Ухвала

Іменем України

22 травня 2023 року

місто Київ

справа № 766/15072/19

провадження № 61-6715ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,

розглянув касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання іпотеки такою, що припинена, зняття обтяжень нерухомого майна та визнання договору відступлення права вимоги частково недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів з вирішення справи по суті та розгляду процесуальних питань, пов`язаних з рухом справи

У 2019 році ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, просила:

визнати такою, що припинена іпотеку будівлі складу літера А, загальною площею 441 кв. м та земельної ділянки, кадастровий номер :32:001:0001, загальною площею 0,00338 га, що розташовані у АДРЕСА_1 ;

зняти заборону на відчуження зазначених будівлі складу та земельної ділянки, скасувати записи, внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05 липня 2007 року, реєстраційні номери 5253310 та 5253394; до Державного реєстру іпотек: записи про реєстрацію предмета іпотеки від 10 вересня 2008 року, реєстраційні номери 31461639 та 31461904 (спеціальний розділ); скасовано рішення про державну реєстрацію іпотеки від 08 травня 2019 року, індексні номери: 46771769 та 46772047;

визнати недійсним в частині передачі прав вимоги за кредитним договором № 0095/07/11/СL та договором іпотеки від 05 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І. М.; договір про відступлення прав вимоги від 26 березня 2019 року №0002/19/5, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» (далі - ТОВ «ФК «Веста»), з додатком № 1.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2021 року позов задоволено.

Визнано такою, що припинена іпотеку будівлі складу літера А, загальною площею 441 кв. м та земельної ділянки, кадастровий номер :32:001:0001, загальною площею 0,00338 га, що розташовані у АДРЕСА_1 .

Знято заборону на відчуження зазначених будівлі складу та земельної ділянки; скасовано записи, внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05 липня 2007 року, реєстраційні номери 5253310 та 5253394; до Державного реєстру іпотек: записи про реєстрацію предмета іпотеки від 10 вересня 2008 року, реєстраційні номери 31461639 та 31461904 (спеціальний розділ); скасовано рішення про державну реєстрацію іпотеки від 08 травня 2019 року, індексні номери: 46771769 та 46772047.

Визнано недійсним в частині передачі прав вимоги за кредитним договором №0095/07/11/СL та договором іпотеки від 05 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І. М., договір про відступлення прав вимоги від 26 березня 2019 року № 0002/19/5, укладений між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста», з додатком № 1.

Здійснено розподіл судових витрат.

27 вересня 2022 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) звернувся до Дніпровського апеляційного суду, якому відповідно до розпорядження Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 змінена територіальна підсудність судових справ Херсонського апеляційного суду, з апеляційною скаргою на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2021 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фонду на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2021 року відмовлено на підставі частини другої статті 358 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення.

Суд апеляційної інстанції також врахував, що заявник копію оскаржуваного судового рішення отримав засобами електронного зв`язку 11 травня 2021 року, проте апеляційна скарга подана лише 27 вересня 2022 року.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції було обґрунтовано запровадженим на всій території України карантину, а з 24 лютого 2022 року - введенням воєнного стану.

Суд апеляційної інстанції визнав неповажними причини пропуску строку на подання апеляційної скарги, оскільки протягом періоду дії карантину у зв`язку із поширенням захворювання на коронавірусну хворобу COVID-19, перебуваючи на дистанційному режимі роботи, працівники Фонду гарантування вкладів фізичних осіб продовжували виконувати свої безпосередні обов`язки та не були позбавлені можливості своєчасно звернутися із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції шляхом направлення її поштовою кореспонденцією або направлення скарги із використанням електронної пошти.

Щодо доводу про ведений в Україні на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, воєнний стан, суд апеляційної інстанції зазначив, що сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень без підтвердження заявником конкретних обставин, які унеможливили вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк. Зазначене відповідає висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22.

Дніпровський апеляційний суд дійшов висновку, що наведені заявником причини пропуску на подання апеляційної скарги на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2021 року не свідчать про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів, зумовлених обмеженнями, впровадженими у зв`язку із карантином та/або введенням в Україні воєнного стану, підтверджених належними доказами, для звернення з апеляційною скаргою у строки, визначені процесуальним законом.

Суд апеляційної інстанції не встановив наявність винятків, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України для поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, поданої після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Обставини подання заявником касаційної скарги на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року

У травні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фонду на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року, у якій заявник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2021 року заявник отримав, всупереч порядку направлення та вручення судових рішень, засобами електронного зв`язку 11 травня 2021 року. У паперовій формі заявник не отримував копії оскаржуваного судового рішення, а отримання такого рішення засобами електронного зв`язку за відсутності офіційної електронної адреси та клопотання учасника справи про направлення судових рішень на таку адресу, суперечить висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі № 260/1888/20, від 19 лютого 2021 року у справі № 909/541/19, від 31 березня 2021 року у справі № 240/13092/20, від 09 квітня 2021 року у справі № 500/90/19, від 14 квітня 2021 року у справі № 205/1129/19, від 19 травня 2021 року у справі № 910/16033/20, від 12 вересня 2022 року у справі № 640/11616/21.

Проте у тридцяти денний строк з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення заявник не мав можливості подати апеляційну скаргу, оскільки існували обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у строк, встановлений законом.

Заявник посилається на введений з 11 березня 2020 року на всій території України карантин, який у подальшому продовжувався, у зв`язку з чим з 18 березня 2020 року у Фонді запроваджено дистанційну форму роботи працівників. Зазначене обмежувало доступ до приміщення де зберігалися документи щодо судових справ та отримання процесуальних документів.

Також заявник посилається на введений з 24 лютого 2022 року в Україні воєнний стан, у зв`язку з чим у Фонді запроваджено дистанційну (відділену) форму роботи працівників, а для деяких працівників оголошено простій.

Оцінка доводів касаційної скарги

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про незаконність та неправильність судового рішення.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частини першої та другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодекс.

Згідно з частиною другою статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Виключенням з цього правила є подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученої до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, та пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Верховний Суд врахував, що повний текст рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2021 року складено 07 травня 2021 року, отримано заявником засобами електронного зв`язку 11 травня 2021 року, про що зазначено в касаційній скарзі. З апеляційною скаргою на зазначене судове рішення Фонд звернувся 27 вересня 2022 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження більше ніж на рік, а саме через один рік і чотири місяці з дня складання повного тексту судового рішення.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження Дніпровський апеляційний суд, відповідно до пункту 1 частини другої статті 358 ЦПК України, підставно зазначив, що заявником не підтверджено наявність винятків, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України для поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, поданої після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Щодо оцінки винятку, визначеного пунктом 1 частини другої статті 358 ЦПК України необхідно врахувати, що Херсонський міський суд Херсонської області ухвалив судове рішення за відсутності представника Фонду, водночас належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи. У серпні 2019 року представник подав пояснення з визначеною правовою позицією щодо позову, а саме з проханням відмовити у задоволенні позову.

Отже, немає підстави для застосування вимог пункту 1 частини другої статті 358 ЦПК України і таких доводів касаційна скарга не містить.

Щодо оцінки винятку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 358 ЦПК України, на наявність якого посилається заявник, Верховний Суд дійшов такого висновку.

Непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) Розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Отже, визначений процесуальним Кодексом строк було продовжено відповідно до Закону.

Відповідно до Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон від 18 червня 2020 року № 731-ІХ) пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено у такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Закон від 18 червня 2020 року № 731-ІХ набрав чинності 17 липня 2020 року.

Наведене свідчить, що суд може поновити процесуальний строк як до запровадження, так і після закінчення карантину, якщо визнає причини такого пропуску поважними і такими, що зумовлені запровадженими обмеженнями. Сам факт запровадження карантину не свідчить про безумовне поновлення пропущеного процесуального строку без наведення заявником негативних обставин, які зумовлені карантинними обмеженнями і були перешкодою у вчиненні стороною процесуальних дій.

Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», затверджений Указ Президента України 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який, у подальшому, продовжено й який триває досі.

Сам по собі факт запровадження в Україні обмежень, пов`язаних з воєнним станом в Україні, не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок цього запровадження та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом процесуального строку.

Такий висновок сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у справі № 990/115/22.

Отже, наведені заявником доводи про те, що на всій території України запроваджено карантин, у зв`язку з чим у Фонді з 18 березня 2020 року запроваджено дистанційну форму роботи працівників, а також, що у період воєнного стану у Фонді запроваджено дистанційну (віддалену) форму роботи працівників та для деяких працівників оголошено простій можуть бути визнані судом як поважні причини пропуску процесуального строку, водночас наведені обставини, якими Фонд обґрунтовує винятки пропуску строку на подання апеляційної скарги, не є такими, що виникли внаслідок непереборної сили відповідно до пункту 2 частини другої статті 358 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги, що рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2021 року заявник отримав, всупереч порядку направлення та вручення судових рішень, засобами електронного зв`язку 11 травня 2021 року та посилання на відповідні висновки, викладені у постановах Верховного Суду, не мають правового значення, оскільки якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, суд апеляційної інстанції надає оцінку та перевіряє наявність чи відсутність лише двох винятків, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України, а саме: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано встановив відсутність винятків, передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» (Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії) Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Особа, яка має намір подати скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги.

Аргументи касаційної скарги не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Висновки

Отже, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної скарги Фонду на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосовування судом норм процесуального та матеріального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання іпотеки такою, що припинена, зняття обтяжень нерухомого майна та визнання договору відступлення права вимоги частково недійсним відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

О. В. Ступак