Провадження №2/523/5676/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2023 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ), треті особи : приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Токарська Тетяна Валентинівна, ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , з позовною заявою до ОСОБА_1 , треті особи : приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Токарська Тетяна Валентинівна, ОСОБА_3 , в якій просив визнати недійним договір купівлі-продажу від 28.04.2020 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Тетяною Валентинівною, та відновити становище яке існувало до порушення, шляхом повернення права власності 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя прийшов до наступного.

Відповідно норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК).

Згідно частини 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини(виключна підсудність).

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Згідно з роз`ясненнями, які викладені у пунктах 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (ч.1 ст.30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст.358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Кваліфікація об`єктів як нерухомого майна здійснюється відповідно до статей 181, 190 та 191 ЦК. При цьому за місцезнаходженням нерухомого майна повинні пред`являтися також позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому (щодо інвестиційних договорів про будівництво нерухомого майна, договорів про участь у фонді фінансування будівництва тощо).

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, а також стосуються позовів щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Віднесення позовів до виключної підсудності здійснюється, виходячи із критерію їх виникнення з приводу нерухомого майна, навіть коли вимоги не заявлені безпосередньо відносно самого нерухомого майна.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майном», а тому правило вищевказаних норм розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 зазначила, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Cловосполучення з приводу нерухомого майна необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки наслідки розгляду справи стосовно спірного договору впливають на права та інтереси сторін договору щодо прав на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , суд доходить до висновку, що до зазначеної справи підлягають застосуванню правила підсудності справи у відповідності до ч.1 ст. 30 ЦПК України.

Крім того, згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДС України в Одеській області відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально знаходиться в Приморському районі м. Одеси.

Отже, оскільки нерухоме майно розташоване в Приморському районі м. Одеси, дана цивільна справа не підсудна Суворовському районному суду м. Одеси.

Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 32 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Суд звертає увагу, що порушення правил територіальної підсудності відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Отже, з метою дотримання правил підсудності, суддя вважає за необхідне надіслати справу за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси, як до належного суду встановленого законом.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 258, 260 ЦПК України,суддя,-

УХВАЛИВ:

Цивільну справу №523/17525/23 (провадження №2/523/5676/23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи : приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Токарська Тетяна Валентинівна, ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу- передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Приморського районного суду м. Одеси (вулиця Балківська, 33, м. Одеса, Одеська область).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Суворовський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя