошкодження у вигляді: «деформації передньої частини кузова, подряпини заднього бамперу справа, подряпини заднього правого крила, відокремлення номерних знаків». Вказані пошкодження були засвідчені підписами позивача, як водія даного транспортного засобу в момент ДТП, а також відповідачем та іншими учасниками ДТП. Копія схеми місця ДТП від 11.07.2018 року.

Як вбачається зі звіту про визначення вартості матеріального збитку № 20183107/1, складеного ТОВ «ЕКСПЕРТПЛЮС» 05.09.2018 року, була проведена оцінка вартості відновлювального ремонту, в тому числі повної заміни 134 деталей кузову транспортного засобу. Таким чином, у звіті про оцінку зазначений обсяг шкоди, який не відповідає об`єму шкоди, встановленому в схемі місця ДТП від 11.07.2018 року та матеріалами справи № 757/49893/18- п, у зв`язку з чим вказаний звіт не може бути належним та допустимим доказом спричиненої Відповідачу в результаті ДТП майнової шкоди.

Враховуючи розбіжності щодо пошкоджень належного позивачу транспортного засобу, які відображені у звіті № 20183107/1, складений ТОВ «ЕКСПЕРТПЛЮС» 05.09.2018 року (дата оцінки 31.07.2018 року) та містяться у матеріалах адміністративної справи № 757/49893/18-п, а саме: схеми місця ДТП від 11.07.2018, відповідач вважає, що суб`єктом оціночної діяльності оцінена шкода, яка не відповідає фактично спричиненій за участю відповідача.

Аналізуючи надані позивачем докази, представник відповідача вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають, позивачем не надано безспірних доказів, що саме в результаті ДТП, що мало місце оскільки позивачем не надано безспірних доказів, що саме в результаті ДТП, мало місце завдання шкоди.

Також, представник вказує, що про час та місце проведення технічного огляду транспортного засобу, в порушення вимог діючого законодавства, відповідача ніхто не повідомляв. Пошкодження, які оглядав експерт в ході проведення оцінки завданої шкоди, були відсутні після дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується схемою місця ДТП від 11.07.2018 року (додаток № 1), яка міститься в матеріалах адміністративної справи № 757/49893/18-п.

Тобто, обидва огляди пошкодженого транспортного засобу, було проведено у відсутність відповідача, представника та за відсутності інформації про своєчасне сповіщення останньої про дату та час проведення огляду.

Таким чином, представник вважає, що зазначений Звіт № 20183107/1, складений ТОВ «ЕКСПЕРТПЛЮС» 05.09.2018 року (дата оцінки 31.07.2018 року) не може бути доказом у даній справі з підстав того, що не відповідає нормам діючого законодавства, в тому числі вимогам вказаної Методики, та спростовує доводи позивача про заявлений розмір заподіяної шкоди (відновлювальний ремонт з урахуванням втрати товарної вартості).

Представник додатково звернув увагу, що експертне авто-товарознавче дослідження не проводилось, а з наданих позивачем документів вбачаються суперечливі дані стосовно не можливість проведення ремонту тих чи інших деталей пошкодженого транспортного засобу без необхідності їх заміни, у тому числі як і не вбачається взаємозв`язку між доданими фотографіями та виявленими під час додаткового огляду пошкодженнями транспортного засобу, що свідчить про недоведеність вимог позивача у частині відшкодування шкоди відповідачем в заявленому розмірі.

31.05.2021 ухвалою суду було витребувано у Печерського районного суду м. Києва матеріали справи про адміністративне правопорушення №757/49893/18 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

22.06.2021 року представником позивача було подано відповідь на відзив позивача, в якому зазначено, що відповідач у відзиві ставить під сумнів вартість матеріального збитку, що визначена у Звіті про визначення вартості матеріального збитку № 20183107/1, складеним ТОВ «ЕКСПЕРТПЛЮС» 05.09.2018 року (дата оцінки 31.07.2018 року), вказуючи, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 11.07.2018 року, тобто за 20 днів до дати проведення огляду транспортного засобу. Однак такі доводи не можна вважати обґрунтованими, оскільки договір із ТОВ «ЕКСПЕРТПЛЮС» представником позивача Паєтою Віктором Васильовичем , яке свідчить про необхідність здійснення відповідного огляду та оцінки вартої отриманих транспортним засобом пошкоджень було укладено 24 липня 2018 року, однак із врахуванням часу доставлення автомобіля, призначення оцінювача, завчасного повідомлення всіх зацікавлених осіб про проведення огляду, тощо дата оцінки була визначена 31 липня 2018 року.

Також, із вказаної схеми з місця ДТП від 11.07.2018 року вбачається, що перелік зазначених пошкоджень міститься у графі «Перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП». Це повністю відповідає вимогам п.5 ч.3 розділу IX зазначеного вище наказу МВС України, в якому перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП, є складовою частиною відомостей, що зазначаються на зворотному боці схеми місця ДТП. Таким чином, з даної схеми не можна зробити висновок про наявність всіх, у тому числі внутрішніх пошкоджень автомобіля Mersedes-Benz, д.н. НОМЕР_6 , оскільки, вказана схема містить лише перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, а чималу вартість ремонту (відновлення) при цьому мають саме внутрішні пошкодження (заміна деталей, тощо).

До того ж відповідно до абз. 6 п. 3 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 схема місця дорожньо-транспортної пригоди - графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.

Таким чином, схема з місця ДТП не є підставою для визначення суми заподіяної шкоди, адже така схема складається поліцейським для об`єктивного визначення причин дорожньо-транспортної пригоди, а не для фіксування повного обсягу наслідків ДТП у вигляді всього обсягу фактично нанесених транспортному засобу пошкоджень. Крім того, складання відповідної схеми та зазначення в ній видимих пошкоджень не може бути підставою для оцінки дійсного обсягу нанесеної шкоди, так як це така оцінка проводиться не працівниками поліції, а уповноваженим суб`єктом оціночної діяльності, якому надано право на проведення оцінки відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Окремо потрібно відзначити, що із фотографій, які додаються до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, можна чітко встановити, що видимі при зовнішньому огляді пошкодження, що зафіксовані на фотографіях, відповідають їх опису, які вказані при складанні схеми ДТП працівниками поліції. У той же час зрозуміло, що фактичний обсяг пошкоджень визначається лише при детальному огляду всіх пошкоджених частин автомобіля, який здійснюється саме експертом. Відповідно, перелік пошкоджень, зазначений в акті огляду колісного транспортного засобу, який міститься на стор. 18, 19 Звіту, підтверджує, що конкретне розташування місць, в яких виявлені пошкодження ТЗ відповідають тим пошкодженням, що можна встановити за візуальним оглядом.

Отже, твердження представника відповідача про невідповідність об`єму фактично нанесених пошкоджень автомобілю не відповідає їх об`єму, указаному в схемі ДТП, є повністю необґрунтованим

Також, представник відповідача, наполягаючи на тому, що пошкодження транспортного засобу могли бути нанесені після ДТП, не підтверджує цю обставину жодним доказом, у зв`язку з чим такі твердження є не більше ніж припущенням.

Так, зокрема, у відзиві заперечується той факт, що представником позивача було 25.07.2018р. направлено на адресу відповідача лист-повідомлення про те, що 31.07.2018р. мав відбутися огляд пошкодженого транспортного засобу.

Ця обставина, хоча і зазначена в позові, але не входить до предмету доказування, і має лише довідково-інформаційний характер, і саме тому позивачем не надавалися докази направлення вказаного документу. Оскільки ж відповідач заперечує факт направлення йому відповідного листа, позивач зазначає, що вказаний лист 25.07.2018р. було направлено на адреси відповідача та страхової компанії 26.07.2018р. , і при цьому додає до цієї відповіді копії накладних та фіскальних чеків, які підтверджують направлення адвокатом Паєтою В.В. листів відповідачу та PZU-Україна, а також копію листа на PZU-Україна від 25.07.2018р. №2018/02.

Цими документами повністю спростовується твердження представника відповідача про те, що нібито зазначений вище лист із пропозицією взяти участь в огляді Відповідачу не направлявся.

Також, зазначення у відзиві про «обидва огляди», здійснені 31.07.2018р. є явним домислом представника відповідача, оскільки 31.07.2018р. було здійснено лише один огляд і жодним документом у справі не підтверджується, що їх було здійснено більше ніж один. Тому брати (або не брати) участь відповідач у будь-якому випадку мав можливість лише в одному огляді транспортного засобу.

Окрім цього, п.5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003р. №142/5/2092, зазначено, що виклик заінтересованих осіб здійснюється замовником «за потреби». Це само по собі означає, що необхідність таких заінтересованих осіб визначається виключно замовником (у даному випадку - Позивачем). Це виключає обов`язковість присутності відповідача як заінтересованої особи при огляді, так само як і невизнання проведеного огляду дійсним чи чинним з підстав його відсутності (про що також зазначено в цьому ж пункті). Крім того, вище в цій відповіді вказано про наявність підтвердження доказів повідомлення відповідача про дату і час огляду та додання до цієї відповіді доказів на підтвердження цієї обставини.

Тому відсутні підстави стверджувати, що Звіт не відповідає зазначеній Методиці з указаних у відзиві підстав.

З врахуванням зазначеного, представник позивача стверджує, що заперечення, зазначені у відзиві, є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, суперечать обставинам справи, а отже, не спростовують вимог, які містяться в позовній заяві.

05.10.2021 ухвалою суду було зупинено провадження у справі та призначено комплексну судово-автотоварознавчу експертизу автомобіля «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_7 .

16.08.2022 ухвалою суду було відновлено провадження у справі. Оскільки експерт повернув матеріали справи та ухвалу суду без виконання, у зв`язку з тим, що не було здійснено попередньої оплати експертизи.

23.11.2022 ухвалою суду було зупинено провадження у справі та призначено комплексну судово-автотоварознавчу експертизу автомобіля «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_7 .

22.05.2023 було відновлено провадження у справі, у зв`язку з тим, що експерт повернув матеріали справи та ухвалу суду без виконання, у зв`язку з тим, що відповідачем не було здійснено оплати за експертизу.

Представник позивача подав заяву, про розгляд справи без фіксування технічними засобами, вимоги підтримав.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, справу про адміністративне притягнення ОСОБА_2 , всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановивши зазначені обставини, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07.03.1996 року, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, що містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 31 березня 1995року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому, обов`язок доказування наявності чи відсутності вини заподіювача в спричиненні шкоди покладається на відповідача, в той час, коли позивач повинен довести наявність такої шкоди та її розмір.

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

Згідно п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на наведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання, згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - у договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди у повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на викладене вище, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Суд застосовує у даній справі вказану правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц.

Таким чином, з врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що факт підтвердження завдання збитків позивачу, є доведеним.

Відтак, позивач на думку суду, належним чином скористався своїм правом звернення про відшкодування завданої шкоди відповідачем.

Доводи відповідача, що звіт про оцінку є не належним доказам, нічим не підтверджується, оскільки доводи спростовані позицією представника позивача та на думку суду є припущеннями, які не мають доказово обґрунтування.

Також, суд звертає увагу, що судом призначалась експертиза два рази, з метою надання можливості відповідачу спростувати доводи позивача щодо розміру шкоди, однак відповідач не виконав вимоги ухвал та клопотання експерта.

Відтак, суд вважає, що така позиція відповідача лише свідчить про не бажання відшкодувати шкоду та не направлена на доведення того, що вимоги позивача є необґрунтованими.

З врахуванням зазначеного, суд повторно звертає увагу, що обов`язок доказування наявності чи відсутності вини заподіювача в спричиненні шкоди покладається на відповідача, в той час, коли позивач повинен довести наявність такої шкоди та її розмір.

Таким чином, відповідачем не було вчинено всіх дій та не надано документів на спростування доводів позивача.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, пов ому, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку задоволення позовних вимог та стягнення шкоди, яка завдана відповідачем на користь позивача.

Відповідно до частини першої ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача, у розмірі 10 510,00 грн.

Керуючись, ст.ст. 22, 511, 636,979, 1166, 1194 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_9 , виданий Дніпровським ВМХМВ УМВС України в Херсонській обл., 10.08.2010 р., РНОКПП НОМЕР_10 ) заподіяну шкоду в розмірі 1 693 409 (один мільйон шістсот дев`яносто три тисячі чотириста дев`ять) грн. 13 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНКОПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_9 , виданий Дніпровським ВМХМВ УМВС України в Херсонській обл., 10.08.2010 р., РНОКПП НОМЕР_10 ) суму судового збору в розмірі 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 27.07.2023.

Суддя Т.Г. Ільєва