Справа № 638/8981/23
Провадження № 2/638/4339/23
02 листопада 2023 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого Аркатової К.В.,
за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» про порушення права споживача страхових послуг, стягнення страхового відшкодування,-
01 серпня 2023 року позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із зазначеним позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» про порушення права споживача страхових послуг, стягнення страхового відшкодування.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2023 року по справі відкрито провадження, сторонам роз`яснено, що розгляд відбуватиметься у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 січня 2017 року о 10 год. 20 хв. водій авто «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Науки на перехресті з вул. О. Яроша в м. Харкові, при ввімкненні сигналу світлофору, що дозволяє рух, не надав дорогу автомобілю, що рухався по вул. О. Яроша та завершував рух через перехрестя. Внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , чим спричинено механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода. Право власності позивача на автомобіль «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_2 , підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Позивач зазначає, що під час ДТП цивільно-правова відповідальність водія авто «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 застрахована в ПрАТ «СК «Здорово» полісом АЕ/9885560 від 07 червня 2016 року. Цивільно-правова відповідальність водія авто «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 за завдані збитки у даному ДТП підтверджується постановою Дзержинського суду від 07 грудня 2017 року, справа № 638/3957/17. Позивач акцентує увагу, що своєчасно надав до страховика всі необхідні документи по страховій справі. 24.01.2017 року, написав та надав до офісу страховика в м. Харкові заяву про виплату страхового відшкодування, як того вимагав страховик. Також на вимогу страховика надав копію зазначеної вище постанови суду. Пошкоджений автомобіль оглянуто представником страховика. Розрахунок страхового відшкодування страховиком не проводився, що є порушенням норм Закону України «Про обов`язкове страхування транспортних засобів».
Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у заочному порядку, що не суперечить вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Питання про заочний розгляд справи вирішено ухвалою суду від 10 листопада 2023 року.
Технічна фіксація засідання не відбувалася на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.
У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.
Згідно з постановою від 07 грудня 2017 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, 23 січня 2017 року о 10:20 год. ОСОБА_2 керував автомобілем «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_1 , по просп. Науки на перехресті з вул. О. Яроша в м. Харкові, при ввімкненні сигналу світлофору, що дозволяє рух, не дав дорогу автомобілю, що рухався по вул. О. Яроша в м. Харкові та завершував рух через перехрестя, внаслідок чого здійснив зіткнення в автомобілем «DAEWOO», державний номер НОМЕР_2 , чим була заподіяна матеріальна шкода та були спричинені механічні пошкодження.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно ст. 5 Закону є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно зі ст. 6 зазначеного вище Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних та художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Згідно зі ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка здійснює цю діяльність, та інших осіб.
Відповідно до статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоду, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
В статті 1167 Цивільного кодексу України зазначено, що моральна шкода , завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.
Тобто, одним із основних критеріїв застосування відповідальності у разі дорожньо транспортної пригоди, є вина.
Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2017 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, 23 січня 2017 року о 10:20 год. ОСОБА_2 керував автомобілем «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_1 , по просп. Науки на перехресті з вул. О. Яроша в м. Харкові, при ввімкненні сигналу світлофору, що дозволяє рух, не дав дорогу автомобілю, що рухався по вул. О. Яроша в м. Харкові та завершував рух через перехрестя, внаслідок чого здійснив зіткнення в автомобілем «DAEWOO», державний номер НОМЕР_2 , чим була заподіяна матеріальна шкода та були спричинені механічні пошкодження. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито з нереабілітуючих підстав, без встановлення вини або невинуватості ОСОБА_2 (водія «ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 ).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Разом з тим, позивачем на підтвердження вини ОСОБА_2 у скоєнні ДТП не наданого жодного доказу, актом виконаних робіт СТО «Авторем» № 118 від 18 листопада 2019 року визначено лише розмір матеріальних збитків власникові автомобілю, з клопотанням про призначення експертизи для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою шкодою позивач не звертався.
Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Вина це обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного правопорушення.
Конституційний Суд України у рішенні від 22.12.2010 року по справі № 23-рп/2010, дійшов висновку, що Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України) (254к/96-ВР). Конституція України (254к/96-ВР) визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції України (254к/96-ВР), не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22) (254к/96-ВР); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24) (254к/96-ВР); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61) (254к/96-ВР); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) (254к/96-ВР); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (254к/96-ВР) (частина перша статті 64).
Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України (254к/96-ВР) має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України (254к/96-ВР) і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України) (254к/96-ВР).
Стаття 12 ЦПК України, яка регламентує принцип цивільного судочинства - змагальність сторін, передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість позовні вимог та відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, ст.ст. 141, 274-279, 280-282, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» про порушення права споживача страхових послуг, стягнення страхового відшкодування відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківського апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст заочного рішення складено та проголошено 10 листопада 2023 року.

Головуючий