Справа №295/4655/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою, в якій просять розірвати укладений між ними шлюб, який був зареєстрований 30.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції.

В обґрунтування вимог вказано, що сімейне життя між заявника не склалось, стосунки між ними погіршилися, на даний час, окрім спільної дитини, заявників нічого не пов`язує, спільного господарства ними не ведеться, подружні стосунки не підтримуються, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, заявники мають протилежні погляди на життя, різне відношення до сім`ї та подружніх стосунків, що призвело до втрати взаєморозуміння та почуття любові один до одного. Таким чином шлюб існує формально, у зв`язку з чим подальше підтримання шлюбних відносин між ними є неможливим.

Ухвалою суду від 08.05.2023 року у справі відкрито окреме провадження (а.с. 20).

Від заявників надійшли заяви про проведення розгляду справи без їх участі, спільну заяву просили задовольнити (а.с. 15, 17).

На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 30.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції між заявниками зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №1208 (а.с. 4).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

14.04.2023 року між заявниками укладено договір про виховання та утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л., зареєстрований в реєстрі за №1727 (а.с. 10).

Згідно такого договору батьки вирішили, що їх спільна неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживатиме з матір`ю (п. 2 договору).

Крім цього, за домовленістю батьків, договором встановлено обов`язок батька сплачувати щомісяця на утримання дитини аліменти в розмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (п. 4 договору).

Пунктом 5 договору визначено, що крім сплати суми аліментів, зазначених в п. 4 даного договору, батько зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Після припинення між батьками шлюбних відносин батьки зобов`язалися приймати спільну рівну за обсягом участь у вихованні та утриманні дитини (п. 6 договору).

Між заявниками відсутні будь-які спори, в тому числі щодо поділу майна подружжя.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При цьому, згідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, і справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Предметом даного договору є визначення місця проживання та дії з виховання, навчання, догляду за дитиною або поєднаних цих елементів, спрямованих на забезпечення нормального фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Валліанатос та інші проти Греції" від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: "Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є "живим" документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя".

Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені. Подальше сімейне життя чоловіка і дружини та збереження сім`ї є неможливим, збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох заявників.

Примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, порушуватиме його законні права та інтереси і суперечитиме вимогам закону.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 369/7035/18, провадження № 61-1658св20.

Виходячи з викладеного та враховуючи, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з відповідним позовом, тому суд дійшов висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами.

Згідно ст. 76 ЦПК України докази встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши правовідносини, що існують між заявниками, суд вважає за необхідне зазначити про те, що ними висловлено чітке рішення про бажання розірвання шлюбу та неможливості подальшого спільного проживання у поданих до суду документах при пред`явленні заяви і розгляді справи, примирення між заявниками неможливе, подальше формальне існування шлюбних відносинах суперечитиме інтересам обох заявників, а тому суд дійшов висновку про задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315-319, 354 ЦПК України, ст.ст. 24, 55, 56, 105, 111, 112, 157 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Спільну заяву подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має неповнолітню дитину - задовольнити частково задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що був зареєстрований 30.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної сліжби Житомирського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1208.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 22 травня 2023 року.

Суддя Л.М. Чішман