ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4016/20 Номер провадження 22-ц/814/2752/23Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О.С. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Кузнєцової О.Ю., Панченко О.О., при секретарі судового засідання: Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 листопада 2022 року (ухвалене суддею Алтуховою О.С., повний текст рішення складено суддею 28 листопада 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання батьківства та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання батьківства та стягнення аліментів, в якій просила визнати ОСОБА_1 батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести зміни до актового запису про народження малолітньої дитини ОСОБА_3 , зазначивши в графі «батько» - ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти за минулий час на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 25.02.2019 року по 12.05.2002 року; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на своє утримання у розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі, та витрати з проведення судової експертизи, витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 2010 року ОСОБА_2 працює в КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» на посаді - медична сестри приймального відділення (на даний час перебуває в декретній відпустці догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку). За вищевказаним місцем своєї роботи вона познайомилась з відповідачем ОСОБА_1 .

08 грудня 2017 року у вечірній час вона перебувала разом з колегами в кафе «Вікма», розташованому в Шевченківському районі м. Полтави. Того ж вечора в вищевказаному кафе також перебував відповідач ОСОБА_1 . В ході більш тісного спілкування у них виникла один до одного симпатія і на залицяння ОСОБА_1 в її адресу відповіла взаємністю. Через декілька днів відповідач ОСОБА_1 попрохав її номер телефону у колеги ОСОБА_4 та почав постійно дзвонити та надсилати смс-повідомлення, виражаючи на її адресу свої почуття закоханості та пропонуючи вступити з ним у відносини любовного характеру. Свої слова відносно почуттів до неї ОСОБА_1 підтверджував діями, приїздив до неї на роботу з цукерками, кавою, шампанським, тощо. Вона прийняла пропозицію ОСОБА_1 та вступила з ним в любовні відносини.

Приблизно 27.12.2017 року ОСОБА_1 зізнався їй, що має співмешканку, з якою має намір розірвати відносини. Почувши таке зізнання, вона попрохала ОСОБА_1 зробити вибір між нею та його співмешканкою. 2 січня 2018 року вона дізналася, що вагітна від ОСОБА_1 , про що повідомила останньому, проте він запропонував зробити аборт, на що вона не погодилась.

На початку березня 2018 року ОСОБА_1 зателефонував їй та попросив про розмову при зустрічі, на що вона погодилась. ОСОБА_1 приїхав за місцем її проживання на той час: АДРЕСА_1 ., та просив, щоб вона дала йому час для роздумів, бо йому важко приймати рішення в зв?язку з її незапланованою вагітністю. Вона запросила його повечеряти з нею та сином її куми, в квартирі, де вона проживала, на що він погодився та залишився до ранку з нею наодинці.

ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила доньку ОСОБА_3 . У вищевказаному свідоцтві про народження в графі батько за її вказівкою вказано: ОСОБА_5 . Вона зателефонувала ОСОБА_1 та повідомила про народження доньки.

Коли доньці виповнився 1 місяць їй зателефонував ОСОБА_1 , та попрохав про зустріч з метою побачити доньку, на що вона погодилась. Приїхавши за місцем її проживання з донькою, за адресою: АДРЕСА_2 та взявши доньку на руки ОСОБА_1 сказав, що ОСОБА_6 . На її питання, відповів, що ОСОБА_7 - його мати. Того ж вечора ОСОБА_1 залишився з нею до ранку. З жовтня 2018 року по лютий 2019 року ОСОБА_1 декілька разів навідував доньку.

На початку лютого 2019 року ОСОБА_1 уклав договір про проведення аналізу ДНК на встановлення батьківства між ним та ОСОБА_3 з ТОВ «Медікал Геном ікс». Отримавши результат аналізу, приблизно 25.02.2019 року ОСОБА_1 зателефонував їй в піднесеному настрої та повідомив свої наміри, а саме, про те що, зробить все від нього залежне для своєї доньки ОСОБА_8 . Після цієї розмови ОСОБА_1 припинив приїжджати до доньки, та не виявляє наміру звернутися з заявою до органу державної реєстрації актів цивільного стану щоб внести зміни до актового запису про народження на підставі заяви про визнання батьківства.

З того часу, як ОСОБА_1 отримав результат аналізу ДНК на встановлення батьківства між ним та ОСОБА_3 з ТОВ «Медікал Геномікс» (приблизна дата 25.02.2019 р.) він почав ухилятися від матеріального забезпечення їх доньки. Вона неодноразово телефонувала йому та його матері в розмові, серед іншого, прохала щоб ОСОБА_1 надавав матеріальну допомогу доньці.

Відповідно до витягу з наказу від 12 листопада 2018 року головного лікаря КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» - Г.Б. Селькіної, позивач ОСОБА_2 перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Жодного доходу з часу народження доньки вона не має. Натомість відповідач офіційно працює, має постійний дохід у вигляді заробітної плати, та має можливість матеріально забезпечувати свою малолітню доньку, яка цього вкрай потребує.

Вважає, що є всі законні та обґрунтовані підстави просити суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти за минулий час на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 25.02.2019 року до 12.05.2020 року.

Вважає, що ОСОБА_1 має обов`язок утримувати не лише дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання її-матері дитини до досягнення нею трьох років.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання батьківства та стягнення аліментів - задоволено частково.

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтави.

Внесено зміни до актового запису № 1046 від 22 вересня 2018 року про народження малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтави, складеного Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, а саме зазначити у графі «батько» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, уродженець села Свічкареве, Кобеляцького району, Полтавської області.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму на дитину для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_2 , матері дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 12 травня 2020 року, і до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 25.02.2019 року по 12.05.2020 року - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Додатковим рішенням Лубенського міськрайонного суду від 14 грудня 2022 рокустягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати які складаються з витрат, пов?язаних з призначенням судової експертизи у розмірі 6000 грн, витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, а всього 11 000 (одинадцять тисяч) гривень.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 листопада 2022 року, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим, а також таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Посилається на те, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції при розгляді справи не взяв до уваги те, що він не був належним чином повідомленим про день та час проведення медико-генетичної експертизи проведення якої було доручено ТОВ «МАМА ПАПА». Посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки суд неправомірно після закриття підготовчого провадження виніс ухвалу про призначення медико-генетичної експертизи.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Новікова-Фесенко М.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання спростовуючи доводи, які викладені в апеляційній скарзі та підтримуючи рішення суду першої інстанції, прохала апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Судові витрати пов?язані з подачею відзиву на апеляційну скаргу прохала покласти на апелянта.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони та інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час, та місце слухання справи в судове засідання не з?явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22 вересня 2018 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 (а.с.7).

Так, батьками у вказаному свідоцтві зазначені ОСОБА_5 (батько) та ОСОБА_2 (мати).

Державна реєстрація народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 була проведена на підставі ч.1 ст. 135 СК України, тобто відомості про батька внесені зі слів матері, у зв?язку з тим, що позивач не перебувала в зареєстрованому шлюбі із батьком дитини - ОСОБА_1 .

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що факт батьківства ОСОБА_1 є доведеними, а тому наявні підстави для внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , та на утримання матері дитини ОСОБА_2 .

Разом з цим місцевий суд зазначив, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів за минулий період слід відмовити, оскільки позивачем не доведено факту того, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, починаючи з 25.02.2019 року до моменту звернення до суду.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 СК України.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, спрямований на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

Рішення суду щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, суд оцінює відповідно до статті 89 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 7 травня 2009 року у справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34).

У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (стаття 109 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2020 року представником позивача адвокатом Новіковою М.О. подано клопотання про призначення та проведення судової медико-генетичної експертизи.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 03.11.2020 року призначено по справі медико-генетичну експертизу, проведення якої доручено ТОВ «МАМА ПАПА», зобов`язано позивача забезпечити явку малолітньої ОСОБА_3 у визначений експертами день та час, для відібрання біологічних зразків, зобов`язано відповідача з`явитися у визначений експертами день та час для відібрання біологічних зразків; провадження у справі зупинено.

21.12.2020 року від Медико-генетичного центру «МАМА-ПАПА», надійшов лист з якого вбачається, на виконання ухвали Лубенського міськрайонного суду були відправлені рекомендованими листами повідомлення сторонам про необхідність явки для здачі біологічних зразків на 12.00 год. 16 грудня 2020 року. ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 сумлінно виконали повідомлення, пройшли ідентифікацію та фотофіксацію, у ОСОБА_3 було взято зразки для виконання експертного дослідження. Проте, ОСОБА_1 на здачу зразків не з`явився, хоча його було додатково повідомлено за телефонним номером НОМЕР_2 про необхідність явки. Оскільки ОСОБА_1 ухиляється від здачі зразків, ухвалу суду залишено без виконання.

29.01.2021 року представником позивача адвокатом Новіковою М.О. повторно подано клопотання про призначення судової медико-генетичної експертизи.

Однак, у підготовчому судовому засіданні представник позивача просила залишити клопотання про призначення експертизи без розгляду, та наполягала на задоволенні клопотання про витребування доказів з ТОВ «Медікал Геномікс»

Ухвалою суду від 02.02.2021 року задоволено клопотання щодо витребування доказів з ТОВ «Медікал Геномікс», зокрема інформації чи проводилась генетична експертиза в лютому 2019 року на встановлення батьківства за участю ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та чи був отриманий результат ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачаєтться, що вказану ухвалу суд тричі направляв ТОВ «Медікал Геномікс», однак ухвала суду виконана не була.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 25.05.2021 року задоволено клопотання представника позивача, призначено по справі медико-генетичну експертизу, проведення якої доручено ТОВ «МАМА ПАПА», виклик сторін для здачі біологічних зразків здійснювати через Лубенський міськрайонний суд, роз`яснено приписи ст. 109 ЦПК України; провадження у справі зупинено.

Відповідачем вказана ухвала отримана 11.06.2021 року.

22.06.2021 сторонам по справі надіслано повідомлення про необхідність явки для здачі біологічних зразків до Медико-генетичного центру «МАМА-ПАПА» на 29.06.2021 року об 10.00 год.

Відповідач отримав повідомлення 30.06.2021 року.

09.07.2021 року до суду надійшов лист від Медико-генетичного центру «МАМА-ПАПА», згідно якого ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 виконали повідомлення, пройшли ідентифікацію та фотофіксацію, у ОСОБА_3 було взято зразки для виконання експертного дослідження. Проте, ОСОБА_1 на здачу зразків не з`явився, у звязку з чим, ухвалу суду залишено без виконання.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 30.09.2021 року задоволено клопотання представника позивача, призначено по справі медико-генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, виклик сторін для здачі біологічних зразків здійснювати через Лубенський міськрайонний суд, роз`яснено приписи ст. 109 ЦПК України; провадження у справі зупинено.

08.12.2021 року сторонам судом надіслано повідомлення про необхідність явки для здачі біологічних зразків до Київського міського клінічного бюро СМЕ 23.12.2021 року о 13.00 год. Представником відповідача вказане повідомлення отримано 13.12.2021 року. Проте, відповідач 23.12.2021 року до Київського міського клінічного бюро СМЕ не з`явився. Тому сторін було повідомлено про необхідність явки для здачі біологічних зразків на 04.02.2022 року о 12 год. 30 хв.

Повідомлення було надіслано відповідачу та його представнику на адресу, вказану адвокатом Ольшанською О.Б. та ОСОБА_1 для листування, однак повідомлення було повернуто до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

16.02.2022 року до суду надійшов лист від Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, згідно якого ОСОБА_1 на здачу зразків не з`явився, у зв?язку з чим ухвалу суду повернуто без виконання.

Згідно приписів ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції тричі призначалась судова медико-генетична експертиза, в разі проведення якої було б однозначно доведено або спростовано факт батьківства відповідача. Проте, відповідач жодного разу до установ не з`явився. У зв?язку з чим, судовим експертом неодноразово поверталася судово-генетична експертиза без виконання через неявку ОСОБА_1 для відбору біологічних зразків.

У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 109 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза. Отже, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухиленням від участі в експертизі вважаються умисні дії учасника справи, спрямовані на неможливість проведення експертизи, яку призначає суд. Нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи без надання доказів поважності причин неявки дає підстави вважати, що така особа не бажає отримати висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство щодо дитини.

За таких обставин, через ухилення ОСОБА_1 від участі в експертизі, що унеможливлює її проведення та відсутність спростування інших обставин наведених позивачем, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність факту батьківства ОСОБА_1 стосовно дочки ОСОБА_3 .

Такий висновок суду викладений у постанові Верховного Суду від 07 червня 2022 року у справі №750/11447/18, який у відповідності до вимог п.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховується іншими судами при застосуванні таких норм права.

За ст.134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Згідно з п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установленням неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

За п.2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо внесення змін до актового запису №1046 від 22 вересня 2018 року про народження малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відомості про ОСОБА_1 , як про батька дитини.

Крім того, враховуючи те, що суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту батьківства ОСОБА_1 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тому суд дійшов обгрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, з наданої копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 від 12 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб у Подільському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.68).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого 12 березня 2020 року (повторно), вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_10 , батьком якої записаний ОСОБА_1 (а.с.69).

ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 (а.с.70).

Таким чином, враховуючи стан здоров?я відповідача, матеріальне становище дитини, а також те, що відповідач є фізично здоровою особою, працює, інвалідності не має, та має на утриманні двох малолітніх дітей, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення з відповідачана користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції правильно зазначив, що позивач ОСОБА_2 у зв?язку з доглядом за дитиною не мала можливості працювати і утримувати себе та потребувала надання допомоги до досягнення дитиною трирічного віку.

Тому враховуючи те, що відповідач є працездатним, та має змогу сплачувати аліменти, суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на утримання позивача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 12.05.2020 року до ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі заперечення щодо визначених судом розміру аліментів не подавав.

З урахуванням викладеного, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об`єктивний склад, права та обов`язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не був належним чином повідомленим про день та час проведення медико-генетичної експертизи є необгрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки відповідач був обізнаний про призначення експертизи як особисто, так і через свого представника. Крім того, він належним чином повідомлявся про час та місце відбору зразків для проведення генетичної експертизи. Однак, відповідач жодного разу не з?явився за викликами на забори зразків крові для проведення експертизи, будь-яких доказів на підтвердження поважності причин неявки до експертної установи не надав, тобто умисно ухилився від проведення генетичної експертизи.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 листопада 2022 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 23 травня 2023 року.

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ О.Ю. Кузнєцова __________________ О.О. Панченко