Справа № 759/5408/22
Провадження № 2/369/1621/23
РІШЕННЯ

Іменем України

16.05.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Волчка А.Я.,

за участю секретаря: Миголь А.А.,

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Лукомського П.В.

розглянувши у приміщенні суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення збитків від інфляції, проценти за користування коштами та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення збитків від інфляції, проценти за користування коштами та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 03.08.2017 року між ним, ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «Українська будівельна компанія був укладений договір купівлі-продажу майнових прав № 2-3-33 (надалі - «Договір»).Відповідно до умов договору Відповідач зобов`язався за плату передати Позивачу у приватну власність Майнові права на отримання у власність квартири (далі - «Майнові права») у багатоквартирному будинку на АДРЕСА_1 на схемі генерального плану, а Позивач зобов`язується сплатити Відповідачу ціну продажу Майнових та прийняти квартиру.

Під майновими правами розуміється право набуття у власність квартири АДРЕСА_2 загальною проектною площею 43,88 кв.м. «Базова ціна продажу» Майнових прав складає 478 292 (чотириста сімдесят вісім тисяч двісті дев`яносто дві) грн 00 копійок.

Згідно з пунктом 1.6. Договору запланований термін прийняття будинку в експлуатацію 2 квартал 2018 року. Відповідно до пункту 1.5. позивач набуває право приватної власності на Майнові права на підставі цього Договору з моменту повної сплати ціни продажу Майнових прав, що стверджується довідкою Відповідача. Протягом 15-ти днів після повної сплати ціни продажу Майнових прав Позивач зобов`язаний отримати в офісі Відповідача вказану довідку. Право власності на квартиру набувається Позивачем у порядку, встановленому законом, на підставі цього договору, довідки Відповідача про сплату ціни продажу Майнових прав, акту прийому передачі квартири.28.07.2020 року Відповідач надав довідку Позивачу про те, що він сплатив 100% вартості майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 , і позначений на схемі генерального плану за №2, відповідно до умов Договору купівлі-продажу майнових прав №2-3-33 від 03.08.2017 року у розмірі 487 229. 96 (чотириста вісімдесят сім тисяч двісті двадцять дев`ять) гривень 96 копійок, включаючи ПДВ. Також 28.07.2020 року між Відповідачем і позивачем був підписаний АКТ прийому-передачі майнового права згідно з Договором №2-3-33 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 03.08.2017 року. Відповідно до акту Відповідач передав, а Позивач прийняв майнове право на отримання у власність новозбудованої квартири відповідно до Договору №2-3-33 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 03.08.2017 року. Як вбачається з наведеного, Позивач свої зобов`язання згідно умов Договору виконав, однак станом на дату подання позовної заяви Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо введення в експлуатацію будинку в строки, передбачені п. 1.6 Договору. Таким чином строк прострочення передачі будинку в експлуатацію щонайменша складає 43 місяців. Зауважуємо, що всупереч умови Договору, яка передбачена у п. 6.3. Відповідач також не виконав вимогу, що передбачена у п. 6.3. Договорів, та жодним чином не повідомив Позивача про причини та строки перенесення введення Будинку в експлуатацію. У зв`язку з невиконанням Відповідачем п. 1.5., 6.3. Договору, Позивач має права звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, та стягнення із Відповідача індексу інфляції, 3% річних та пені за порушення строків введення будинку в експлуатацію. У Судовій практиці з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012 від 01.02.2013 року Верховним Судом України встановлено, що правовідносини між будівельною компанією й громадянами щодо будівництва житла для власних потреб підлягають під регулювання Законом України «Про захист прав споживачів». Покупець в такому випадку набуває статусу споживача у розумінні п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, вивчивши судову практику Верховного Суду України та врахувавши характер, предмет та ціль Договору купівлі-продажу майнових прав щодо купівлі Позивачем майнових прав на отримання у власність квартири у багатоквартирному будинку ЖК «ІНоmе», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 і позначений на схемі генерального плану №2, підрядником якого є ЗАТ «Українська будівельна компанія», зазначає, що даний договір підлягає під регулювання Законом України «Про захист прав споживачів», адже за своєю суттю є угодою про послугу - будівництво житла, встановлюють правовідносини між будівельною компанією (підрядником) та фізичною особою (споживачем) та прирівнюються до договору підряду ст. 875 ДК України. Ураховуючи те, що ЗАТ «Українська будівельна компанія» порушило п. 1.6 та 6.3 Договору, і наразі є очевидним, що виконання робіт не було та не буде виконано в строк, що передбачений п. 1.6. Договорів, то Позивач відповідно до ч. 3 ст. 849 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» мають право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Вказує, що відповідно до ч.2 ст. 883, ч. 2 ст. 625, ст. 258 ЦК України. Відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми, а також пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Сума збитків від інфляції становить 75 001, 62 грн, процентна ставка -3% річних- сума нарахованих процентів - 22 809, 32 грн. Ставка пені 2*ставку НБУ, без застосування строків, встановлених с.6 ст.232 ГК України, спеціальний строк позовної давності 1 рік (з урахуванням зупинення перебігу строку з 12.03.2020 року до 18.02.2022 року під час дії карантину).Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань -110 873, 32 грн. Також відповідальність Відповідача передбачена ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі наведеного, просив суд стягнути з ЗАТ «УКРАЇНСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ (, місцезнаходження: 02096, м. Київ, вул. Ремонтна, 8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 ) суму збитків від інфляції за договором № 2-3-33 купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 від 03.08.2017 р. за період з 01.08.2020 р. по 31.01.2022 р. у розмірі 75 001,62 грн.; стягнути з ЗАТ «УКРАЇНСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» (, місцезнаходження: 02096, м. Київ, вул. Ремонтна, 8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 . адреса: АДРЕСА_5 ) проценти за користування коштами за договором № 2-3-33 купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 від 03.08.2017 р. за період з 29.07.2020 р. по 18.02.2022 р. у розмірі 22 809,32 грн.; стягнути з ЗАТ «УКРАЇНСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» (, місцезнаходження: 02096, м. Київ, вул. Ремонтна, 8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 . адреса: АДРЕСА_5 ) пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором № 2-3-33 купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 від 03.08.2017 р. за період з 29.07.2020 р. по 18.02.2022 р. у розмірі 110 873,32 грн.; стягнути з ЗАТ «УКРАЇНСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» (, місцезнаходження: 02096, м. Київ, вул. Ремонтна, 8) судові витрати в повному обсязі.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення збитків від інфляції, проценти за користування коштами та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання передано на розгляд за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2022 року постановленою під головуванням судді Волчко А.Я., прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення збитків від інфляції, проценти за користування коштами та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

28.12.2022 року на адресу суду від Відповідача - Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Не погоджується з позицією Позивача, що підставою для притягнення Відповідача до відповідальності у спірній ситуації є Закон України «Про захист прав споживачів». Зазначає, що спірні правовідносини між Позивачем і Відповідачем ґрунтуються на Договорі купівлі-продажу майнових прав від 03.08.2017 р. №2-3-33, предметом якого є купівля-продаж майнового права на квартиру. Відповідач не виступає у відносинах із Позивачем підрядником, а Позивач не надає (й не може взагалі надати) Відповідачу будівельний майданчик (фронт робіт) та затверджену проектно-кошторисну документацію, а також не Позивач зобов`язаний прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх (оскільки ці функції покладаються законом саме на замовника будівництва, яким не є ані Позивач, ані Відповідач). Правовий інститут купівлі-продажу майнових прав не може бути ототожнено й із послугою. Отже, тлумачення абзацу 1 ч.5 ст.10 Закону «Про захист прав споживачів» свідчить, що цей абзац застосовується саме до договорів підряду та договорів про надання послуг, та не поширюється на договори купівлі-продажу майнових прав. Відповідно, нарахування пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) або в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення є можливим лише у разі прострочення зобов`язань, що виникли саме із договору підряду або договору про надання послуг. Тож, оскільки у спірній ситуації між Відповідачем і Позивачем укладено саме Договір купівлі-продажу майнових прав та з огляду на його умови Відповідач зобов`язався лише продати та передати Позивачу майнові права на об`єкт нерухомості в межах наявних у нього таких майнових прав та передати квартиру після настання низки подій, а саме: після прийняття будинку в експлуатацію, після його Технічної інвентаризації, після сплати Остаточної ціни продажу майнового права та після передачі будинку під заселення (п.п.1.1 та 1.4 Договору), то за цим Договором Відповідач жодних послуг (робіт) Позивачу не зобов`язувався надавати (виконати). Аналогічні правові висновки підтверджуються й судовою практикою, і зокрема, З справах № 759/10357/19 та №369/10006/17. Вказує, що п.1.6 Договору передбачено, що запланований термін прийняття будинку в експлуатацію - 2 квартал 2018 року. Крім того, з огляду на п.6.2 Договору Сторони погодились, що вказаний в цьому Договорі плановий термін прийняття будинку в експлуатацію може змінюватися з незалежних від Сторін причин, що не буде вважатися істотною зміною обставин. Тож, «запланований термін прийняття будинку в експлуатацію» означає, що він є орієнтовним, тобто, приблизним, не визначеним наперед конкретною датою. Зазначення в п. 1.6 Договору терміну прийняття будинку в експлуатацію саме запланованим (тобто, орієнтовним) вказує на невизначеність цієї умови, а отже недосягнення Сторонами Договору домовленості щодо визначеного конкретною датою терміну прийняття будинку в експлуатацію. Стверджує, що замовником будівництва будинку за вказаною адресою, майнові права на квартиру в якому були придбані Позивачем, є ТОВ «СТБУД», водночас Відповідач не є замовником будівництва і на нього ані законом, ані Договором (у томі числі й п.1.6. Договору) не покладено обов`язок прийняття будинку в експлуатацію, а інше не доведено Позивачем доказами, безпідставним є притягнення Відповідача до відповідальності за порушення обов`язку, який на нього покладено. Зазначає, що оскільки за законом відповідальність може нести особа, яка порушила зобов`язання, а у спірній ситуації обов`язок по прийняттю будинку в експлуатацію має виконуватись саме замовником будівництва - ТОВ «СТБУД», то Відповідач вважає, що важливим питанням є з`ясування і встановлення судом обставини - яка саме особа має нести відповідальність перед Позивачем за не прийняття будинку в експлуатацію і чи такою особою саме Відповідач. Стверджує, що наразі у Господарському суді Київської області на розгляді перебуває справа №911/845/20 за позовом Відповідача до ТОВ СТБУД» про зобов`язання вчинити дії, що полягають у виконанні ТОВ «СТБУД» як замовником будівництва умов Договору про спільну діяльність №30-04/2015 від 30.04.2015 р. шляхом підписання останнім документів, необхідних для прийняття житлового комплексу на АДРЕСА_6 в експлуатацію. Зазначає, що у спірній ситуації права Позивача не були порушені Відповідачем, оскільки предметом Договору є купівля-продаж майнового права на квартиру (тобто, права на набуття у власність у майбутньому такої рухомості), а не купівля-продаж квартири. Факт наявності у Позивача виданої Відповідачем Довідки від 28.07.2020 р. та Акту прийому-передачі майнового права від 28.07.2022 р. свідчить про те, що позивачу було передано у власність майнове право на квартиру АДРЕСА_7 . Проте, оскільки згідно п.1.4 Договору майнові права передбачають право Покупця після прийняття будинку в експлуатацію, проведення його технічної інвентаризації, сплати остаточної ціни продажу майнових прав на квартиру (тобто, сплати Позивачем в повному обсязі ціни за квартиру після обмірів її розмірів під час технічної інвентаризації квартири (п.1.8 Договору)) та передачі будинку під заселення набути у власність квартиру, у Відповідача ще не виник обов`язок передачі Позивачу саме квартири, а відтак, у Позивача ще не виникло право вимоги до Відповідача з приводу виконання такого обов`язку. Тому стверджує, що відсутні порушення як існуючого права власності Позивача на майнові права на квартиру, так і його права власності на квартиру, яке ще у нього не виникло, що обґрунтовується наступним. Вказує, що питання про не прийняття будинку в експлуатацію жодним чином не тягне зміну обсягу набутих Позивачем майнових прав за Договором та не обмежує право Позивача розпоряджатись цими майновими правами. Стверджує, що Договором не встановлено відповідальності Відповідача у формі пені (у тому числі за несвоєчасне прийняття будинку в експлуатацію), то підстави її застосування та її розмір слід визначати за законом. Як убачається з позову неможливо визначити яку є саме правову підставу застосував Позивач у спірній ситуації на підставі якої він має право нараховувати пеню в розмірі подвійної ставки НБУ. Вказує, що факт звернення Позивача 18 лютого 2022 року до суду першої інстанції із позовною вимогою про стягнення із Відповідача пені є свідченням пропуску Позивачем строку позовної давності, у зв`язку з чим Відповідач зробив заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності відповідно до вимог ЦК України. Зазначає, що умови Договору як щодо прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, так і щодо передачі квартири у власність Позивача не відноситься до грошового зобов`язання, то, відповідно встановлення за порушення таких умов Договору саме пені є недопустимим з огляду на її правову природу. Стверджує, що Оскільки умови спірного Договору щодо прийняття об`єкта |будівництва в експлуатацію (як і умови щодо передачі квартири у власність Позивача) не відноситься до грошового зобов`язання, відсутні правові підстави для стягнення з Відповідача 3 % річних та індексу інфляції за ст.625 ЦК України. Вказує, що Відповідач повністю заперечує законність заявлених Позивачем вимог про стягнення з нього 3 % річних та індексу інфляції, тому недоцільною є перевірка Відповідачем правильності зроблених Позивачем розрахунків таких процентів та індексу інфляції.

09.01.2023 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якому він просив позовні вимоги до ЗАТ «Українська будівельна компанія» задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на16 травня 2023 року о 90:00, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно та всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 03 серпня 2017 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (Покупець) та Закритим акціонерним товариством «Українська будівельна компанія» (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №2-3-33.

Відповідно до п.1.1 Договору Продавець зобов`язався за плату передати Покупцю у приватну власність Майнові права на отримання у власність квартири у багатоквартирному будинку на АДРЕСА_1 на схемі генерального плану, а Покупець зобов`язується сплатити Продавцю ціну продажу Майнових та прийняти квартиру.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що під майновими правами Сторони розуміють право набуття у власність квартири АДРЕСА_8 , яке належить Продавцю на підставі договору оренди земельної ділянки від 06.03.2015 року №591, договору №30-04/2015 про спільну діяльність від 30.04.2015 року, дозволу на виконання будівельних робіт від 04.04.2016 року №ІУ55.

Пунктом 1.3. Договору передбачено, що майнові права відчужуються Продавцем на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з чим право власності на Квартиру буде оформлене та зареєстроване на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Квартира належатиме покупцеві на праві спільної часткової власності у рівних долях: ОСОБА_1 належить від загальної проектної площі Квартири, що становить 21, 94 кв.м, ОСОБА_2 належить від загальної проектної площі Квартири, що становить 21, 94 кв.м.

Пунктом 1.5. цього Договору передбачено, що Покупець набуває право приватної власності на Майнові права на підставі цього Договору з моменту повної сплати ціни продажу Майнових прав, що стверджується довідкою Продавця. Протягом 15-ти днів після повної сплати ціни продажу Майнових прав Покупець зобов`язаний отримати в офісі Продавця вказану довідку. Право власності на квартиру набувається Покупцем у порядку, встановленому законом, на підставі цього договору, довідки Продавця про сплату ціни продажу Майнових прав, акту прийому передачі квартири.

Відповідно до п.1.6. Договору запланований термін прийняття будинку в експлуатацію 2 квартал 2018 року.

Згідно з п.3.1 Базова ціна продажу Майнових прав складає 478 292 (чотириста сімдесят вісім тисяч двісті дев`яносто дві) грн 00 копійок, включаючи ПДВ у розмірі 79 715 грн., 33 коп. з розрахунку 10 900 грн., 00 коп. за 1 кв.м. Базова ціна продажу майнового права складає 478 292 (чотириста сімдесят вісім тисяч двісті дев`яносто дві) грн. 00 копійок на момент підписання Договору еквівалентна 18 466, 87 доларам США, відповідно до курсу НБУ на момент підписання вказаного Договору, а саме 25 грн. 90 коп. за 1 долар США.

Пунктом 6.2. Договору встановлено, що Сторони погодились, що вказаний в цьому Договорі плановий термін прийняття будинку в експлуатацію може змінюватися з незалежних від Сторін причин, що не буде вважатися істотною зміною обставин.

28 липня 2020 року ЗАТ «Українська будівельна компанія» видала довідку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що вони сплатили 100% вартості майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 , і позначений на схемі генерального плану за №2, відповідно до умов Договору купівлі-продажу майнових прав №2-3-33 від 03.08.2017 року у розмірі 487 229. 96 (чотириста вісімдесят сім тисяч двісті двадцять дев`ять) гривень 96 копійок, включаючи ПДВ.

28.07.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ЗАТ «Українська будівельна компанія» був підписаний АКТ прийому-передачі майнового права згідно з Договором №2-3-33 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 03.08.2017 року. Відповідно до акту Продавець передав, а Покупець прийняв майнове право на отримання у власність новозбудованої квартири відповідно до Договору №2-3-33 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 03.08.2017 року.

02 вересня 2020 року ОСОБА_2 (первісний Покупець) та ОСОБА_1 (новий покупець) уклали Договір про відступлення права вимоги частки майнового права на квартиру, згідно з яким первісний покупець відступає належне йому право вимоги на частки майнового права на квартиру за Договором №2-3-33 купівлі-продажу майнових прав на «Українська будівельна компанія» квартиру від 03.08.2017 року, укладеному між Первісним покупцем за цим Договором та ЗАТ «Українська будівельна компанія», а Новий покупець приймає право вимоги на частки майнового права на квартиру, належне Первісному кредитору за Договором купівлі продажу майнових прав, майнового прав на отримання у власність квартири АДРЕСА_9 , і позначений на схемі генерального плану за №2.

Відповідно до цього договору до нового покупця переходять усі права та обов`язки Первісного Покупця за Договором купівлі-продажу майнових прав в обсязі та на умовах, що існують в момент підписання цього Договору.

Як убачається з повідомлення від 02.09.2020 року за 98-2020 ЗАТ «Українська будівельна компанія» надала згоду на відступлення права вимоги частки майнового права, що належить ОСОБА_2 до ОСОБА_1 на отримання у власність 1/2 частини квартири у новозбудованому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , і позначений на схемі генерального плану за №2.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Частиною 2статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ними кола відносин. Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.

Частиною першою статті 15 та частиною першої статті16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої, другої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною другою статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до постанови ВП Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 522/1029/18 встановлено що майнове право, яке можна визначити як « право очікування» є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне мано в майбутньому.

Як убачається з матеріалів справи між Позивачем та Відповідачем укладено саме договір купівлі-продажу майнових прав, оскільки відповідно до умов Договору Відповідач зобов`язався лише продати та передати Позивачу майнові права на об`єкт нерухомості в межах наявних на нього таких майнових прав та передати квартиру після настання таких подій: після прийняття будинку в експлуатацію, проведення його технічної інвентаризації, сплати остаточної ціни продажу майнових прав та передачі будинку під заселення (п.1.4 .Договору купівлі-продажу майнових прав № 2-3-33 від 03 серпня 2017 року). За вказаним Договором Відповідач жодних послуг( робіт) Позивачу не зобов`язувався надавати.

Таким чином, твердження Позивача про те, що правовідносини між будівельною компанією й громадянами щодо будівництва житла для власних потреб підлягають під регулювання Законом України «Про захист прав споживачів» є безпідставними. Дія Закону України «Про захист прав споживачів» не може поширюватись на Договір №2-3-33 купівлі-продажу майнових прав та відносини його Сторін, тому Відповідач не може бути притягнутий до відповідальності формі пені на підставі вказаного Договору.

Щодо вимог позову щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій, суд зауважує наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як убачається п.1.6. Договору запланований термін прийняття будинку в експлуатацію - 2 квартал 2018 року.

Водночас п .6.2. Договору Сторони погодились, що вказаний в цьому Договорі плановий термін прийняття будинку в експлуатацію може змінюватися з незалежних від Сторін причин, що не буде вважатися істотною зміною обставин.

Тож, вказівка у п.1.6 Договору саме на запланований термін прийняття будинку в експлуатацію, що означає, що він є орієнтовним, свідчить про недосягнення Сторонами Договору домовленості щодо терміну прийняття будинку в експлуатацію.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої істотної умови як строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію.

Статтею 251 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З урахуванням вказаних норм строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі купівлі-продажу майнових прав від № 2-333, конкретно не визначений, оскільки в п. 1.6. Договору зазначена не конкретна, а орієнтовна календарна дата.

Так, постанові Верховного Суду від 22.07.2020 р. у справі №369/6303/19 зазначено таке: «Враховуючи, що термін прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру конкретною датою не визначений, а вказана орієнтовна дата, а також те, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правих відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони ТОВ Петрівський квартал 2» відсутній. Це виключає можливість застосувати до відповідача цивільно-правову відповідальність...».

Ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За вказаних обставин, враховуючи, що термін прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру конкретною датою не визначений, замість цього вказана орієнтовна дата, а також те, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правих відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони позивача відсутній. Це виключає можливість застосувати до відповідача цивільно-правову відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені), 3 % відсотків річних та індексу інфляції. Тому в даних вимогах суд відмовляє.

Водночас суд зазначає, що предметом Договору є купівля-продаж майнового права на квартиру (тобто, права на набуття у власність у майбутньому такої рухомості), а не купівля-продаж квартири. Факт наявності у Позивача виданої Відповідачем Довідки від 28.07.2020 р. та Акту прийому-передачі майнового права від 28.07.2022 р. свідчить про те, що і:знвачу було передано у власність майнове право на квартиру АДРЕСА_7 . Проте, скільки згідно п.1.4 Договору майнові права передбачають право Покупця після зайняття будинку в експлуатацію, проведення його технічної інвентаризації, сплати статочної ціни продажу майнових прав на квартиру (тобто, сплати Позивачем в повному обсязі ціни за квартиру після обмірів її розмірів під час технічної інвентаризації квартири (п.1.8 Договору)) та передачі будинку під заселення набути у гласність квартиру, у Відповідача ще не виник обов`язок передачі Позивачу саме квартири, а відтак, у Позивача ще не виникло право вимоги до Відповідача з приводу виконання такого обов`язку. Питання про не прийняття будинку в експлуатацію жодним чином не тягне зміну обсягу набутих Позивачем майнових прав за Договором та не обмежує право Позивача розпоряджатись цими майновими правами. Позивач наразі ще не набув права власності на квартиру у встановленому законом порядку та й не міг ще набути, оскільки право на виникне у нього лише після настання у сукупності низки подій, визначених п.1.4 Договору, то ця обставина не може тягти й порушення тих прав Позивача, нього ще не виникли.

Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення збитків від інфляції, проценти за користування коштами та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Андрій ВОЛЧКО