Справа № 296/8575/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" травня 2023 р. м.Житомир
Корольовський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Драча Ю.І.,
за участі секретаря Алексеєнко В.В.
розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ
Позов обґрунтовано тим, що 04.12.2019 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 в борг 20 000,00 грн., 12.12.2019 одну тисячу доларів США, 24.01.2020 ще 17 000,00 грн.
Однак, незважаючи на домовленості між позивачем та відповідачем, ОСОБА_2 кошти не повернув, на прохання повернути кошти не реагує, чим створює позивачу перешкоди у здійсненні права, власності на ці кошти, зокрема у реалізації права володіння, користування та розпорядження ними, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 20.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.
Позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою свого проживання. Ухвала про відкриття провадження від 20.12.2022 з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами отримана відповідачем 30.12.2022, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судові повістки про виклик до суду повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Як встановлено, ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України.
Частиною 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до вимог ст ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до частина 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей
За змістом пункту 2 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Так, судом встановлено, що на підставі розписки від 04.12.2019 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 20 000 грн. та зобов`язався повернути не пізніше 11.12.2019, що підтверджується оригіналом розписки (а.с. 10).
12.12.2019 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 1000,00 доларів США та зобов`язався повернути до 31.12.2019, що підтверджується оригіналом розписки (а.с. 9).
24.01.2020 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 17 000 грн. та зобов`язався повернути 28.01.2020, що підтверджується оригіналом розписки (а.с. 8).
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Враховуючи положення частини другої статті 1047 ЦК України суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із договорів позики, укладення яких підтверджується відповідними розписками від 04.12.2019, 12.12.2019, 24.01.2020 року.
Суд звертає увагу, що договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Статтею 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку.
Враховуючи наявність оригіналів боргової розписки у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання ОСОБА_2 , яке виникло перед ОСОБА_4 на час розгляду даної справи лишилось не виконане.
Встановлено, що предметом договору позики виступали кошти у національній валюті та в іноземній валюті - доларах США, а розмір процентів сторонами не був визначений.
Матеріали справи свідчать, що відповідач, отримавши від позивача позику в сумі 1000 доларів США, свої зобов`язання щодо повернення коштів у строк та у повному обсязі не виконав, а тому позовні вимоги в частині стягнення 1000 доларів США боргу підлягають до задоволення.
Також задоволенню підлягають вимоги щодо стягнення коштів за розписками від 04.12.2019 та 24.01.2020 в загальній сумі 37 000,00 грн.
На предмет стягнення судових витрат з відповідача, понесених позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00грн., суд враховує наступне.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.15 ЦПК України).
Відповідно до положень ч.1, п.п. 1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно положень ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивачем на підтвердження витрат за надання правової допомоги надано суду: Договір про надання правничої допомоги від 23.11.2022 року; Акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правових послуг від 23.11.2022 підписаний сторонами 30.11.2022зі змісту якого вбачається, що вартість наданих послуг на суму 3000,00 грн.; заяву про стягнення витрат на правову допомогу від 30.11.2022; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 535 від 02.09.2010; посвідчення адвоката на ім`я ОСОБА_5 , ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АМ № 1006987.
Враховуючи зазначені положення законодавства, суд вважає, що позивач у справі належним чином документально підтвердив витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень, тому вказана вимога підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України та у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 19, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, статтями 5, 16, 509, 525-527, 533-535, 610-611, 625 ЦК України, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Головуючий суддя Ю. І. Драч