Справа № 130/1686/16-ц
Провадження № 22-ц/801/2314/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Грушковська Л. Ю.
Доповідач :Міхасішин І. В.
УХВАЛА

28 листопада 2023 рокуСправа № 130/1686/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В. вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог : орган опіки та піклування Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жмеринського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2023 року,

встановив:

До Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2023 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 листопада 2023 року ОСОБА_2 було відмовлено у звільненні від сплати судового збору з тих підстав, що ним не надано документів, які б підтверджували звільнення його від сплати судового збору, а також документів які б встановлювали, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законом розмірі, тому подану апеляційну скаргу було залишено без руху.

24 листопада 2023 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 , на виконання вимог ухвали Вінницького апеляційного суду від 09 листопада 2023 року, із клопотанням про звільнення від сплати судового збору, обґрунтоване тим, що єдиним його доходом є пенсія..

До вказаної заяви ОСОБА_2 копію листа ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідно до якої ОСОБА_2 в Реєстрі самозайнятих осіб не значиться; довідку Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 06 березня 2023 року № 77 про те, що він дійсно зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , а також те, що правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні, транспортного засобу у нього немає.

Розглянувши заяву на виконання вимог ухвали Вінницького апеляційного суду від 09 листопада 2023 року суд приходить до такого висновку.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачені умови, за яких суд може відстрочити та розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити особу від сплати судового збору. Такими умовами є, якщо: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Крім того, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї ж статті.

Згідно п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 25 вересня 2015 року єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Обставини, зазначені скаржником, а саме посилання на судові ухвали, на підставі яких ОСОБА_2 був звільнений від сплати судового збору, не можуть бути підставою для звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, до того ж таким підставам судом уже була надана відповідна оцінка.

ОСОБА_2 не надано суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження свого реального майнового стану, зокрема, інформації про доходи за весь 2022 рік, а також що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру такого його річного доходу, що перешкоджає йому виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої апеляційної скарги судовим збором.

Надана ж довідка ГУ ПФУ у Вінницькій області від 23 вересня 2022 року № 811/0200-0208-11 взагалі не визначає розміру річного доходу скаржника, долучена до заяви від 21 листопада 2023 року довідка Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 06 березня 2023 року № 77 містить лише інформацію про відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно та відсутність транспортних засобів у скаржника.

Інших відомостей та доказів, що надавали б можливість встановити майновий стан особи, ОСОБА_2 суду не надав.

Відповідно до статті 12 ЦПК України особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року).

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у боржника пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами боржника стосовно можливості звернення до суду апеляційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати апеляційної скарги судовим збором) у даній справі дотримано.

З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_2 про звільнення його від сплати судового збору до задоволення не підлягає.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже сплаті скаржником підлягає сума судового збору в розмірі 536,80 грн.

Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржникові строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги, а саме для подання доказу про сплату судового збору в оригіналі платіжного документа.

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів ГУК у Вінницькій області /м. Вінниця/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0002856, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Керуючись ст. 185, 356, 357 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2023 року залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання зазначених вимог, апеляційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин