Провадження №: 2-п/755/23/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" травня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є.І.,

представника заявника - Хмарук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2023 року у справі №755/11516/22 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

у с т а н о в и в:

07.03.2023 року представник відповідача звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2023 року у справі №755/11516/22 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій просить поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, переглянути заочне рішення, скасувати його та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Вимоги заяви мотивовано тим, що відповідачка дізналась про існування заочного рішення тільки 21.02.2023 року від свого представника, яка випадково побачила його у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Текст рішення отриманий представником відповідача в суді 22.02.2023 року. Ураховуючи, що заява про перегляд заочного рішення подана до суду в межах двадцяти денного терміну від часу отримання копії заочного рішення суду, сторона відповідача просить поновити процесуальний строк для звернення до суду з відповідною заявою. Представник вказує, що судова кореспонденція у цій справі не була вручена відповідачці, повідомлення з поштового відділення до неї не надходило, а тому вона не знала про те, що банк подав позов і відбувається судовий розгляд. Оскільки позивачці не було відомо про наявний на розгляді суду спір, вона була позбавлена можливості подати відзив на позовну заяву та власні докази. Сторона відповідача вказує, що відповідачка ніяких коштів у банку не брала і має на меті подати зустрічний позов про повернення незаконно стягнутих коштів. 31.10.2021 року з карткового рахунку відповідача було знято кошти і банк в односторонньому порядку збільшив кредитний ліміт до 56000,00 грн. Відповідачка заблокувала свою картку аби не відбулось подальшого збільшення ліміту та шахрайського зняття коштів. З приводу зняття коштів відповідачка звернулась до правоохоронних органів, якими було зареєстроване кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України (шахрайство). Банк встиг списати з картки 8832,15 грн. в рахунок погашення боргу, з яких 3889,57 грн. відсотки за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5%. 11.02.2022 року відповідачка звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви (№755/2342/22), однак 15.02.2022 року заяву було повернуто заявнику. Відповідачка вказує, що неодноразово зверталась до банку за отриманням копії кредитного договору та із заявами про те чи ведеться внутрішнє розслідування банком шахрайських дій зі списання коштів, однак жодної відповіді не отримала. 17.02.2023 року відповідачка звернулась до суду із позовом до банку про стягнення безпідставно списаних коштів та відшкодування моральної шкоди (справа №755/2236/23). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.02.2023 року справу №755/2236/23 передано на розгляд Печерського районного суду м. Києва. У разі скасування заочного рішення відповідачка звернеться до Печерського районного суду м. Києва із заявою про повернення позовної заяви з додатками.

07.04.2023 року до суду надійшов відзив представника позивача на подану заяву про перегляд заочного рішення зі змісту якого вбачається, що банк заперечує проти задоволення відповідної заяви посилаючись на її необґрунтованість. Представник банку вважає, що про розгляд справи відповідачка була повідомлені належним чином і у заяві відсутні посилання на нові докази, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала вимоги заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснила суду що 31.10.2021 року банк стягнув з картки відповідачки близько 55 тис. грн. У лютому 2022 року відповідачка подала до суду заяву про забезпечення позову, однак ухвалою суду заяву було повернуто. В подальшому відповідачка звернулась до правоохоронних органів і за її заявою було відкрите кримінальне провадження. Також до суду подано позов про стягнення з банку безпідставно списаних коштів, однак виявилось, що в січні 2023 року ухвалене заочне рішення суду про стягнення заборгованості. Банк не попереджав відповідачку що звернеться до суду, судової кореспонденції відповідачка не отримувала, поштове відділення не сповіщало її про надходження кореспонденції, тому відповідачка не мала змоги подати відзив на позовну заяву. Коштів у банку відповідачка не брала, а банк безпідставно в односторонньому порядку збільшив кредитний ліміт.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення та додатки до неї, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що відповідачці ОСОБА_1 слід поновити строк для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, натомість по суті відповідна заява задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Із матеріалів справи вбачається, що фактично копію заочного рішення суду від 31.01.2023 року представник відповідачки отримала 22.02.2023 року, а заява про перегляд заочного рішення подана до суду 07.03.2023 року, тобто в межах 20-ти днів від часу отримання копії заочного рішення суду, тому відповідачу ОСОБА_1 слід поновити строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 31.01.2023 року.

Поряд із цим, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення по суті, шляхом скасування судового рішення і призначення справи до судового розгляду за правилами загального позовного провадження, слід відмовити, ураховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз наведеної норми цивільного процесуального закону свідчить про те, що скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення судом одночасно кількох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак, у даному випадку, судом не встановлено наявності сукупності вказаних обставин, що свідчить про неможливість скасування заочного рішення суду.

Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Із матеріалів справи вбачається, що направлена на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу місця реєстрації відповідача копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами, повернулась до суду без вручення адресату.

За змістом п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року, рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Таким чином, відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, є належним повідомленням про наявний на розгляді суду спір.

Зі змісту заяви про перегляд заочного рішення і додатків до неї, не вбачається посилань на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Перелік засобів доказування встановлений у ч. 2 ст. 76 ЦПК України.

Відповідачка стверджує, що коштів у банку не брала та відбулось шахрайське заволодіння коштами, відкрите кримінальне провадження, банк безпідставно списав кошти і не надав відповідей на її звернення.

Поряд із цим, зі змісту наявної в матеріалах справи банківської виписки по рахунку вбачається, що 31.10.2021 року були здійснені три операції на загальну суму 55508,70 грн. У розділі деталі операції вказано «Переказ зі своєї картки».

Отже, судячи із опису дії, ці операції не були автоматичним списанням банком коштів на погашення будь-яких зобов`язань відповідача та не здійснювались за ініціативою самого банку.

При цьому, сторона відповідача не послалась на наявність доказів, які б вказували на протилежне.

Реєстрація кримінального провадження за ч. 1 ст. 190 КК України жодним чином не підтверджує вини банку у переказі коштів з картки відповідачки, адже вирок суду за таким кримінальним провадженням відсутній.

Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що відповідачка не здійснювала переказів зі своєї картки і саме банк безпідставно здійснив ці перекази матеріали заяви про перегляд заочного рішення не містять. Відсутні і докази дійсного звернення до банку з питань надання фінансовою установою деталізованих відомостей по здійсненим операціям.

Звернення відповідачки із заявою про забезпечення позову та із позовною заявою не є посиланням на докази в розуміння ст. 76 ЦПК України, що мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Інші посилання щодо неправомірного збільшення банком кредитного ліміту і автоматичного списання простроченої заборгованості та відсотків фактично є незгодою із рішенням суду першої інстанції, встановленими ним обставинами, наданою судом оцінкою доказам і застосованими до спірних відносин нормами законодавства, що є підставою для апеляційного оскарження рішення, а не для скасування заочного рішення, адже суд першої інстанції не має права скасовувати заочне рішення для надання іншої оцінки тим самим обставинам та доказам, що вже наявні у матеріалах справи, а нових доказів стороною відповідача суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259-261, 284-288, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити відповідачу ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2023 року у справі №755/11516/22.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2023 року у справі №755/11516/22 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів від дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали суду складений 24.05.2023 року.

Суддя -