Справа № 307/596/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 листопада 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Кожух О.А.,

суддів Фазикош Г.В., Джуги С.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 липня 2023 року (головуючий суддя Чопик В.В.) у справі № 307/596/23 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.10.2007 між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №105/07, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 12 017 доларів США на строк з 02.10.2007 до 01.10.2012 зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5% річних.

02.10.2007 між Банком та ОСОБА_1 укладено договір застави № 105/07-01, згідно якого в заставу Банку передано рухоме майно автомобіль марки «DADI», модель BDD 1022 SE, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_1

02.02.2008 між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки №105/07-02.

02.02.2008 між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір поруки №105/07-03.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та видав кредитні кошти позичальнику.

Оскільки взяті на себе зобов`язання позичальник належним чином не виконував, Банк раніше, 27.11.2009, звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про дострокове стягнення кредитної заборгованості в розмірі 9 727,07 доларів США та 10 910,57 грн та звернення стягнення на предмет застави.

За результатом розгляду такого спору, рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22.01.2010 у справі №2-348/10 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №105/07 від 02.10.2007 в сумі 88638,61 грн звернуто стягнення на предмет застави та стягнуто з відповідачів судові витрати. На підставі вказаного судового рішення були видані виконавчі листи, зокрема й, щодо боржника ОСОБА_1

24.07.2019 Тячівським районним судом Закарпатської області у цивільній справі №307/1777/19 за заявою АБ «Укргазбанк» постановлено ухвалу, якою змінено спосіб виконання рішення суду у справі №2-348/10 зі звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитної заборгованості на стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості у розмірі 88636,61 грн.

Банк зазначав, що у ході примусового виконання судового рішення було реалізовано предмет застави в ході проведених електронних торгів у 2019 році та здійснено часткове стягнення з доходів боржника ОСОБА_1 , однак станом на час подання позовної заяви у даній справі судове рішення у справі №2-348/10 не виконане у повній мірі.

Позивач стверджував, що той факт, що суд ухвалив рішення стягнути заборгованість у національній валюті гривні - жодним чином не могло змінити та не змінило облік заборгованості позичальника ОСОБА_1 на балансі Банку. Цей облік як вівся у валюті кредитування (доларах США) до вказаного судового рішення, так вівся і продовжував вестися у валюті кредитування й після ухвалення судового рішення, адже, нарахування за кредитом і зобов`язання за кредитним договором відповідно до його умов мали здійснюватись позичальником виключно у валюті кредитування доларах США.

Зазначав, що частково здійснене ОСОБА_1 погашення кредитної заборгованості за рішенням суду в гривні не привело до повного погашення кредитної заборгованості після зарахування коштів на рахунки позичальника у валюті кредитування.

Вказував, що в даний час Банком, як стягувачем, продовжується примусове стягнення заборгованості в межах виконавчого провадження на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження по ВП №59916399 від 28.09.2019.

Також зазначав, що у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) із 12.03.2020 на території України запроваджено карантин, який неодноразово продовжувався Кабінетом Міністрів України та діяв на момент подання позову.

Посилався на Закон України від 30.03.2020 N 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020, відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У зв`язку з наведеним продовженням строків позовної давності (ст. 257 ЦК України), до строку позовної давності за вимогою про тягнення 3% річних слід додати трирічний строк, що передує моменту запровадженню карантину (12.03.2020).

Зазначав, що на час пред`явлення позову (26.01.2023) заборгованість відповідача за основним боргом у валюті кредиту становить 6 666,35 доларів США, а тому 3% річних за період із 12.03.2017 по 23.02.2022 (до моменту запровадження воєнного стану в Україні) складають 1362,73 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.02.2022 еквівалентно 39 502,34 грн.

Посилаючись на дані обставини, Банк просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором №105/07 від 02.10.2007 у розмірі 1362,73 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.02.2022 (100 дол. США = 2898,77 грн) еквівалентно складає 39 502,34 грн.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.07.2023 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3 % річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором 105/07 від 02.10.2007 в розмірі 515,35 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.02.2022 (100 доларів США = 2898,77 грн) еквівалентно 14893,60 грн, а також 2684 грн судового збору.

Рішення мотивоване тим, що оскільки позов Банком подано до суду 20.02.2023, тому з урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності, нарахування 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, має бути здійснено на заборгованість, яка була наявна у позичальника після 20.02.2020, розмір яких складає: 515,35 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.02.2022 еквівалентно 14 893,6 грн.

Не погоджуючись із цим рішенням, Банк подав на нього апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення місцевого суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання у розмірі 847,38 доларів США, що по офіційному курсу НБУ станом на 23.02.2022 еквівалентно 24563,60 грн, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовну вимогу ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання у розмірі 847,38 доларів США задовольнити в повному обсязі, а в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що, враховуючи п.12 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України, постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 та наступне продовження карантину, до строку позовної давності за вимогою про тягнення 3% річних слід додати трирічний строк, що передує моменту запровадження карантину (12.03.2020), тобто, період, починаючи із 12.03.2017, тому апелянт вважає, що позовна за цією вимогою за період із 12.03.2017 по 23.02.2022 не сплинула. У зв`язку з цим у позовній заяві Банк просив стягнути 3% річних за період із 12.03.2017 по 23.02.2022 (введення воєнного стану в Україні), що не враховано судом першої інстанції.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що до частини заявлених позовних вимог повинна бути застосована позовна давність, та оскільки позов поданий до суду 20.02.2023, тому розрахунок сум для нарахування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, має бути зроблений тільки до заборгованості, яка була наявна після 20.02.2020.

Однак із таким висновком місцевого суду погодитися у повній мірі не можна, виходячи з наступного.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 02.10.2007 між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 105/07, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 12017,00 доларів США на строк з 02.10.2007 по 01.10.2012, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних (а.с.6).

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22.01.2010 у справі №2-348/10 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 105/07 від 02.10.2007 в сумі 88638,61 гривень звернуто стягнення на предмет забезпечуваного обтяження за договором застави № 105/07-01 від 02.10.2007, а саме - автомобіль марки «DADI», модель «BDD 1022 SE», рік випуску 2007 р., колір зелений, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип ТЗ пікап-В, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 26.09.2007, Тячівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області, належить ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного предмета застави у порядку виконання виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» з дотримання вимог Закону України «Про заставу», та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 886,38 грн. сплаченого судового збору та 120 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи (а.с.22-23 зворот).

25.05.2010 Тячівським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист у справі №2-348/10 (а.с.25).

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24.07.2019 у цивільній справі №307/1777/19 за заявою ПАТ АБ «Укргазбанк» змінено спосіб виконання рішення суду у справі №2-348/10 зі звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитної заборгованості на стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 88636,61 грн. (а.с. 24-24 зворот).

25.08.2019 Тячівським РВДВС ГТУЮ у Закарпатській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-348, виданого Тячівським районним судом Закарпатської області 25.05.2010 (а.с.26).

Згідно протоколу від 24.12.2019 за №455832 проведення електронних торгів вбачається, що було реалізовано предмет застави, а саме - автомобіль марки «DADI», модель «BDD 1022 SE», рік випуску 2007 р., колір зелений, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип ТЗ пікап-В, та на рахунок продавця необхідно перерахувати 24 795,00 грн (а.с.27-27 зворот).

Розпорядженням №599116399 від 28.01.2020, затвердженим начальником відділу ДВС, грошові кошти в сумі 24 726 грн, отримані від реалізації майна, перераховані на користь стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» (а.с.88).

З листа начальника Тячівського відділу ДВС від 22.06.2023 №248-38/29211 вбачається, що 28.01.2020 державним виконавцем з депозитного р/р Тячівського відділу ДВС перераховано на користь стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» кошти в сумі 24 726 грн, отримані від реалізації майна, а також те, що державним виконавцем за період з 11.06.2021 по 14.03.2023, стягнуто та перераховано кошти в сумі 64 338,09 грн з доходів боржника (заробітна плата) на користь стягувача (а.с.78).

10.03.2023 головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №59916399 з примусового виконання виконавчого листа №2-348, виданого 25.05.2010 Тячівським районним судом Закарпатської області, оскільки сума боргу сплачена боржником у повному обсязі (а.с.80-81).

Отже, станом на день звернення до суду з позовом (26.01.2023) боржником було прострочено виконання грошового зобов`язання, а тому Банк має право на стягнення трьох процентів річних від простроченої суми.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Також, згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

При цьому, згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Крім того, у пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (14-10цс18) зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому, формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Три проценти річних вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим, а невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічні за змістом правові висновки виклав Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 910/16945/14, від 27 квітня 2018 року у справі № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 21 листопада 2018 року у справі № 642/493/17-ц, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що місцевий суд, відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог про стягнення трьох процентів річних за період із 12.03.2017 у зв`язку зі спливом позовної давності, не врахував наступного.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК).

Відповідно до статті 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Аналогічні за змістом правові висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22), від 20 квітня 2023 року у справі №728/1765/21 (провадження №61-6640 св 21).

Оскільки карантин на території України було встановлено 12.03.2020, а строки позовної давності продовжено на строк дії карантину, тому трирічний строк позовної давності (за вимогами про стягнення 3% річних за період із 12.03.2017 по 12.03.2020) не закінчився на момент введення на території України карантину, карантин продовжився та діяв на момент подання позову у даній справі.

Судом першої інстанції не враховано дані обставини та вимоги чинного законодавства, у зв`язку з чим місцевий суд прийшов до помилкового висновку про застосування строку позовної давності та стягнув заборгованість лише в межах трирічного строку перед зверненням до суду. Натомість 3% річних підлягають стягненню за період із 12.03.2017 до 23.02.2022 (до введення воєнного стану).

При цьому щодо валюти та розміру заборгованості, на який слід нараховувати три проценти річних, колегія суддів зазначає наступне.

Встановлено, що у даному випадку позивач, як кредитор за кредитним договором відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України та реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, у 2009 році звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет застави, визначивши заборгованість у грошовій одиниці - гривні, вказавши, що саме 88638,61 грн є повним розміром заборгованості, включаючи заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками та неустойкою.

Преюдиційність обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

У частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Доводи скаржника про те, що ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості у національній валюті ніяким чином не могло змінити та не змінило облік заборгованості позичальника ОСОБА_1 на балансі Банку, а тому цей облік вівся у валюті кредитування до вказаного судового рішення, так вівся в тій же валюті кредитування й після ухвалення судового рішення, оскільки нарахування платежів за кредитом і зобов`язання за кредитним договором відповідно до умов кредитного договору мали здійснюватись позичальником виключно у валюті кредитування, є необґрунтованими та безпідставними.

Оскільки Банк, звернувшись у 2009 році до суду, скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, на дострокове поверненя позики, тому зобов`язання боржника за кредитним договором трансформувалось у обов`язок ОСОБА_1 перед Банком, який виник з рішення суду щодо сплати грошових коштів виключно у гривні.

Так, у резолютивній частині рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22.01.2010 у справі №2-348/10 зазначено про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості виключно у гривні (88638,61 грн), котра не ставилася у залежність від еквіваленту будь-якої іноземної валюти.

Дане судове рішення Банком не оскаржувалося та набрало законної сили 04.02.2010 (а.с. 23 зворот).

Надалі за заявою Банку ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24.07.2019 у справі №307/1777/19 змінено спосіб виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22.01.2010 у справі №2-348/10 зі звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитної заборгованості на стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 також у гривнях - в розмірі 88636,61 грн.

Як установлено вище, примусове виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22.01.2010 у справі №2-348/10 здійснювалося у гривнях, що стверджується листом начальника Тячівського відділу ДВС від 22.06.2023 №248-38/29211, розпорядженням №599116399 від 28.01.2020.

Однак місцевий суд вищенаведеного не врахував та помилково дійшов до висновку про можливість стягнення 3% річних, виходячи з розрахунку суми заборгованості, визначеної Банком у валюті кредитування доларах США, оскільки така сума не відповіддає тому зобов`язанню, за простроченя якого Банк просить стягнути 3% річних.

Таким чином, враховуючи, що Банк у судах першої та апеляційної інстанції не надав альтернативного розрахунку 3% річних, виходячи із суми заборгованості, визначеної судовим рішенням від 22.01.2010 у справі №2-348/10 у гривні, колегія суддів вважає за необхідне здійснити розрахунок, виходячи зі встановленої судовим рішенням суми заборгованості, визначеної у гривні, з урахуванням подальшого погашення боржником заборгованості, відображеного у наданому Банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №105/07 від 02.10.2007 (а.с.5) із застосуванням еквіваленту у гривні суми заборгованості, зазначеної у валюті кредитування, беручи за основу офіційний курс гривні щодо іноземних валют станом на початок періоду нарахування Банком боржнику 3% річних, який міститься на офіційному сайті Національного банку України за наступним посиланням: https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates.

Так, згідно наданого Банком розрахунку вбачається, що за період з 12.03.2017 по 31.12.2019, 01.01.2020 по 04.02.2020 розрахунок 3% річних здійснювався, виходячи з суми заборгованості 9 727,07 доларів США, яку Банк просив стягнути, звертаючись до суду у 2009 році з позовною заявою про стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави. Однак, оскільки рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від від 22.01.2010 у справі №2-348/10 вказана заборгованість визначена у гривні, а саме у розмірі 88638,61 грн, то розрахунок 3% річних за вказаний період слід здійснювати, виходячи із зазначеної суми.

28.01.2020 державним виконавцем перераховано на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» грошові кошти в сумі 24 726 грн, отримані від реалізації предмета застави (а.с.78, 88).

Беручи до уваги наведене та зазначені Банком сплачені боржником суми погашення у доларах США (за курсом НБУ на момент їх оплати), що відображені у таблиці розрахунку у виді зменшення заборгованості по кредиту, колегією суддів здійснено наступний розрахунок трьох відсотків річних, який наведено у таблицях.

Початок періодуКінець періодуКількість днів простроченняСума боргу у валютіПогашено згідно з розрахунком БанкуКурс НБУ на день погашення (кінець періоду)Погашено у гривніСума боргу у гривні3% річних
12.03.201731.12.27,070-088638,617467,50
01.01.202028.01.,070-088638,61 203,43
29.01.202031.12.2,28974,79-24726,0063912,611770,69
01.01.202122.06.2,280- 063912,61 908,78
23.06.202126.07.,31161,9727,04804380,9659531,65 166,36
27.07.202121.09.,98649,3326,707217341,7942189,86 197,66
22.09.202110.11.,3451,6426,09271347,4340842,43 167,85
11.11.202123.11.,36122,9826,65883278,5037563,93 40,14
24.11.202127.12.,51883,8527,274724106,7413457,19 37,61
28.12.202120.02.,60105,9128,30002997,2510459,94 47,28
21.02.202223.02.202236666,35110,2528,98773195,897264,05 1,79
Всього----81374,56-11009.09

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума з% річних
з 12/03/2017 до 31/12/2019 88 638,61 x 3 % x 1025 : 365 : 10010257 467,50
з 01/01/2020 до 28/01/2020 88 638,61 x 3 % x 28 : 366 : 10028203,43
з 29/01/2020 до 31/12/2020 63 912,61 x 3 % x 338 : 366 : 1003381 770,69
з 01/01/2021 до 22/06/2021 63 912,61 x 3 % x 173 : 365 : 100173908,78
з 23/06/2021 до 26/07/2021 59 531,65 x 3 % x 34 : 365 : 10034166,36
з 27/07/2021 до 21/09/2021 42 189,86 x 3 % x 57 : 365 : 10057197,66
з 22/09/2021 до 10/11/2021 40 842,43 x 3 % x 50 : 365 : 10050167,85
з 11/11/2021 до 23/11/2021 37 563,93 x 3 % x 13 : 365 : 1001340,14
з 24/11/2021 до 27/12/2021 13 457,19 x 3 % x 34 : 365 : 1003437,61
з 28/12/2021 до 20/02/2022 10 459,94 x 3 % x 55 : 365 : 1005547,28
з 21/02/2022 до 23/02/2022 7 264,05 x 3 % x 3 : 365 : 100 31,79
Всього 3 % річних11009,09

Отже, загалом розмір 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 становить 11009,09 грн, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, апеляційну скаргу слід задовольнити частково рішення суду першої інстанції змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, та викласти резолютивну частину в новій редакції.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви в суді першої інстанції ПАТ АБ «Укргазбанк" було сплачено 2684 грн судового збору (а.с.1), а також за подання апеляційної скарги 4026,00 грн судового збору (а.с.102). Отже, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (27,87%) на користь Банку з відповідача слід стягнути 1870,08 грн судового збору, з яких 748,03 грн у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та 1122,05 грн у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст.381,382,384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 липня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Резолютивну частину рішення викласти у наступній редакції:

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, , код банку 320478) 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором 105/07 від 02 жовтня 2007 року в розмірі 11009,09 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» 1870,08 грн судового збору, з яких 748,03 грн у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та 1122,05 грн у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: