Провадження № 2/337/1391/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Огурцової О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Рябчук А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Хортицькому району про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2017 по 2020 рік з відповідачем ОСОБА_3 , від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження дитини, відповідач не бажав брати участь у вихованні сина, працював у нічні зміни, залишав позивача одну з дитиною, не допомагав їй. На цій підставі сторони постійно сварились, відповідач на давав кошти на потреби дитини, ігнорував потреби позивачки. Після сварок відповідач переїхав до батьків, та попросив її з дитиною звільнити квартиру. З народження дитини, ОСОБА_3 ніколи не цікавився життям дитини, через свою постійну зайнятість не брав участь у вихованні сина.

Із самого малку та до дня звернення до суду, відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, його станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Усі питання щодо виховання вирішуються самостійно позивачкою без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки.

Наразі позивачка зі своїми батьками та малолітнім сином через війну тимчасово проживають у Німеччині, у місті Інгольштадт.

Просить суд:

- позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти судові витрати на відповідача.

07.08.2023 року суддя відкрив загальне провадження по справі та призначив підготовче судове засідання.

25.08.2023 року відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позову. Вказав, що з нього стягнуті аліменти на користь позивача на утримання сина. Він добровільно надає кошти на утримання. Вказав, що сторони припинили подружні стосунки в 2019 році, ОСОБА_1 переїхала проживати до свої батьків в с. Ганівка, Приазовського району, Запорізької області. Він не мав можливості бачитись із сином. У нього виникли неприязні відносини з ОСОБА_1 , тому він не звертався за вирішенням питання про визнання порядку спілкування із сином. З долучених до справи документів він дізнався, що ОСОБА_1 з сином проживала в місті Запоріжжі, оскільки син відвідував дитячий садок в м. Запоріжжі. Проте позивач приховує своє місце проживання, не дає свої контакти, щоб він поспілкувався із сином. Він утримує дитину матеріально, з об`єктивних причин не може брати у вихованні дитини, але не відмовляється від виконання батьківських обов`язків.

31.08.2023 року представник позивача адвокат Тивоненко Д.Р. подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що виконання обов`язку утримувати дитину матеріально не свідчить про виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків. Відповідач знав, що ОСОБА_1 з 2020 року проживала в м. Запоріжжя, вона пропонувала ОСОБА_6 зустрітись, проте відповідач відмовився. ОСОБА_3 було відомо, який дитячий садок відвідує його син. Позивач ніколи не чинила перешкод відповідачу у побаченні із сином. Після того, як позивач виїхала до Німеччини із дитиною, ОСОБА_3 жодного разу не телефонував позивачу, щоб поспілкуватись із сином.

18.09.2023 року суд закрив підготовче провадження по справі, викликав в судове засідання свідків.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Тивоненко Д.Р. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечив, просив суд відмовити у його задоволенні. Пояснив суду, що подружнє життя із позивачем не склалось, вони багато сварились, не вистачало коштів. Він виїжджав на кордон на заробітки, щоб утримувати позивачку. Коли народилась дитина, він був вимушений багато працювати на двох роботах. Вдома він допомагав ОСОБА_1 по господарству, сидів із сином, щоб вона могла відпочити. Але через сварки вони почали жити окремо. Він намагався бачити сина, проте через неприязні стосунки із ОСОБА_1 , у нього це не виходило. Вона сказала йому, що сина він більше не побачить. Вона просила його добровільно відмовитись від сина, але він заперечує. Останні півтора роки син знаходиться в Німеччині, він позбавлений можливості приїхати до дитини.

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району Рябчук А.О. просила суд ухвалити рішення в інтересах дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється він виконання своїх батьківських обов`язків.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2017 року до розірвання його судом 19.06.2020 року.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На час розгляду справи дитина проживає разом із матір`ю в Німеччині.

Батько дитини ОСОБА_3 сплачує аліменти на користь позивача на підставі рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 26.02.2020 року в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини.

ОСОБА_1 07.10.2021 року пройшла психіатричний та наркологічний огляди, протипоказань не має.

ОСОБА_3 надав суду довідки про те, що на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за допомогою не звертався.

Відповідно до відповіді від 20.07.2023 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» «За час спостереження в КНП «ЦМСД №9» на прийоми до лікаря- педіатра дільничного для проведення щеплень, здачі лабораторних аналізів та в разі хвороби з дитиною зверталася мати ОСОБА_1 . В разі хвороби дитини рекомендації лікаря-педіатра дільничного мати виконує в повному обсязі. Батько ОСОБА_3 на прийоми до лікаря-педіатра дільничного з дитиною не з`являвся, станом його здоров`я не цікавився».

Відповідно до відповіді від 20.07.2023 року Закладу дошкільної освіти (Ясла-Садок) «Перлина» ЗМР на адвокатський запит було зазначено зокрема про те, що у дитячий садок приводила і забирала дитину виключно мати, на батьківських зборах та організаційних заходах приймала участь також виключно мати, батько дитини (відповідач) за період перебування дитини у вказаному дитячому садку ніколи не звертався, з вихователями не спілкувався, батьківські збори та інші організаційні заходи батько дитини не відвідував.

Відповідач надав суду копії платіжних доручень про добровільне перерахування позивачу коштів на утримання дитини за 2020-2023 роки.

Голова районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району затвердив висновок, відповідно якого вважає недоцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 , 2019 року народження, з урахуванням того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходу впливу на батьків.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона знайома із сторонами по справі. Після того, як ОСОБА_1 завагітніла, подружжя почало сваритись. Після народження дитини вони припинили подружні стосунки та почали жити окремо. ОСОБА_3 декілька разів приїжджав побачити сина, коли ОСОБА_1 тимчасово прожила у неї вдома. Після цього ОСОБА_1 проживала в Осипенківському районі м. Запоріжжя, син ОСОБА_4 там відвідував дитячий садок. ОСОБА_3 було відомо, який дошкільний заклад відвідував його син, проте він не бажав зустрічатись із сином.

Проаналізувавши доводи позивача та надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних причин.

Суд встановив, що сторони після народження дитини припинили подружні стосунки, після чого дитина проживала разом із матір`ю окремо від батька. Між сторонами склались певні конфліктні відносини через сварки, про що зазначали як сторони у своїх поясненнях, так і допитаний свідок ОСОБА_7 .

Враховуючи малолітній вік дитини на момент припинення стосунків, ОСОБА_3 міг зустрічатись з сином лише в присутності матері ОСОБА_1 , з якою у нього склались конфліктні стосунки.

Посилання позивача на письмову інформацію з дошкільного навчального закладу та лікарні про те, що батько дитини не з`являвся у дитячий садок та не приходив на прийом до лікаря педіатра, суд не приймає до уваги. Враховуючи, що дитина проживала разом із матір`ю, то і опікувалась дитиною ОСОБА_1 , приводила сина в дитячий садок та до лікаря.

Тому ці докази жодним чином не свідчать про свідомо ухилення ОСОБА_3 від своїх батьківських обов`язків.

На час розгляду справи позивач з сином проживають у Німеччині. Відповідач ОСОБА_3 через заборону виїзду чоловікам за кордон не може зустрітись із сином. Єдиний спосіб спілкування ОСОБА_3 із сином можливий за допомогою засобів телефонного зв`язку. Проте таке спілкування повністю залежить від волі ОСОБА_1 , яка в судовому засіданні пояснила, що не бажає, щоб син спілкувався із батьком.

Отже будь-яких вагомих доказів ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків стороною позивача надано суду не було.

В той же час, ОСОБА_3 надав суду копії платіжних доручень, які свідчать про те, що він добровільно надає кошти на утримання сина. Суд враховує цю обставину як доказ на користь відповідача.

Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, який вважає недоцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. Висновок обґрунтований та належним чином мотивований. У суду немає підстав з ним не погодитись.

Таким чином, поведінка відповідача, який заперечує проти позбавлення його батьківських прав, добровільно надає кошти на утримання дитини, не свідчить про те, що він умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Свідомого нехтування ОСОБА_3 своїми батьківськими обов`язками судом не встановлено.

Таким чином, позивачем не доведено факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків, тому суд, беручи до уваги висновок голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_5 , залишає без задоволення позов ОСОБА_1 про позбавлення відповідача батьківських прав .

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 28.11.2023 року.

Суддя: А.М. Котляр