26.05.2023 227/1085/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2023 оку м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Левченка А.М.,
секретаря судового засідання Черкасової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
ВСТАНОВИВ:
11 травня 2023 року адвокат Трун Ольга Валентинівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач з 02 березня 2018 року по 29 січня 2021 року перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі. 29 січня 2021 року був звільнений з підприємства за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю. При звільненні підприємство не провело з позивачем повного розрахунку по виплаті заробітної плати, як це передбачено ст. 116 КЗпП України, внаслідок чого виникла заборгованість. Судовим наказом виданим Добропільським міськрайонним судом Донецької області від 11 березня 2021 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь позивача суму заборгованості з виплати заробітної плати, яка утворилась станом на 19 лютого 2021 року за період з 01 грудня 2019 року по 29 січня 2021 року у розмірі 229192,66 грн. 12 квітня 2023 року судовий наказ у примусовому порядку виконано у повному обсязі.
Вказуючи на порушення відповідачем норм трудового законодавства, просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 березня 2021 року (наступний день після ухвалення судового наказу) по день фактичного розрахунку 12 квітня 2023 року.
Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» відомості: щодо розміру заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що передувала звільненню з підприємства 29 січня 2021 року; щодо кількості відпрацьованих робочих днів за листопад 2020 року та грудень 2020 року; щодо середнього заробітку на момент звільнення з підприємства.
Позивач в судове засідання не з`явився.
Представник позивача звернулася до суду із заявою про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутністю. Просить суд винести рішення по суті справи у відповідності до норм чинного законодавства.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 02 березня 2018 року по 29 січня 2021 року, що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 виданої на ім`я позивача (запис №№ 28,29,30,31,32).
29 січня 2021 року позивача було звільнено з підприємства за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, відповідно до наказу № 29/к (запис № 32).
Згідно судового наказу Добропільського міськрайонного суду Донецької області № 227/949/21 від 11 березня 2021 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості з виплати заробітної плати, яка утворилась станом на 19 лютого 2021 року за період з 01 грудня 2019 року по 29 січня 2021 року у розмірі 229192,66 грн.
06 травня 2021 року старшим державним виконавцем Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пахомовою Аліною Миколаївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 65321448 з примусового виконання судового наказу № 227/949/21 виданого 11 березня 2021 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області.
12 квітня 2023 року ТОВ «Краснолиманське» перераховано на картковий рахунок позивача 229 192,66 грн (безготівкове зарахування коштів, борг стягнений з ТОВ «Краснолиманське» згідно з дублікатом судового наказу Добропільського міськрайонного суду Донецької області № 227/949/21), що підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 від 12 квітня 2023 року.
Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Статтею 94 Кодексу законів про працю України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 47 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення позивача з підприємства) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника ( ст.117 КЗпП України ).
Крім того, невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 15/2012.
Відповідач обов`язок провести з позивачем розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать при звільненні у строки, зазначені в статті ст.116 КЗпП України не виконав (заборгованість було сплачено 12 квітня 2023 року), а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, передбаченої ст. 117 КЗпП України.
Із долученої до матеріалів справи представником відповідача довідки № 117 від 22 травня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 працював на підприємстві з 02 березня 2018 року по 29 січня 2021 року машиністом гірничих виїмкових машин дільниці з видобутку вугілля № 10-1 та його середньоденний заробіток на дату звільнення складає 1082,23 грн, а саме: за грудень 2020 року норма робочих днів у місяці становить 22, кількість робочих днів, відпрацьовано «-», нарахована заробітна плата «-», простої 22 дні; за листопад 2020 року норма робочих днів у місяці становить 21, кількість робочих днів, відпрацьовано - 2, нарахована заробітна плата 2164,46 грн, простої 19 днів. Також повідомлено, що на дату складання довідки заборгованість повністю погашена (списана приватним виконавцем Ахметовою Л.Е. 11 квітня 2023 року).
З урахуванням розрахункового періоду з 12 березня 2021 року по 12 квітня 2023 року, кількість робочих днів становить 524, а саме: у березні 2021 року - 14; квітні 2021 року - 22, травні 2021 року - 18, червні 2021 року - 20, липні 2021 року - 22; серпні 2021 року - 21; вересні 2021 року - 22; жовтні 2021 року - 20, листопаді 2021 року - 22, грудні 2021 року-22, разом 203 дні; кількість робочих днів у 2022 року становить 249; кількість робочих днів у січні 2023 року 22, лютому 2023 року 20, березні 2023 року 22, квітні 2023 року 8, разом 72.
Разом із тим, 19.07.2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-IX, яким внесено зміни до статті 117 КЗпП України за змістом яких у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
З наведеного вбачається, що період виплатити працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, передбачений ст.117 КЗпП України, обмежений.
Беручи до уваги вищевикладене, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 12.03.2021 року по 12.09.2023 року становить 135278,75 грн (1082,23 грн (середньоденна заробітна плата) х 125 (кількість робочих днів, що не перевищує 6 місяців)).
З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України, враховуючи
розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;
період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;
ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;
інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц.
Ураховуючи розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, період затримки виплати такої заборгованості, суд вважає справедливим, пропорційним та таким, що відповідатиме обставинам справи, визначення розміру відповідальності відповідача в сумі 135278,75 грн.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами, то суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 2684 грн з 1 січня 2023 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 1352,79 грн.
Виходячи з наведеного, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 1073,60 грн та 339,19 грн на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 2, 10, 12, 13, 27, 81, 82, 89, 141, 211, 258-259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

- відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», , юридична адреса: 01001, м. Київ, Шевченківський район, вул. Прорізна 12-а.

Суддя А.М. Левченко

26.05.2023