Справа № 487/3703/22
Провадження № 2/487/826/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2023 м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Верби О.М.,

прокурора Омелян А.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Колеснікова В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду міста Миколаєва клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Колеснікова В.В. про закриття провадження у цивільній справі за позовом заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності та знесення житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив усунути перешкоди Миколаївській міській раді у користуванні земельною ділянкою водного фонду шляхом визнання недійсним та скасування свідоцтва від 09.04.2015 № НОМЕР_1 про право власності ОСОБА_1 на житловий будинок (літера А-2) з підпірною стіною (№1), загальною площею 367,8 кв. м, житловою - 175 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , державна реєстрація якого вчинена 30.03.2015 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (запис №01); ОСОБА_1 усунути перешкоди Миколаївській міській раді у користуванні земельною ділянкою водного фонду площею 0,0997 га з кадастровим номером :12:001:0005 шляхом знесення житлового будинку загальною площею 367,8 кв. м, житловою - 175 кв. м (літера А-2), та підпірної стіни (№1) по АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на користь Миколаївської обласної прокуратури Миколаївської області сплачений судовий збір за подачу позову.

17.05.2023 до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Колеснікова В.В., в якому останній просив закрити провадження у справі в частині вимог держави до ОСОБА_1 "усунути перешкоди... шляхом знесення житлового будинку..., та підпірної стіни (№1) по АДРЕСА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що фактичним позивачем у цій справі є держава, а не відповідний орган або прокурор (постанова Великої палати Верховного суду від 18.01.2023 у справі №488/2807/17).

Прокурор довів, що власником земельної ділянки є не позивач, а самостійний від держави учасник цивільних відносин та суб`єкт права власності/земельних відносин - територіальна громада.

Отже, на думку представника відповідача, між позивачем у цій справі (державою) та ОСОБА_1 відсутні цивільні, земельні правовідносини, які може розглянути суд в порядку цивільного законодавства.

За змістом правового висновку, викладеного у пунктах 32, 38 постанови Великої палати Верховного суду від 18.12.2019 у справі №579/968/17, якщо позов про знесення обґрунтовано порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб`єкт владних повноважень діє з метою захисту не своїх приватних прав та інтересів, а прав та інтересів територіальної громади або інших осіб від можливих порушень їхніх прав, а також з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил, з огляду на це відносини між сторонами є публічно-правовими, а тому спір слід було би розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки прокурор обґрунтовує позов держави про знесення житлового будинку порушенням містобудівних, будівельних та інших норм, стверджує про необхідність захисту не права державної власності, а інтересів територіальної громади та невизначеного кола інших осіб, такі відносини мають характер публічно-правових.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Колесніков В.В. підтримав клопотання і просив задовольнити його.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала з підстав, зазначених у відповіді на відзив.

Заслухавши представника відповідача, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду (ч. 3 ст. 19 КАС).

Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, Окружною прокуратурою міста Миколаєва виявлено порушення інтересів держави під час незаконної забудови земельної ділянки прибережної захисної смуги Бузького лиману в м. Миколаєві.

Пунктами 48, 48.1. розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №36/61 від 04.09.2009 затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 997 кв. м, за рахунок земель ТОВ "Миколаївбудпроект", з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішеня ОСОБА_3 28.10.2009 отримано державний акт про право власності на земельну ділянку, та в подальшому, згідно з нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, зареєстрованого за №6378 від 31.05.2012, ОСОБА_3 продала вищевказану земельну ділянку ОСОБА_1 .

Згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно 30.03.2015 за ОСОБА_1 за №01 зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.06.2016 у справі №5487/10128/14-ц визнано незаконним та скасовано рішення Миколаївської міської ради від 04.09.2009 №36/61 в частині надання у власність ОСОБА_3 вищевказаної земельної ділянки, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , зобов`язано ОСОБА_1 повернути у комунальну власність спірну земельну ділянку.

Земельна ділянка, на якій споруджено будинок, розташована у межах законодавчо визначеної прибережної захисної смуги Бузького лиману. Дана обставина встановлена під час розгляду справи №487/10128/14-ц, та, відповідно до ст. 82 ЦПК України, не доказується у цій справі.

Відповідно до ст. 80 Земельного Кодексу України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності (частина перша статті 84 ЗК України). У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності (пункт «а» частини першої статті 83 ЗК України).

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу.

Реалізуючи право державної власності на земельну ділянку, відповідний орган державної влади наділений повноваженнями звернутися до суду за захистом порушених прав власника земельної ділянки, тобто за захистом майнових прав у приватноправових відносинах. Указане стосується також випадків здійснення у визначених законом випадках представництва інтересів держави прокурором.

Як зазначено в позові, право вимоги у даній справі належить територіальній громаді м. Миколаєва, від імені якої діє Миколаївська міська рада на підставі ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст.ст. 12, 80, 83 ЗК України, ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що спір власника земельної ділянки щодо захисту майнового права на неї з особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на цій ділянці, розглядається за правилами господарського або цивільного судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору (постанова від 11 червня 2019 року у справі № 917/375/18 (пункт 6.30)).

Крім того, у постанові від 9 листопада 2016 року у справі № 6-1403цс16 Верховний Суд України зазначив, що, коли позивач (орган державної влади) звертається до суду як власник земельної ділянки за захистом порушеного цивільного права, такий спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язаний із вирішенням питання щодо права на землю.

Оскільки заявлені прокурором вимоги спрямовані на захист цивільного права держави в особі уповноваженого нею органа на земельну ділянку та з огляду на характер правовідносин і суб`єктний склад сторін спору, суд вважає, що цю справу потрібно розглядати за правилами цивільного судочинства.

Держава в особі Миколаївської міської ради у спірних правовідносинах здійснює не владні управлінські функції зі здійснення контролю у сфері регулювання земельних відносин, а повноваження власника відповідної земельної ділянки.

Представник відповідача, звертаючись з клопотанням про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, посилався на постанову Великої палати Верховного суду від 18.12.2019 у справі №579/968/17, в пунктах 32, 38 якої викладено, що звертаючись до суду з позовом про знесення об`єкта самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушенням архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб`єкт владних повноважень діє з метою не своїх приватних прав та інтересів, а прав та інтересів територіальної громади, або інших осіб від можливих порушень їхніх прав, а також з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил; з огляду на це відносини між сторонами є публічно-правовими, а тому спір слід було розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У цій справі прокурор в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради, посилаючись на положення ст. 152 ЗК України, ст. 391 ЦК України, просить усунути перешкоди Миколаївській міській раді у користуванні земельною ділянкою водного фонду шляхом визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_1 на житловий будинок та підпірну стіну та знесення житлового будинку і підпірної стіни.

У справі №579/968/17, на яку посилається представник відповідача, як зазначено в постанові, Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась з позовом про знесення самочинного будівництва, мотивувавши позов тим, що відповідачка не виконала вимоги припису про усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час реконструкції житлового будинку, тобто позивач діє як адміністративний контролюючий орган, а не власник житлового будинку та земельної ділянки під ним.

В постанові у справі №579/968/17 зазначено, що оскільки відповідачка добровільно не виконала припис та не усунула допущених порушень, ДАБІ як суб`єкт владних повноважень на виконання управлінських функцій з контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудіної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт звернулася до суду з позовом про знесення самочинного будівництва.

У справі, яка розглядається судом, не встановлено за матеріалами позову наявності відповідного припису архітектурно-будівельної інспекції.

Отже, зазначений висновок щодо застосування норми права, на який посилається представник відповідача, стосується правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у цій справі.

Таким чином, судом не встановлено підстав для застосування п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, а за такого, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 19, 255, 259 ЦПК, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Колеснікова Віталія Валерійовича про закриття провадження у справі за позовом заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод Миколаївській міській раді у користуванні земельною ділянкою водного фонду шляхом знесення житлового будинку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22.05.2023.

Суддя Т.А.Карташева