1Справа № 335/3061/23 2/335/1506/2023
22 листопада 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Геєць Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Шарової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Демиденко Дар`ї Анатоліївни, до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -
ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Демиденко Д.А., звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.
В обґрунтування позивних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина, ОСОБА_3 , про що Комунарським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) здійснено відповідний запис № 3412 від 17.03.2020.
З померлою позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з 1982 року. З 1996 року подружжя проживало разом у квартирі АДРЕСА_1 .
В день смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , а також нежилого приміщення № 3 загальною площею 40,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Вказана вище квартира АДРЕСА_1 набута у власність подружжям за договором купівлі-продажу нерухомості від 02.03.1996 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
Нежитлове приміщення № 3 загальною площею 40,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , набуто ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 984.
Вказане нерухоме майно в розумінні ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя.
Спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця у розумінні ст. 1261 ЦК України є відповідно позивач та дочка ОСОБА_3 ОСОБА_2
ОСОБА_1 08.02.2023 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чернявського В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на частину спадщини, оскільки він виходив з того, що враховуючи те, що він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину.
Водночас, нотаріусом 08.02.2023 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №108/02-31, оскільки виявилось, що ОСОБА_3 на випадок смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 склала заповіт, яким усе належне їй на день смерті майно заповіла дочці, ОСОБА_2 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 498.
Разом з цим, спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 , з 2005 року проживає за межами України, у встановлений законом шестимісячний строк спадщину не прийняла.
Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не прийняла спадщину за заповітом, позивач ОСОБА_1 має право на спадкування за законом після смерті дружини як чоловік померлої є спадкоємцем першої черги.
У позові позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; на 1/2 частину нежитлового приміщення № 3 загальною площею 40,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 10.05.2023 року витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чернявського Владислава Вікторовича завірену у встановленому законом порядку копію спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ; витяг (інформаційну довідку) із Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченої спадкової справи / свідоцтва про права на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витяг (інформаційну довідку) із Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту/спадкового договору після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 20.06.2023 року клопотання представника позивача про заміну відповідача задоволено, замінено первісного відповідача Запорізьку міську територіальну громаду в особі Запорізької міської ради, на належного відповідача ОСОБА_2 , підготовче судове засідання відкладено.
Ухвалою суду від 26.07.2023 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону, починаючи з 01.01.2006 року по теперішній час, громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; витребувано з Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації завірену у встановленому законом порядку копію договору № 2908-К купівлі-продажу від 02.03.1996 року: квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , підготовче судове засідання відкладено.
Ухвалою суду від 25.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_5 , до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
29.05.2023 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В. надана до суду завірена у встановленому законом порядку копія спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 63-105).
25.08.2023 року з Державної прикордонної служби України надійшов лист, відповідно до якого відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 08.11.2017 року по 11.08.2023 року в базі даних не виявлено. Інформація надана за період зберігання такої інформації відповідно до п. 17 Положення, затвердженого наказом МВС України № 614 від 27.09.2022 року (а.с. 217).
Листом ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12.09.2023 року надана інформація щодо надання копій документів з матеріалів інвентаризаційної справи (а.с. 225).
В підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Демиденко Д.А. позовні вимоги підтримали, з урахуванням наданих уточнених позовних вимог. В підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надав для огляду суду оригінал договору: № 2908-К купівлі-продажу від 02.03.1996 року: квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_4 ; оригінал договору купівлі-продажу від 07.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 984. В подальшому до судового засідання від представника позивача адвоката Демиденко Д.А. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просить позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день та час судового розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки про її виклик за останньою відомою адресою її проживання, а також відповідно до ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у зв`язку з чим, на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, матеріали спадкової справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з 11.06.1982 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ). Даний факт підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 02.06.2020 року (а.с. 6).
Від шлюбу у подружжя була дитина відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Даний факт підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 04.04.1986 року (а.с. 5).
16.03.2020 року, дружина позивача ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) померла. Даний факт підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 17.03.2020 року (а.с. 65 звор.).
Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , а також з 1/2 нежилого приміщення № 3 загальною площею 40,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Відомості про зареєстроване право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 340512995 від 26.07.2023 року, пошук про: право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження, за параметрами запиту: адреса АДРЕСА_5 відомості відсутні (а.с. 123).
Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952 від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Нежитлове приміщення № 3 загальною площею 40,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , набуто ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щербиною В.С., зареєстрованого в реєстрі за № 984 (а.с. 243-246).
Відповідно до матеріалів спадкової справи № 153/2022 ОСОБА_1 27.12.2022 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3 (а.с. 65).
Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В. до ДП «Редакція газети «Голос України» 27.12.2022 року направлена заява про публікацію оголошення про виклик спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яке опубліковано в газеті «Голос України» 03.01.2023 року та визначено строк для звернення до 15.01.2023 року (а.с. 76-76 звор.).
Як встановлено з матеріалів справи, за життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , склала заповіт від 02.04.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко О.Г., зареєстрованого в реєстрі № 498, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Витягом про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі № 30072969, дата видачі 02.04.2012 року приватним нотаріусом Кушніренко О.Г., який на час відкриття спадщини є чинним, не зміненим та не скасованим (а.с. 68 звор., 69).
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2022 року у справі № 335/11286/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, позов задоволено, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини після її смерті (а.с. 73-75).

08.02.2023 року постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чернявського В.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з тих підстав, що при заведені спадкової справи було виявлено наявність заповіту від імені померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не на користь заявника (а.с. 101 звор.-102).

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі була зареєстрована разом зі спадкодавцем, однак не проживала щонайменше з 2015 року.

Як встановлено судом 17.03.2015 року Орджонікідзевським РВ ЗМУ ГУ МВС в Запорізькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення № 0001282 за ч. 1 ст. 115 КК України за повідомленням від ОСОБА_3 про те, що її донька ОСОБА_2 , яка переїхала до Америки у 2006 році, з січня 2015 року не виходить на зв`язок (а.с. 124).

В рамках кримінального провадження начальником сектору Укрбюро Інтерполу ГУМВС України в Запорізькій області Ніколаєвим Г.В. 04.08.2015 року надана відповідь щодо розшуку безвісно зниклої ОСОБА_2 , відповідно до якої було встановлено, що громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за інформацією правоохоронних органів США мешкає у США, штат Невада, м. Рено (а.с. 126).

Постановою слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУ МВС в Запорізькій області від 06.08.2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001282 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. (а.с. 130-131).

Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України від 11.08.2023 року відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 08.11.2017 року по 11.08.2023 року в базі даних не виявлено. Інформація надана за період зберігання такої інформації відповідно до п. 17 Положення, затвердженого наказом МВС України № 614 від 27.09.2022 року (а.с. 217).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) зроблено висновок про те, що державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації.

Як встановлено судом ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 не зверталася, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час її смерті у квартирі АДРЕСА_1 , однак не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому відповідач, як спадкоємець не прийняла своєчасно спадщину, що відкрилась після смерті своєї матері ОСОБА_3 , а відповідно не набула права на спадкове майно.

Аналогічні праві висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 19.05.2021 року у справі № 937/10434/19-ц провадження № 61-3620 св 21.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 має право на спадкування за законом відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України після смерті дружини ОСОБА_3 .

Крім того, судом встановлено, що право власності на спірну нерухомість квартиру АДРЕСА_1 , а також нежитлове приміщення № 3 загальною площею 40,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , набуто ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (спадкодавцем) під час шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція статті 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Набуваючи у власність майно, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання цим майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 Сімейного кодексу України.

З огляду на викладене спірна нерухомість придбана подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Отже, на час смерті ОСОБА_3 , спірне нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 , а також нежитлове приміщення № 3 загальною площею 40,4 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , належали ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках по 1/2 частині кожному.

Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Положення ст.ст. 316, 321 ЦК України встановлюють, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, беручи до уваги, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який прийняв спадщину в порядку передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, суд вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 (право власності на яку зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 , 1/2 частка якої належала ОСОБА_3 , як частка в спільному майні подружжя), а також визнання за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення № 3 загальною площею 40,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 264, 265, 315-319, 354, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Демиденко Дар`ї Анатоліївни, до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , право власності: на квартиру АДРЕСА_1 (право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомості № 2908.К від 02.03.1996 року, державна реєстрація про право власності здійснена в ОП «ЗМБТІ» в реєстровій книзі за № 272 за реєстровим № 38071 від 05.03.1996 року, 1/2 частка якої належала ОСОБА_3 , як частка в спільному майні подружжя).

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , право власності: на 1/2 частину нежитлового приміщення № НОМЕР_5 загальною площею 40,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Інформація щодо учасників справи

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 28.11.2023 року.

Суддя Ю.В.Геєць