Справа № 168/839/23
Провадження № 2/168/273/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Сухоручко Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Таксюк О.С.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 11 вересня 1993 року вона уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя з відповідачем не склалось, на даний час неповнолітня донька проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча є фізично здоровою та працездатною особою, є військовослужбовцем та отримує щомісячне грошове забезпечення, має стабільний заробіток. Крім того, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї.

У зв`язку з цим, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 27.09.2023 року

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 28.08.2023 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позиція учасників провадження.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених в ньому, просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, оскільки перебуває на службі в ЗСУ по мобілізації. Також надав суду письмові пояснення, згідно з якими позовні вимоги визнає частково. Зазначив, що з моменту проходження служби (з 26.02.2022 року) віддавав позивачці майже всю суму коштів, які отримував як виплати військовослужбовцям. В лютому 2023 року залишив дружині більше 100 000 грн та відправився на службу, в липні 2023 року грошей уже не було. При цьому стверджує, що одяг та необхідні дитині речі, засоби гігієни тощо купує особисто з коштів, які лишає на особисті потреби. Просить суд стягувати з нього аліменти на утримання дитини в твердій грошові сумі в розмірі 2000 грн.

РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ ЦИВІЛЬНОЇ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові пояснення відповідача, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає часткового задоволення, що об`єктивно підтверджується матеріалами справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з актового запису № 50 у свідоцтві про народження Серії НОМЕР_1 , виданого 22.11.2012 року (а.с. 11).

З витягу №998 про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб від 03.07.2023 року вбачається, що дитина ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом зі сторонами по справі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків вбачається, що відповідачу за період часу січень - червень 2023 року нараховано 234 272,46 грн, що в середньому становить 39 045, 41 грн. в місяць (а.с. 31).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ніде не працює, в центрі зайнятості на обліку у зв`язку з безробіттям не перебуває, жодних джерел доходів, окрім коштів наданих відповідачем, не має.

Працевлаштованість і розмір доходу відповідача свідчить про його спроможність надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки, від подальшого утримання фактично не відмовляється, оспорює лише заявлений позивачкою розмір аліментів.

У зв`язку з наведеним, заявлені позовні вимоги є підставними і доведеними.

При визначенні розміру аліментів суд враховує регулярний дохід відповідача, його розмір та відсутність на утриманні інших осіб. Разом з тим суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків, відповідно до якого обоє з батьків зобов`язані брати участь у матеріальних витратах на дитину, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Таким чином, в силу вимог ст. 180 СК України та фактичних обставин справи суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, частки його заробітку (доходу) щомісячно, з врахуванням дослідженої в судовому засіданні довідки про доходи відповідача, починаючи з дня звернення до суду із позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів суд вважає достатнім і таким, що відповідає потребам дитини та водночас не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище.

Таким чином, позовні вимоги щодо розміру заявлених позовних вимог підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст.ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 коп.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення проголошено 23.11.2023 року о 16 год. 00 хв.

Позивач: ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Суддя Старовижівського районного суду

Волинської області Ю.О. Сухоручко