Справа № 2-685/10
Провадження №6/523/185/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання: Ахламової А.С.,

заявника (боржника): ОСОБА_1 ,

розглянувши заяву боржника ОСОБА_1 , стягувач: ПАТ «МТБ БАНК» про поворот виконання рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення, стягувач: ПАТ «МТБ БАНК», якою просить:

-у порядку повороту виконання заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.02.2010 року по справі №2-685/10, стягнути з ПАТ «МТБ БАНК» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 499 763,83 грн.

В обгрунтування поданої заяви, ОСОБА_1 зазначив що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.03.2023 року суд визнав виконавчий лист №2-685/10 від 26.02.2010 року, виданий Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з нього на користь ПАТ «Марфін Банк» коштів у розмірі 499 763,83 грн. таким, що не підлягає виконанню. Згідно постанови державного виконавця від 30.03.2023 року закінчено ВП №48185088 та припинено чинність арешту майна (коштів) ОСОБА_1 , скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Відповідні дані внесені до Державних реєстрів обтяжень майна. Листом начальника ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ від 06.04.2023 року №03.01-8245 ОСОБА_1 повідомлено, що кошти стягнуті на користь стягувача у виконавчому провадженні можуть йому повернути за рішенням суду, в порядку ст. 444 ЦПК України, а саме: звернення з заявою про поворот виконання рішення суду. У цьому листі також зазначена сума коштів, стягнута з нього на користь ПАТ «Марфін Банк» у розмірі 499 763, 83 грн.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 03.05.2023 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду.

У судове засідання заявник (боржник) ОСОБА_1 з`явився, підтримав подану ним заяву у повному обсязі, просиву задовольнити та допустити поворот виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.02.2010 року по справі №2-685/10, та стягнути з ПАТ «МТБ БАНК» на його користь грошові кошти у розмірі 499 763,83 грн. Зазначив, що правомірність стягнення саме суми у розмірі 499 763,83 грн. підтверджується листом начальника ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ від 06.04.2023 року №03.01-8245.

Стягувач ПАТ «Марфін Банк» (ПАТ «МТБ Банк») не забезпечив явку свого представника до судового засідання, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судової повістки на його офіційну електронну адресу, причин не явки суду не повідомив, будь-яких заяв або клопотань до суду не подавав.

Відповідно до ч. 10 ст. 444 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду заяви.

Судом здійснювалось фіксування судового засідання технічним записом, відповідно до ч.1 ст.247 ЦПК України.

Вислухавши заявника ОСОБА_1 , дослідивши доводи заяви про поворот виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2010 року, по справі №2-685/10, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» кошти у розмірі 499763,83 грн., суд дійшов висновків щодо відмови у задоволенні заяви, з наступних підстав.

Суд установив, що заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 26.02.2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» на р/р НОМЕР_1 МФО 328027, Код ЕДРПОУ 21650966, суму боргу за договором кредиту в загальному розмірі 499 097 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч дев`яносто сім) гривень. 98 копійок, витрати на інформаційне - технічне забезпечення в розмірі 250 гривень, судовий збір в розмірі 1700 гривень.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 08 лютого 2019 року у складі судді: Бабакова В. П. - у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2010 року - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 липня 2019 року - апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2010 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 02 грудня 2010 року: 1) постанову Одеського апеляційного суду від 23 липня 2019 року у частині задоволених позовних вимог відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» до ОСОБА_2 , про стягнення процентів, пені, штрафів за недодержання графіка погашення основної заборгованості, та в частині задоволених позовних вимог відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентів, пені, штрафів - скасовано та передано справу № 2-685/10 у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; 2) заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2010 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 липня 2019 року у частині задоволених позовних вимог відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 386 483,47 грн. - залишено без змін.

Наразі, апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2010 року у цивільній справі № 2-685/10 за позовом відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту перебуває у провадженні Одеського апеляційного суду, ще не розглянута.

На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження АСВП №48185088 з виконання виконавчого листа №2-685/10, виданого 06.05.2010 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» коштів у розмірі 499 763,83 грн.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28 березня 2023 року: визнано таким що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-685/10, виданий 06.05.2010 Суворовським районним судом м. Одеси, на виконання заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 26 лютого 2010 року, по справі №2-685/10, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» коштів у розмірі 499763,83 грн.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси Щегловою Є.В. від 30.03.2023 року:

- закінчено виконавче провадження ВП №48185088, з примусового виконання виконавчого листа №2-68510, виданого 06.05.2010 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» коштів у розмірі 499763,83 грн.;

- знято арешти, накладені на все майно та грошові кошти ОСОБА_1 .

Згідно листа Начальника ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ від 06.04.2023 року №03.01-8245, кошти стягнуті на користь стягувача у виконавчому провадженні, можуть бути повернуті боржнику за рішенням суду, в порядку ст. 444 ЦПК України, а саме: звернення з заявою про поворот виконання рішення суду.

Суд виходить із того, що згідно ч.1 ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він:

1) закриває провадження у справі;

2) залишає позов без розгляду;

3) відмовляє в позові повністю;

4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно ч.9 ст. 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що станом на дату розгляду судом заяви про поворот виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2010 року, у цивільній справі № 2-685/10:

- скасовано постанову Одеського апеляційного суду від 23 липня 2019 року, на підставі постанови Верховного Суду від 02 грудня 2010 року, у частині задоволених позовних вимог відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» до ОСОБА_2 , про стягнення процентів, пені, штрафів за недодержання графіка погашення основної заборгованості, та в частині задоволених позовних вимог відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентів, пені, штрафів, та передано справу № 2-685/10 у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції;

- Одеським апеляційним судом, станом на дату постановлення даної ухвали, ще не розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2010 року у цивільній справі № 2-685/10.

Тобто, заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2010 року у цивільній справі № 2-685/10 є таким, що знаходиться на стадії перегляду судом апеляційної інстанції.

Суд зазначає, що конструкція ч. 2 ст. 444 ЦПК України передбачає, що питання про поворот виконання рішення первісно вирішується судами апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, у випадках: 1) закриття провадження у справі; залишення позову без розгляду; 3) відмови в позові повністю; 4) задоволенні позовних вимог в меншому розмірі.

Також, це питання може бути вирішено судом лише за наявності відповідної заяви сторони, згідно ч.5 ст. 444 ЦПК України.

І лише у випадку, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.9 ст. 444 ЦПК України).

За викладених обставин, суд вважає що ОСОБА_1 передчасно подано до суду першої інстанції заяву про поворот виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2010 року у цивільній справі № 2-685/10.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.6 ст. 444 ЦПК України, до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 зазначив, що вважає таким документом, який підтверджує те, що суд повинен допустити поворот виконання рішення суду шляхом стягнення 499763,83 грн, є лист Начальника ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ від 06.04.2023 року №03.01-8245.

З цього приводу, суд вважає за необхідне зазначити, що лист Начальника ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ від 06.04.2023 року за №03.01-8245, є відповіддю на лист ОСОБА_1 від 28.03.2023 року, у якому начальник відділу описує хід виконавчого провадження №48185088, роз`яснює порядок повернення боржнику стягнутих на користь стягувача коштів, в порядку ст. 444 ЦПК України, однак не зазначає конкретних сум, стягнутих за раніше прийнятим рішенням, списаних установою банку, або майна вилученого державним виконавцем.

Тому, суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що наведений лист Начальника ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ від 06.04.2023 року за №03.01-8245, не є таким документом, у розумінні ч.6 ст. 444 ЦПК України, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням у розмірі 499763,83 грн., списано установою банку.

Відповідно ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (постанова Верховного Суду від 01.07.2021 у справі N 917/549/20).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує (в тому числі і як свідок). Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі N 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі N 902/761/18, від 04.12.2019 у справі N 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19).

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2010 року по справі № 2-685/10, та стягнення з ПАТ "МТБ БАНК" на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 499 763,83 грн. 00 коп., до розгляду Одеським апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2010 року у цивільній справі № 2-685/10.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 444, 260, 261, 263 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2010 року по справі № 2-685/10 та стягненні з ПАТ "МТБ БАНК" на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 499 763,83 грн. 00 коп. - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали суду складений 22.05.2023 року.

Суддя: К.О. Далеко