РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/210/23

Провадження №2/568/101/23

16 травня 2023 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., представника позивача Синіцької Т.І. , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Вишковської В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2023 року орган опіки та піклування Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно їх дочок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнення з них аліментів на утримання дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у твердій грошовій сумі, посилаючись на таке.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , але всупереч ст. 150 СК України не виконують батьківські обов`язки по вихованню та розвитку дітей. Діти разом з батьками зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Проте сім`я разом не живе вже тривалий час: ОСОБА_2 разом із дітьми проживала у будинку співмешканця за адресою: АДРЕСА_2 , а її чоловік ОСОБА_3 вже кілька років перебуває за кордоном.

Сім`я ОСОБА_2 впродовж шести місяців 2021 року перебувала під соціальним супроводом фахівця з соціальної роботи. Результатом супроводу було тимчасове влаштування дітей у сім`ю бабусі, ОСОБА_6 в с. Теслугів, Дубенського району Рівненської області, щоб мати мала змогу налагодити матеріальне становище. Діти здобували освіту в Теслугівському ліцеї. Після закінчення супроводу діти виявили бажання проживати в баби та надалі навчатися у Теслугівському ліцеї. Мати не заперечувала проти проживання дітей з бабою. З початку нового навчального 2022 - 2023 року старша дочка, ОСОБА_4 знову повернулася жити до мами. Але через те, що мати вживає алкогольні напої, в будинку часто бувають сторонні особи на підпитку і гучні застілля, через що виникають конфлікти, дитина знову пішла жити до бабусі.

Згідно наказу директора комунальної установи «Центр з надання соціальних послуг» Козинської сільської ради від 22.08.2022 року № 01-06/14 сім`я ОСОБА_2 повторно взята під соціальний супровід терміном на три місяці. Згідно з звітом фахівця з соціальної роботи за результатами супроводу сім`ї/особи жоден з пунктів плану соціального супроводу виконаний не був. Під час проведення обстежень ОСОБА_2 неодноразово перебувала в стані алкогольного сп`яніння. В будинку було брудно, немитий посуд, і наявний неприємний запах. Були випадки агресивної поведінки по відношенню до членів комісії.

З інформації ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області вбачається що ОСОБА_8 продовж 2022 року неодноразово притягувалась до відповідальності за розпивання алкогольних напоїв у громадських місцях.

На засідання комісії, що відбулось 02.12.2022 року була запрошена баба дітей, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та діти. Бабуся повідомила, що діти живуть у неї з 2021 року. ОСОБА_4 на деякий час поверталась жити до матері, але вона постійно була на підпитку і проживати з нею дівчина не захотіла. За період проживання дітей з бабою, мати двічі допомагала матеріально, дала 200 і 500 грн.

Зі слів ОСОБА_6 , батько дітей ОСОБА_3 є її сином. Кілька років перебуває за кордоном. З дітьми спілкується по телефону дуже рідко. Від утримання дітей повністю самоусунувся. Останні вісім місяців матеріально взагалі не допомагає.

Батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей. Не забезпечують їх матеріально. Діти проти того, щоб повертатися до матері і проживати з нею, тому що вона вживає алкогольні напої, ображає їх, не готує їжу. Батька вони багато років не бачили. Інколи він телефонує до них і питає як у них справи. Кошти на харчування, одяг їм дає баба.

Незважаючи на неодноразові профілактично-роз`яснювальні бесіди, матір за цей час не змінила свого ставлення до виховання дітей, не змінила спосіб життя, не покращила умови проживання. Оскільки поведінка матері свідчить про неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків, батько також самоусунувся від виховання дітей, байдуже ставлення до виховання та розвитку дітей, спосіб життя батьків та умови проживання дітей створюють загрозу їх життю та здоров`ю, просять про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача Синіцька Т.І. позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила задовольнити його в повному обсязі. Суду пояснила, що ОСОБА_8 не виконує своїх батьківських обов`язків, зловживає алкогольними напоями, відповідачка приводить у дім сторонніх чоловіків, які часто на підпитку, повернення дітей матері створює небезпеку для їх здоров`я. Батько дітей ними не цікавиться, багато років проживає за кордоном. Догляд за дітьми здійснює бабуся.

Відповідач ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Подав до органу опіки та піклування Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області заяву, у якій вказує, що згідний на позбавлення його батьківських прав по відношенню до своїх малолітніх дітей, оскільки немає змоги і бажання про них піклуватися.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що вона обов`язково виправиться, налагодить свої житлові умови та спосіб життя, та забере дітей додому. Також суду пояснила, що вона цікавиться життям дітей, відвідує школу, а також допомагає матеріально та продуктами харчування. Від дітей немає наміру відмовлятися, просить не позбавляти її батьківських прав, дати їй шанс на виправлення.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Вишковська В.І., підтримала викладені відповідачкою обставини та просила відмовити у задоволенні позову, оскільки на підтвердження позовних вимог позивачем не надано жодного належного доказу, які б свідчили про існування підстав, передбачених ст. 164 СК України, для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що працює дільничним з 2019 року, за цей час протоколи про невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків не складалися. Діти проживають з бабусею з 2021 року. Протоколи відносно ОСОБА_2 за розпивання алкогольних напоїв у громадських місцях були складені декілька разів протягом квітня-серпня 2022р. Також суду пояснив, що неодноразово був разом з комісією з приводу обстеження умов відповідачки ОСОБА_2 та в неї постійно в будинку знаходилися люди в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засідання пояснила, що працює фахівцем з соціальної допомоги у Козинській сільській раді. З сім`єю Табінських знайома з кінця 2020 року. Сім`я ОСОБА_2 була взята на облік, через те, що діти з 2021р. почали погано відвідувати школу. Під час візитів до помешкання Табінських складалися акти обстеження житлових умов. ОСОБА_2 пропонувалося лікування від алкогольної залежності, також пропонувалася робота. Матеріальну допомогу сільська рада сім`ї не надавала, лише здійснювала контроль за сім`єю.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що діти потрапили до неї в жовтні 2021 року. За цей час ОСОБА_2 лише декілька разів надавала допомогу у вигляді продуктів та грошей. Батько дітей ОСОБА_3 життям дітей не цікавиться, матеріальної допомоги не надає.

Свідки ОСОБА_2 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , мешканці с. Козин, Дубенського району, Рівненської області суду підтвердили, що неодноразово підвозили ОСОБА_2 в с. Теслугів до дітей. ОСОБА_2 завжди купувала дітям продукти харчування та давала кишенькові гроші. Зустрічі з дітьми відбувалися на вулиці.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Матір`ю малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 , а батьком ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 04.07.2012 року Козинською сільською радою Радивилівського району Рівненської області. Матір`ю малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 , а батьком ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 02.12.2009 року Боратинською сільською радою Радивилівського району Рівненської області (а.с. 4-5).

Відповідно до листа та звіту комунальної установи «Центр з надання соціальних послуг» Козинської сільської ради встановлено, що в період з 22.08.2022р. по 22.11.2022р. сім`я ОСОБА_2 перебувала під соціальним супроводом (в 2021 році терміном на шість місяців сім`я ОСОБА_2 перебувала під соціальним супроводом результатом якого було влаштування дітей у сім`ю баби на тимчасове проживання, щоб мама мала змогу налагодити матеріальне становище. Після закінчення терміну тимчасового проживання, діти виявили бажання проживати з бабою). Згідно плану соціального супроводу жінка повинна була подолати алкогольну залежність, належно виконувати батьківські обов`язки стосовно своїх дочок, працевлаштуватися і мати стабільний дохід, організувати ремонт житла. Жоден із пунктів соціального супроводу не був виконаний з боку ОСОБА_2 . З нею було проведено профілактичні бесіди, інформаційно - роз`яснювальну роботу з приводу працевлаштування. Від лікування алкогольної залежності жінка відмовилась. Під час відвідування жінка неодноразово перебувала в стані алкогольного сп`яніння, було виявлено порушення санітарно - гігієнічних норм проживання, також були випадки агресивної поведінки щодо членів комісії (а.с. 14, 28-29).

Відповідно до характеристики № 08-22/80/23 від 10.01.2023 р., виданої виконкомом Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області на ОСОБА_2 , за період проживання остання зарекомендувала себе з негативної сторони, має схильність до вживання спиртних напоїв, не приділяє уваги вихованню дітей. У громадських місцях веде себе посередньо.

Відповідно до характеристики №80-22/79/23 від 10.01.2023 р. виданої виконкомом Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області виданої на ОСОБА_3 , останній зареєстрований у с. Козин, але в продовж останніх років перебуває за межами України.

Згідно листа ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області та витягу з ІПНП встановлено, що ОСОБА_2 не одноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за розпивання спиртних напоїв у громадських місцях, а саме, 27.04.2022 р. за ч. 1 ст. 178 КУпАП, 22.06.2022 р. за ч. 2 ст. 178 КУпАП, 11.08.2022 р. за ч. 3 ст. 178 КУпАП. ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у період з 2022 року не притягувався (а.с. 18).

Згідно листа Дубенської міськрайонної філії Рівненського обласного центру зайнятості № 21-1182 від 14.12.2022 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 до центру зайнятості з питань пошуку роботи не звертались. Також відповідно довідки Рівненського обласного центру зайнятості № 04-3508 від 13.12.2022 року вони не зареєстровані як безробітні у центрах зайнятості Рівненської області та філіях Рівненського обласного центру зайнятості (а.с. 19-20).

Відповідно до довідки Лікарської амбулаторії загальної практики - сімейної медицини від 26.12.2022 р. діти зверталися до них за медичною допомогою самостійно, один раз у супроводі мами, один раз зверталися за допомогою у супроводі соціального працівника. Мама телефонувала до сімейного лікаря один раз з приводу прийому ліків для дітей (а.с. 21).

Згідно Інформації Теслугівського ліцею Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про учнів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які є їх учнями, директор ліцею повідомляє, що діти проживають з бабусею. Карина учениця 5 класу, дівчинка доглянута, охайна, необхідним забезпечена в міру можливості. Дитина має друзів, доброзичлива, на даний момент дитина емоційно - врівноважена. ОСОБА_4 учениця 8 класу. Вона важко переносить конфлікти, дівчинка - підліток та потребує уваги мами, якої не отримує. Завдяки педагогам, змогли вивести дівчинку із стану замкнутості. Дитина талановита, грає на музичних інструментах, гарно співає, малює (а.с. 24).

Згідно відповіді Теслугівського ліцею Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області на адвокатський запит від 12.05.2023р. вбачається, що мама ОСОБА_2 на протязі навчального 2022-2023р. цікавилася навчанням та відвідуванням дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у класного керівника 5 разів (у телефонному режимі) - останні три рази на протязі травня місяця 2023р. ОСОБА_2 також зверталася до директора ліцею з питань навчання, виховання та відвідування (у телефонному режимі) 3 рази на протязі квітня- травня 2023р.

На засідання комісії з приводу вирішення питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 була присутня особисто.

Згідно висновку органу опіки та піклування Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 №08-22/164/23 від 19.01.2023 року було встановлено за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 31-32).

Отже, суд встановив, що спір стосується сімейних відносин, а саме виконання батьками своїх батьківських обов`язків та прав дитини, які регулюються відповідними нормами СК України, Закону України "Про охорону дитинства", а також нормами міжнародного права.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається зі спеціального Закону України «Про охорону дитинства» та інших нормативно-правових актів, що регулюються суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

В частинах 1, 6 ст. 12 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частина перша статті 164 СК України містить вичерпні підстави позбавлення батьківських прав і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно вимог частин 4, 5 та 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 СК України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до роз`яснень пунктів 15 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, як зазначено в абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Встановлені судом при розгляді даної справи факти, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дітей і наявність винної поведінки батька та матері, які свідомо нехтують своїми обов`язками, знаючи про існування та потреби дітей.

Що стосується відповідачки ОСОБА_2 , то під час перебування справи в суді вона усвідомила протиправність та винність своєї поведінки та висловила стійке бажання виправити ситуацію, що склалася в її родині та повернути дітей додому, створивши їм належні умови проживання.

Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо.

Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

За змістом частини першої статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням («Савіни проти України», № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

В судовому засіданні були опитані діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які суду пояснили, що не бажають на теперішній час проживати з матір`ю, оскільки остання зловживає алкоголем та в будинку часто знаходяться і залишаються на підпитку чоловіки. Крім цього, мати в стані алкогольного сп`яніння стає агресивною та кричить на них через різні дрібниці. Пояснили, що якби мати перестала пити, вони б повернулися жити до неї. З приводу батька пояснили, що останній їх життям не цікавиться, не дзвонить до них.

Встановивши обставини справи, а також врахувавши пояснення відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо того, що вона дійсно не може зараз створити дітям належні умови проживання, але обов`язково виправить ситуацію протягом року або навіть раніше - що свідчить про зміну її ставлення до виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей, доходить до висновку про те, що залишення дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у матері є безумовно небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання.

За висновком суду відібрання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від матері без позбавлення її батьківських прав сприятиме захисту інтересів дітей та не позбавить їх можливості повернутися до сім`ї .

Суд враховує, що відповідачка, від якої відібрані діти, не втрачає щодо них прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вона надалі залишається носієм обов`язку щодо виховання дітей, має право на особисте їх виховання та спілкування, що, на думку суду, відповідає інтересам дітей. Так, батьківські права тривають до повноліття дитини та таке рішення не позбавляє відповідачку в разі зміни її ставлення як до виховання дітей, так і, насамперед, до влаштування власного життя, повернути доньок.

Що стосується відповідача ОСОБА_3 , то суд вважає за необхідне позбавити його батьківських прав відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , адже відповідач проживає за кордоном, не забезпечує дітей матеріально, не бере участі у їх вихованні. Також висловив своє бажання, щодо позбавлення його батьківських прав.

Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч.4 ст. 170 ЦПК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними.

Згідно зі ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи зазначене, суд прийшовши до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині відібрання дітей без позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , задовольняє позов в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання її доньок, у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 10.02.2023р. до досягнення дітьми повноліття - на користь установи чи фізичної особи опікуна (піклувальника), на утриманні якої будуть знаходитися діти та стягнення з ОСОБА_3 на утримання його доньок, щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 10.02.2023р. до досягнення дітьми повноліття - на користь установи чи фізичної особи опікуна (піклувальника).

Також суд вважає за необхідне з метою дотримання якнайкращих інтересів дітей покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно дітей, в тому числі і щодо їх матеріального забезпечення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову з відповідачів на користь держави має бути стягнутий судовий збір в сумі 4 294 грн.40 коп..

На підставі викладеного, керуючись статтями 4,5, 12,13, 79-81,141, 259-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Органу опіки та піклування Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно малолітніх доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Відібрати малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 без позбавлення її батьківських прав та передати Козинській сільській раді Дубенського району Рівненської області, як органу опіки та піклування.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь та на утримання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 10.02.2023р. до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь та на утримання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 10.02.2023р. до досягнення дітьми повноліття.

Рішення підлягає негайному виконанню у частині стягнення аліментів за один місяць.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 2 147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 2 147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.05.2023р.

Суддя О.М. Делалова