Номер провадження: 22-ц/813/625/23
Справа № 2-345/1989
Головуючий у першій інстанції Плавич Н.Д.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого Цюри Т.В.

Суддів Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

За участю секретаря судового засідання: Трофименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відмову від позову

встановив:

Рішенням Приморського районного народного суду міста Одеси від 15.02.1989 року шлюб зареєстрований 18 травня 1973 року в Одеському палаці одружень, актовий запис 1401 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

Дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 залишено проживати з матір`ю.

Стягнуто з позивачки 50 рублів, з відповідача 100 рублів держмита в дохід держави.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 13.10.2020 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильнезастосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного народного суду міста Одеси від 15.02.1989 року та закрити провадження по даній справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.11.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 з додатками на рішення Приморського районного народного суду м. Одеси від 15 лютого 1989 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відновлення втраченого судового провадження. Після усунення зазначених недоліків, матеріали цивільної справи терміново направити до Одеського апеляційного суду для розгляду по суті (а.с. 77, 77 зворот).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 17.06.2021 року відновлено втрачене провадження по справі № 2-345/89 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, по якій ухвалено рішення, враховуючи наявні в архіві Приморського районного суду м. Одеси судові рішення по справі (а.с. 114-119).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.07.2021 року допущено ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення Приморського районного народного суду м. Одеси від 15 лютого 1989 року в контексті правової визначеності і остаточності судових рішень та процедури, встановленої національним законом (а.с. 125).

В ході апеляційного розгляду справи, 01.12.2022 року на електрону адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , у якій представник просить суд на підставі ст. 49, 373 ЦПК України прийняти заяву позивача, ОСОБА_1 , про відмову від позову до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу у цивільній справі №2-345/1989 (а.с. 165-166).

Вищевказана заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відмову від позову подана до Одеського апеляційного суду шляхом надсилання її засобами електронного зв`язку за супровідним листом адвоката Євценко Романа Ігоровича на офіційну електронну адресу апеляційного суду. Дана заява підписана електронним підписом, який ідентифіковано.

Повноваження адвоката Євценко Романа Ігоровича на представництво ОСОБА_1 в Одеському апеляційному суді підтверджуються ордером серії ОД № 470336 від 13.10.2020 року, що виданий на підставі договору про надання правової допомоги № 45/20 від 08.10.2020 року (а.с. 71).

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 16.05.2023 року з`явився представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 до апеляційного суду не з`явився, хоча був повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання (а.с. 216), заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не направив.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний, вважає можливим слухати справу у відсутність відповідача, який своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши заяву про відмову від позову, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відмову від позову, виходячи з наступного.

Так, згідно із ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач має право відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до вимог ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Матеріалами справи встановлено, що оскаржуване судове рішення було ухвалено 34 роки тому та набрало законної сили і відповідні правові наслідки вже настали.

Так, зокрема під час апеляційного перегляду справи, ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.01.2023 року витребувано з Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) копію актового запису про шлюб № 1401 від 18.05.1973 року укладеного між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ухвалено повідомити чи розірвано сторонами шлюб на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15.02.1989 року. У разі складання актовому запису про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), направити його копію, а також перевірити наявність чи відсутність актового запису про смерть ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та надати з цього питання інформацію (а.с. 199-200).

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду, 08.02.2023 року Одеським апеляційним судом отримано відповідь Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в якій вказано, що в архіві Приморського відділу реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зберігається актовий запис №257 про розірвання шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

Також повідомлено, що згідно із графою 15 «Видані свідоцтва» зазначеного актового запису, на підтвердження факту державної реєстрації акту цивільного стану ОСОБА_1 видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 18.04.1989, ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 28.11.1995 (а.с. 204).

Таким чином, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що на виконання рішення суду про розірвання шлюбу було видано свідоцтво про розірвання шлюбу, яке було нарочно видано сторонам відповідним державним органом 18.04.1989р. ОСОБА_1 та 28.11.1995р. ОСОБА_3 .

При цьому, апеляційний суд наголошує, що заява про відмову від позову представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 не містить жодних обгрунтувань.

В свою чергу, звертаючись із апеляційною скаргою, апелянт наголошує на тому, що судове рішення Приморського районного народного суду міста Одеси від 15.102.1989 року нею отримано не було, про існування такого рішення ОСОБА_1 не знала та була впевнена, що провадження по справі закрито, так як нею особисто було подано під час розгляду справи в суді першої інстанції заяву про відмову від позову. З огляду на викладене, апелянт вважає, що Приморським районним народним судом Одеси, всупереч її заяві про відмову від позову, було незаконно ухвалено рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Разом із тим, апеляційний суд наголошує, що ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Так, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду було ухвалено 15.02.1989 року, набуло чинності, сторонам видані свідоцтва про розірвання шлюбу, зазначене рішення апелянтом оскаржується більш ніж 30 років. Тому, з метою встановлення дійсних обставин по справі, перевірки їх доказами , недопущення негативних наслідків , дотримання принципу resjudicata, збереження балансу між відповідністю Європейських норм та прав та інтересів учасників справи та можливих зацікавлених осіб, апеляційний суд приходить до висновку про передчасність поданого клопотання про відмову від позову до розгляду справи по суті.

З урахуванням зазначеного, колегія приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відмову від позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 13, 49, 373, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відмову від позову - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 22.05.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова