ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 611/7/22

провадження № 61-12559св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Барвінківська»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Близнюківського районного суду Харківської області в складі судді Масло С. П. від 10 лютого 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду в склад колегії суддів: Пилипчук Л. І., Дряниці Ю. В., Чумак О. В. від 06 червня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Барвінківська» (далі - СТОВ АФ «Барвінківська») про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання договору № 42 від 30 січня 2014 року у період з 30 січня 2014 року до 06 лютого 2014 року позивач пройшов підвищення кваліфікації трактористів-машиністів сільськогосподарського виробництва на нову техніку та 12 березня 2014 року був знятий з обліку, як безробітний, у зв`язку із працевлаштуванням до СТОВ АФ «Барвінківська».12 березня 2014 року його фактично було допущено до роботи трактористом-машиністом, а 27 березня 2014 року, виконуючи роботу на закріпленому за ним тракторі, отримав виробничу травму. Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжким наслідком визначено, що даний випадок не пов`язаний із виробництвом, оскільки договір від 12 березня 2014 року, укладений між сторонами не містить ознак трудового договору.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2017 року (справа № 611/876/14-ц) його, ОСОБА_1 , поновлено на посад тракториста-машиніста СТОВ АФ «Барвінківське»; скасовано акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 11 квітня 2014 року; зобов`язано СТОВ АФ «Барвінківська», ГУ Держпраці в Харківській області виконати вимоги «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 30 листопада 2011 року; стягнуто з СТОВ АФ «Барвінківська» заробітну плату за час вимушеного прогулу, тобто із 27 березня 2014 року по 18 жовтня 2017 року у розмірі 135 812,96 грн, 32 360,27 грн суми індексації, а також 79 581,39 грн компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та витрати на правову допомогу в розмірі 7 684,47 грн, 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього 267 754,62 грн. Додатковим рішенням цього ж суду від 12 грудня 2017 року позивача поновлено на посаді з 27 березня 2014 року.

06 жовтня 2021 року він звернувся до директора товариства із заявою про виконання судового рішення, яка отримана відповідачем 08 жовтня 2021 року, яке залишається невиконаним.

Із підстав викладеного просить відносити порушене право, визнавши протиправною відмову директора СТОВ АФ «Барвінківська» здійснити оформлення його, ОСОБА_1 , трудової книжки серії НОМЕР_1 шляхом внесення запису про прийом на роботу на посаді тракториста-машиніста СТОВ АФ «Барвінківська» з 12 березня 2014 року та поновленні його на посаді тракториста-машиніста СТОВ АФ «Барвінківська» з 27 березня 2014 року; зобов`язати відповідача здійснити оформлення його трудової книжки.

Також зазначає, що незаконні дії відповідача, які полягають у порушенні його трудових прав в частині відмови протягом майже 8 років здійснити оформлення його трудової книжки шляхом внесення запису4 про прийом на роботу на посаді тракториста-машиніста СТОВ АФ «Барвінківська» з 12 березня 2014 року, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації його життя, призвело до втрати можливості на достатній життєвий рівень для нього і його сім`ї, зокрема, достатнє харчування, одяг, житло та лікування, завдали йому моральних страждань, викликавши погіршення і без того травматичного здоров`я, тобто моральної шкоди, яку він оцінює у 30 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 10 лютого 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до СТОВ АФ «Барвінківська» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, а вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від первинних, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 06 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 10 лютого 2023 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, зазначив про те, що питання відновлення порушених трудових прав ОСОБА_1 , зокрема внесення даних до трудової книжки, має відбуватися в порядку, визначеному розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» та мають вирішуватися в межах справи № 611/876/14-ц, примусове виконання за яким відносно боржника СТОВ АФ «Барвінківська» розпочато і триває.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 10 лютого 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 06 червня 2023 року, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі № 611/876/14-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також заявник посилається на порушення судом норм процесуального права, а саме в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 2 частини першої статті 411 ЦПК України).

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

У жовтні 2023 року СТОВ АФ «Барвінківська» подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. Зазначає про те, що оскільки позивач не з`явився на роботі з власної волі, а не через здійснення перешкод зі сторони відповідача, то відсутні будь-які підстави для задоволення позовних вимог.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 611/7/22 з Близнюківського районного суду Харківської області.

Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року справу вказану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2017 року (справа № 611/876/14-ц), яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до СТОВ АФ «Барвінківська», ГУ Держпраці у Харківській області про поновлення на роботі, скасування акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та зобов`язання до вчинення дій - задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді тракториста-машиніста СТОВ АФ «Барвінківська»; скасовано акт від 11 квітня 2014 року проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжкими наслідками, що стався 27 березня 2014 року на СТОВ АФ «Барвінківська», складений комісією ТУ Державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки у Харківській області; зобов`язано відповідачів виконати вимоги Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року щодо нещасного випадку з тяжкими наслідками, що стався 27 березня 2014 року на СТОВ АФ «Барвінківська», де постраждалим є ОСОБА_1 .

Після набрання законної сили рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі, він отримав по даній справі виконавчий лист у лютому 2018 року, з яким звернувся до органів виконавчої служби для примусового виконання. На даний час виконавче провадження триває, оскільки постановою виконавчої служби від 16 вересня 2021 рок виконавче провадження відновлене.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома статті 235 КЗпП України).

Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.

Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.

При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16 (провадження № 61-29024св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61- 12857св18).

Установлено, що на час прийняття оскаржуваних судових рішень ОСОБА_1 не вручено наказу про поновлення на роботі і фактично не допущено до роботи, що свідчить про неправомірні дії відповідача, оскільки судове рішення про поновлення працівника на роботі підлягає негайному виконанню (частина сьома статті 235 КЗпП України).

Висновки судів попередніх інстанцій про відмову в позові про відшкодуванні моральної шкоди, з тих підстав, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту, оскільки питання відновлення порушених трудових прав ОСОБА_1 має відбуватися в порядку, визначеному розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», є помилковими з огляду на те, що позивач указував, що моральна шкода завдана йому неправомірними діями саме роботодавця, які полягали у незаконному недопущенні його до роботи.

Так, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації (частина перша статті 21 КЗпП України).

Оскільки позивача судовим рішенням поновлено на роботі, то трудові правовідносини між сторонами тривають.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що в результаті винних дій відповідача, які полягають у недопуску позивача до роботи і можливості виконання своїх обов`язків, позивачу було завдано моральної шкоди.

Суд касаційної інстанції, враховуючи ступінь моральних страждань, яких позивач зазнав внаслідок порушення його трудових прав, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн.

Разом із тим, правильними є висновки про відмову в позові ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача за затримку виконання рішення та зобов`язання останнього вчинити дії по поновленню позивача на роботі, оскільки права останнього вже захищені судовим рішенням, яким позивача поновлено на роботі, зазначене рішення перебуває на виконанні у виконавчій службі, а у разі невиконання судового рішення стягувач у виконавчому провадженні не позбавлений можливості оскаржити дії/бездіяльність державного виконавця у передбаченому законом порядку.

Судові рішення в цій частині є законними та обґрунтованими, підстав для їх скасування немає.

Доводи касаційної скарги, що справу розглянуто неповноважним суддею, якому було заявлено відвід, на правильність висновків суду не впливають, оскільки підстав для відводу, передбачених статтею 36 ЦПК УКраїни при розгляді справи судом не встановлено, в задоволенні відводу було відмовлено.

У відповідності до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, судові рішення скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням у ній розділу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Ураховуючи те, що касаційна скарг ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, то понесені ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позову, апеляційної та касаційної скарг пропорційно задоволеним його вимогам в загальному розмірі 4 465,80 грн підлягають стягненню з СТОВ АФ «Барвінківська» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 402, 409, 412, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 10 лютого 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 06 червня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Барвінківська» про вілшкодування моральної шкоди скасувати.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Барвінківська» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.

У решті судові рішення залишити без змін.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Барвінківська» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4 465,80 грн.

Постанова набирає законної сили моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов