Постанова

Іменем України

22 травня 2023 року

м. Київ

справа № 761/5130/21

провадження № 61-11313св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Науковець»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року у складі судді Рибака М. А. та постанову Київського апеляційного суду від 08 червня 2021 року у складі колегії суддів: Сліпченка О. І., Сушко Л. П., Гаращенка Д. Р.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Науковець» (далі - ОСББ «Науковець») про визнання незаконним і скасування рішення загальних зборів.

Позов обґрунтований тим, що позивачі внаслідок приватизації набули право власності на житлові приміщення та є співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

09 лютого 2018 року проведено загальні збори членів ОССБ «Науковець», на розгляд було винесено п`ять питань: інформація юриста ОССБ «Науковець» щодо обґрунтування невідповідності норм Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» Конституції України, чинному статуту ОСББ «Науковець» та прийняття рішення з цього питання в цілому; звіт правління за 2017 рік; висновки ревізійної комісії; затвердження кошторису на 2018 рік; інше.

За результатами проведених загальних зборів було складено протокол № 09-02/2018, який не відповідає вимогам Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Просили визнати незаконним та скасувати рішення загальних зборів ОССБ «Науковець» від 09 лютого 2018 року.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 08 червня 2021 року, відмовлено у відкритті провадження.

Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачі є власниками приміщень в багатоквартирному будинку і спір стосується захисту їхніх прав як співвласників майна багатоквартирного будинку, порушеного, на думку позивачів, проведенням загальних зборів ОСББ, то такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Цей спір є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю юридичної особи, отже, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з незгодою позивачів із прийнятими відповідачем рішеннями щодо управління багатоквартирним будинком, зокрема затвердженням звіту правління за 2017 рік, висновків ревізійної комісії та кошторису на 2018 рік.

Суди врахували правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15, провадження № 11-576апп18, від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17, провадження № 11-1272апп18, від 02 жовтня 2019 року у справі № 501/1571/16-ц, провадження № 14-472цс19; постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 127/14625/16-ц, провадження № 61-17817св18, від 15 квітня 2020 року у справі № 758/8634/17, провадження № 61-41316св18, від 02 лютого 2021 року у справі № 755/21681/15-ц, провадження № 61-18092св20.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 червня 2021 року, просили їх скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувані судові рішення суду є незаконними, ухвалені з порушенням процесуального закону, зокрема правил юрисдикції загальних судів.

Суди неправильно застосували висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 06 лютого 2019 у справі № 462/2646/17, провадження № 11-1272апп18.

Суди попередніх інстанцій не врахували правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2019 року у справі № 761/142/17, провадження № 61-32405св18, у справі за участю цих самих сторін.

Аргументи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

У жовтні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Підстави відкриття касаційного провадження та межі розгляду справи

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі статтею 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Касаційне провадження відкрито з підстави, передбаченої абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України.

Як на підставу касаційного оскарження заявники посилались на порушення судами норм процесуального права - суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, застосувавши до спірних правовідносин статті 2, 3, 20 ГПК України, спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ).

Європейський суд з прав людини зазначає, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № № 29458/04 і 29465/0, пункт 24).

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 712/9272/17, провадження № 14-345цс19).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону України від 29 листопада 2001 року № 2866-III «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон № 2866-III), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Згідно зі статтею 4 Закону № 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Відповідно до статей 6, 7, 10, 15 Закону № 2866-III співвласники багатоквартирного будинку, зокрема створюють об`єднання, затверджують статут такого об`єднання, мають право знайомитися з рішеннями загальних зборів та оскаржувати їх судовому порядку, брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об`єднання; обирати та бути обраним до складу статутних органів об`єднання; знайомитися з протоколами загальних зборів, робити з них виписки; одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об`єднання; вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства.

Верховний Суд зазначає, що спори у правовідносинах, які стосуються порядку створення, реєстрації, реорганізації, діяльності і ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку розглядаються господарськими судами, оскільки такі спори виникають під час здійснення права на управління юридичною особою, тому є найбільш наближеними до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи незалежно від суб`єктного складу такого спору.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 501/1571/16-ц, провадження № 14-472цс19, від 02 лютого 2021 року у справі № 906/1308/19, провадження № 12-76гс20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17, провадження № 11-1272апп18, зазначено, що правовідносини між власником нерухомого майна у житловому будинку та ОСББ, яке створене у тому ж будинку, найбільш подібні до спорів, пов`язаних із діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15, провадження № 14-576апп18, від 02 жовтня 2019 року у справі № 501/1571/16-ц, провадження № 14-472цс19.

Предметом позову у справі, що переглядається, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вказали визнання незаконним і скасування рішення загальних зборів ОСББ «Науковець», оформлених протоколом від 09 лютого 2018 року.

Спір про дійсність рішення установчих (загальних) зборів об`єднання, що виник між співвласником багатоквартирного будинку та самим об`єднаням, охоплюється поняттям «управління юридичною особою» і є спором про компетенцію найвищого органу управління об`єднання приймати рішення, віднесені до його виключної компетенції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01 лютого 2022 року у справі № 910/5179/20, провадження № 12-38гс21).

Суди попередніх інстанцій встановили, що предметом спору у справі, яка переглядається, є правовідносини щодо управління юридичною особою, що вказує на наближеність до спорів, пов`язаних з діяльністю юридичної особи, тому суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про господарську юрисдикцію цього спору.

Посилання у касаційній скарзі на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2019 року у справі № 761/142/17, провадження № 61-32405св18, у справі за участю тих самих сторін, яку суди розглянули у порядку цивільного судочинства, Верховний Суд не бере до уваги з огляду на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, застосовані судами у справі, що переглядається, які були сформульовані після ухвалення постанови Верховного Суду у справі № 761/142/17.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

О. В. Ступак

В. В. Яремко