Справа № 507/1900/23
Провадження № 2/507/436/2023
Номер рядка звіту 71
"29" листопада 2023 р. смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Вужиловського О.В.,
при секретарі - Войковській І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Любашівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Позивач вказує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження дитини - ОСОБА_4 батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , написали заяву про відмову забрати дитину із закладу охорони здоров`я у присутності працівників КНП «Любашівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області. Працівниками лікарні та служби у справах дітей Одеської міської ради було складено акт про дитину, покинуту в закладі охорони здоров`я. В подальшому, малолітню дитину ОСОБА_4 було передано на тимчасове перебування в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_3 . Відповідачі жодного разу не відвідували дитину, не цікавилась її розвитком та вихованням, матеріально не утримують та не відвідують її. Тому, просили суд позбавити відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з них на користь особи чи закладу, на утриманні якого перебуватиме ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, свої вимоги підтримали в повному обсязі (а.с. ).
Відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилася, заперечень не надали, хоча була належним чином повідомлені про день, час та місце слухання справи відповідно до ст. 128-130 ЦПК України (а.с. ).
Треті особи в судове засідання не з`явились, заперечень не надали.
Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню по слідуючим підставам.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 рок № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Згідно з частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом положень Конвенції ООН «Про права дитини», ч.2 ст.11, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили . Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 1 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
В п.п. 47, 49 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Савіни проти України» від 18.12.2008р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п.2 ст.8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Із свідоцтва про народження ОСОБА_4 видно, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її матір`ю є - ОСОБА_2 , а батьком - ОСОБА_1 (а.с. 10).
Із акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я № 5 від 06 червня 2023 року видно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишили свою дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пологовому будинку (а.с. 11).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 28.09.2023 року видно, що ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 проживають у власному будинку по АДРЕСА_1 . У даному будинку умови проживання незадовільні (а.с.8).
З рішення Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області № 138 від 04 серпня 2023 року видно, що малолітній ОСОБА_4 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 15).
З розпорядження № 116/23 від 20.07.2023 року Подільської районної державної адміністрації Одеської області видно, що 20.07.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передано в сім`ю патронатного вихователя - ОСОБА_3 (а.с. 13).
З висновку органу опіки та піклування Подільської РДА від 17.10.2023 року № 01-24/578 видно, що було розглянуто питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийнято рішення, що в інтересах дитини доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно її дитини, так як вони не забрали її із закладу охорони здоров`я, вихованням дитини не займаються, ніякої допомоги дитині не надають, тобто самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї дитини (а.с. 5-6).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно закону відповідачі зобов`язані утримувати своїх дітей та надавати їм матеріальну допомогу, чого добровільно не роблять.
Таким чином, в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання та виховання своєї дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому їх необхідно позбавити батьківських прав відносно дитини та стягнути з неї аліменти на утримання дитини.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі 5368 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 10, 133, 141, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 164-165, 180-182 СК України, суд,
Позов органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Любашівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити повністю.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительку АДРЕСА_1 позбавити батьківських прав відносно дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , на користь установи чи особи, на утриманні якої буде перебувати ОСОБА_4 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, в розмірі 1/4 частини від всіх її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 жовтня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_5.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительку АДРЕСА_1 , на користь установи чи особи, на утриманні якої буде перебувати ОСОБА_4 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, в розмірі 1/4 частини від всіх її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 жовтня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_5.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительку АДРЕСА_1 судовий збір на користь держави в сумі 5368 грн. 00 коп., в рівних частках, по 2684 грн. 00 коп. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Суддя: Вужиловський О.В.