Справа № 466/8040/23
Провадження № 2/466/1980/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Філевич У.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом , у якому просить зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не чинити перешкоди в користуванні квартирою за адресою АДРЕСА_1 шляхом вселення її у квартиру та передачі ключів від квартири .

В обгрунтування вимог покликається на те, що їй, ОСОБА_1 належить на праві власності 1/5 та 2/5 частки квартири АДРЕСА_2 . 08.07.2023 року маючи намір зайти у вищезазначену квартиру, позивачка не змогла цього зробити, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було змінено замки від вхідних дверей. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить по 1/5 частці квартири АДРЕСА_2 . Відповідачі доступу до квартири позивачці не надають, проживати разом в одній квартирі не мають наміру, на телефоні дзвінки відповідачі не відповідають. 11.07. 2023 р нею було надіслано повідомлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яке було вручено Укрпоштою , з проханням надати ключі від квартири та надання доступу до вказаної квартири в термін трьох днів з дати отримання цього повідомлення. Однак ,відповідачі це повідомлення проігнорували . Позивачка не має доступу до квартири , що порушує її права ,як ОСОБА_5 квартири. Тому вимушена звертатись до суду.

Представник позивачки адвокат Стасишин Р.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні позову.

Представник відповідачів ОСОБА_2 адвокат Шеіна А.А. позовні вимоги заперечила та суду пояснила, що ОСОБА_2 , на праві спільної часткової власності належить 1/5 частка квартири АДРЕСА_2 , його матері ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 1/5 частка вказаної квартири. У вересні 2022 року до квартири прийшов дільничний інспектор відділу поліції, який вимагав за зверненням ОСОБА_1 надати йому комплект ключів від квартири, що ОСОБА_2 і зробив. Після цього, через стресову ситуацію, він тривалий час лікувався і не проживав в квартирі, не проживала там і ОСОБА_3 . У лютому 2023 року він повернувся до квартири, яка була закрита, дільнични й інспектора на його звернення повідомив, що ключі ще у вересні 2022 року віддав ОСОБА_1 . Біля квартири вони зустріли невідомого мужчину,який повідомив, , що спірну квартиру орендує у ОСОБА_1 . Коли в квартиру вдалось зайти , ОСОБА_2 виявив відсутність свого майна, про що написав заяву в поліцію. Орендарям він повідомив, що є співвласником квартири, про що їх ОСОБА_1 не ставила до вілома , і попросив звільнити квартиру. Через три дні орендарі виселились і повідомили, що ключі віддали ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_2 після цього зателефонував ОСОБА_7 ,щоб остання повернула один комплект ключів та його документи (паспорт гр.України, закодонний паспорт, свідоцтва про народження та про освіту і.т.п.) ,то отримав відповідь ,що б він звертався в суд чи сам зламував двері, якщо хоче зайти в квартиру, бо ключі вона не поверне. Після цього випадку ОСОБА_2 напротязі тижня щодня ввечері та зранку приходив до квартири , стукав однак ніхто не відчиняв ,в квартирі нікого не було. Після цих подій він знов попав в лікарню і повернувся до квартири лише у червні 2023 року. 22.06.23.р приїхав в черговий раз на квартиру АДРЕСА_2 , коли постукав в двері ,то їх відчинив незнайомий хлопець, який повідомив ,що разом з дружиною знімають квартиру , про що мають укладений договір найму житла від 22 травня 2023р,. з власницею ОСОБА_8 . Він знову вимушений був викликати поліцію, псіля цього зміг попасти в квартиру. Комплект ключів позивачки знаходиться у неї, він замки у квартирі не міняв. Саме ОСОБА_7 без відома його та його матері постійно укладає договори оренди, заселяє в квартиру чужих людей . Жодних перешкод їй в користуванні квартирою вони не чинять.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками квартир АДРЕСА_2 відповідно до наданих суду витягів із Реєстрів речових прав на нерухоме майно. Частки сторін у праві власності виділені.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1,2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм, майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 391 ЦК передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Із наданих суду копій договорів оренди від 01.12.2022 р. та від 22.05.23 р. вбачається, що ОСОБА_1 , користуючись тимчасовою відсутністю у квартирі інших співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , без відома останніх, здавала в оренду квартиру повністю третім особам. Договри оренди укладались на строк один рік.

За зверненням ОСОБА_2 та відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова 21.04.2023 р. ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення , а саме щодо викрадення із спірної квартири майна Нопіних у період, коли ОСОБА_2 згідно наданих медичних документів, перебував на лікуванні та був відсутній у належній йому квартирі.

На підтвердження свого позову ОСОБА_1 подано копія її повідомлення, адресованого до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 10.07.2023 р. з вимогою передати ключі від спірної квартири, а також дані про вручення цього повідомлення через відділення Укрпошти.

Оскільки, як ствердив представник позивачки, відповідачі проігнорували її звернення, 22.07.2023 р. вона звернулась у ВП№1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівські області із заявою про порушення кримінального провадження за фактом неправомірних дій Нопіних, а саме чинення їй перешкод у користуванні квартирою. При цьому, своє місце проживання у вказаній заяві ОСОБА_9 зазначила АДРЕСА_3 .

Зважаючи на те, що на момент подачі заяви ОСОБА_1 до ВП діяв укладений нею договір оренди спірної квартири із третіми особами , які під тиском інших власників квартири звільнили житло і ,як ствердили, передали їй ключі від квартири, таке звернення ОСОБА_1 у правоохоронні органи суд вважає бажанням самої позивачки уникнути відповідальності за свої ж неправомірні дії щодо розпорядження чужим майном та порушення прав співвласників квартирі.

У судовому засіданні представники сторін посилались на ряд рішень суду , які стосуються спірного майна , що свідчить про існування взаємних претензій у сторін щодо користування спірною квартирою, однак письмових доказів суду подано не було.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає, що позивачкою та її представником не надано жодних належних та допустимих доказів , на підставі яких суд міг би прийти до переконання про доведеність заявлених вимог.

Відтак, суд вважає позов не доведеним , а тому таким, що до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10,12, 81,82, 263,264,265 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 391, 392 ЦК України, суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повний текст рішення складено 24.11.2023.

Суддя Г. Б. Білінська