КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2023 року у справі за позовом Київської міської ради до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенко Олега Анатолійовича, третя особа - Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та припинення права власності,

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2021 року Київська міська рада звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила:

- скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка Олега Анатолійовича про державну реєстрацію прав, індексний номер: 52133243 від 04.05.2020 року;

- припинити право власності громадянина ОСОБА_1 (номер запису права власності: 36401783) на нежитлову будівлю літ. А, площею 106,7 кв.м. по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 000.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком Олегом Анатолійовичем за заявою ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, площею 106,7 кв.м. по АДРЕСА_1 за заявником.

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0134 га (кадастровий номер :88:126:0008) по АДРЕСА_1 для будівництва та експлуатації магазину. Дата реєстрації права власності 17 січня 2020 року, номер запису 35079132.

Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 листопада 2011 року № 244, видано ОСОБА_1 паспорт прив`язки тимчасової споруди № НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 з функціональним призначенням: продаж продуктів та товарів широкого вжитку, площею 18,0 кв.м.

Паспорт прив`язки тимчасової споруди видано на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 січня 2020 року за реєстровим №180.

Разом з цим, фізичною особою здійснено реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 04 червня 2020 року №КВ 20 «Реконструкція приміщень нежитлової будівлі літ. А на АДРЕСА_1 » (клас наслідків СС1).

Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видана контрольна картка № 20100046-Шв від 15 травня 2020 року на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення у зв`язку з встановленням тимчасової огорожі для утримання земельної ділянки в належному санітарному стані. Анульована на виконання протоколу доручень Київського міського голови від 28 липня 2020 року.

Земельна ділянка розташовується в Центральному історичному ареалі міста (відповідно до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року №370/1804), в межах зони регулювання забудови пам`ятки садово-паркового мистецтва «Дендропарк Київського зоопарку» (рішення виконавчого комітету Київської міськради народних депутатів від 20 березня 1972 року №363), відповідно до Зон охорони пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Дендропарк Київського зоопарку» (рішення виконавчого комітету Київської міськради народних депутатів від 20 березня 1972 року №363), затверджених наказом Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2017 року №148.

За результатами перевірки електронної бази даних документообігу Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) встановлено, що погоджень проектів будівництва, реконструкцій, дозволів на проведення будь-яких робіт по об`єкту за вищевказаною адресою не надавалося. Дозвіл Міністерства культури та інформаційної політики України на проведення земляних робіт не реєструвався.

Земельна ділянка, яка належить на праві власності відповідачу є вільною від капітальної забудови, а отже, відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 000) внесені на підставі поданих недостовірних даних, що у відповідності до ч.1 ст.34 Закону зумовлює відмову у державній реєстрації; повідомлення про початок виконання будівельних робіт 04.06.2020 року №КВ 20 зареєстроване на підставі поданих недостовірних даних, що у відповідності до ч.6 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зумовлює припинення набутого права; будь-яке будівництво та/або реконструкція зі зміною геометричних параметрів на вказаній земельній ділянці може відбуватися тільки після дотримання вимог ч.3 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так як об`єкт нерухомості є самочинним будівництвом у відповідності до положень ч.1 ст.376 ЦК України, зважаючи на відсутність дозволу на будівництво, державна реєстрація права власності на нерухоме майно з реєстраційним номером 000 є незаконною та порушує права територіальної громади міста Києва.

При реєстрації права власності за відповідачем на об`єкт нерухомості не були надані документи що передбачені п.41 Порядку №1127, а тому рішення державного реєстратора не відповідає вимогам законодавства, є підстави для його скасування та припинення права власності відповідача на майно.

Враховуючи зазначені обставини Київська міська рада звернулась до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2023 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Київська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Судові витрати, пов'язані з розглядом апеляційної скарги покласти на відповідача.

Доводи апеляційної обгрунтовані тим, що апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що фактом розташування магазину на земельній ділянці, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 не порушуються права та інтереси держави, територіальної громади, сусідніх землекористувачів. Оскільки апелянт зауважує, що підставою подання даної позовної заяви є численні звернення до Київської міської ради мешканців будинку - членів територіальної громади, який розташований на суміжній земельній ділянці.

Так, до Київської міської ради надійшло звернення від мешканців будинку по АДРЕСА_1 від 20.05.2020 року у якому йдеться про руйнування зеленої зони на прибудинковій території, конфлікт із її забудовником та численні звернення до правоохоронних органів.

За результатами розгляду звернення членів територіальної громади, встановлення факту проведення державної реєстрації прав на будівлю з порушенням норм законодавства, відсутності дозвільної документації на проведення будівельних робіт, необхідних у даному випадку, рішенням Київської міської ради від 27.05.2021 № 1258/1299 «Про містобудівні перетворення на АДРЕСА_1 », визнано такими, що не відповідають інтересам територіальної громади міста Києва, містобудівні перетворення на АДРЕСА_1 .

04.10.2021 року до Київської міської ради надійшло чергове звернення від мешканців будинку по АДРЕСА_1 щодо вирішення проблемного питання забудови прибудинкової території.

Факт знесення багаторічних насаджень та клумб, розташованих поруч з будинком АДРЕСА_2 , початок будівельних робіт впритул до житлового будинку - стали підставою для звернення членів територіальної громади до місцевої влади, з метою захисту своїх прав.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги стосовно висновку суду першої інстанції про ненадання позивачем доказів, що магазин є новозбудованим об`єктом та твердження відповідача, що магазин було реконструйовано, апелянт зазначає, що об`єкт нерухомого майна № 000 є новозбудованим об`єктом, що підтверджується паспортом прив`язки тимчасової споруди № НОМЕР_1 , адже даний документ констатує, що на земельній ділянці дійсно розташовувалась тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності, та даний об`єкт не маючи властивостей об`єкту нерухомості не міг бути реконструйований у будівлю, право власності на яку було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 .. В той же час, ОСОБА_1 в межах розгляду даної судової справи не надано жодної документації, яка б підтвердила наявність будівлі, яку було реконструйовано.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що відповідачем ОСОБА_1 не надавалась до суду першої інстанції технічна документація на будівлю до її «реконструкції», що б могло підтвердити її реальну наявність на земельній ділянці.

Апелянт вказував також, що суд першої інстанції, досліджуючи питання наявності документації, яка підтверджує законність проведення державної реєстрації речових прав на об`єкт нерухомого майна не прийняв до уваги, що один із основних документів- Повідомлення про початок виконання будівельних робіт подано з порушення термінів та вже після реєстрації прав на об`єкт.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт також вказував, що не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, що земельна ділянка розташовується в Центральному історичному ареалі міста та в межах зони регулювання забудови та зоні охорони пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Дендропарк Київського зоопарку». Оскільки розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 25.01.2014 року № 102 «Про затвердження Положення про інформаційні ресурси єдиної цифрової топографічної основи території міста Києва як складової частини системи баз даних містобудівного кадастру», саме Департамент містобудування та архітектури визначено розпорядником інформаційних ресурсів єдиної цифрової топографічної основи території міста Києва, а Службу містобудівного кадастру Департаменту містобудування та архітектури - адміністратором інформаційних ресурсів єдиної цифрової топографічної основи території міста Києва

Тому апелянт вважає, що саме до компетенції даного Департаменту належить визначення та підтвердження перебування земельної ділянки в межі історичної частини міста та історичному ареалі центральної планувальної зони міста.

05 жовтня 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 - адвоката Костенко М.І., в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін (а.с. 153-175 том 2).

10 жовтня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від третьої особи Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), в якому просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог (а.с. 176-198 том 2).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідач набув у власність ділянку, якою він правомірно користувався за цільовим призначенням тривалий час на підставі договору купівлі-продажу.

Суд першої інстанції також обгрунтовував свої висновки тим, що на земельній ділянці, яка належить на праві власності відповідачу розташований магазин відповідача. Продажем відповідачу у власність земельної ділянки права та інтереси держави, територіальної громади, сусідніх землекористувачів не порушуються, як і не порушуються їх права розташованим на зазначеній земельній ділянці магазином. Отже, втручання держави в право відповідача на мирне володіння майном - спірною нерухомістю (магазином), зважаючи на тривале добросовісне користування ділянкою відповідачем, який протиправних дій для заволодіння нею не вчиняв, має ознаки непропорційного втручання в право відповідача на мирне володіння майном.

Також суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, що земельна ділянка розташовується в Центральному історичному ареалі міста та в межах зони регулювання забудови та зоні охорони пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Дендропарк Київського зоопарку».

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що Розпорядженням Київського міського голови від 19.09.2003 №257 земельну ділянку (кадастровий номер :88:126:0008, площа 0,0134 га) на АДРЕСА_1 вирішено продати суб`єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_2 для будівництва та експлуатації магазину.

На підставі вказаного розпорядження 06.10.2003 року між Київською міською радою та суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. та зареєстровано в реєстрі за № 974.

14.11.2003 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серія КВ №149424.

Зазначені акт, розпорядження та договір купівлі-продажу не оскаржувались.

17.01.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Погребняком О.А., за реєстровим №175. За вказаним договором ОСОБА_2 було продано ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер: :88:126:0008, площа (га): 0,0134, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в договорі купівлі-продажу земельної ділянки відсутні будь-які посилання, що на вказаній земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна що не введенні в експлуатацію чи будівельні матеріали.

Право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.06.2021, номер довідки 263077193.

Відповідно до вказаного Витягу за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, кадастровий номер: :88:126:0008, площа (га): 0,0134, дата державної реєстрації земельної ділянки: 14.11.2003, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), цільове призначення: для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, вид використання земельної ділянки: для будівництва та експлуатації магазину, право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано 17.01.2020, номер запису про право власності: 38079132, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №175 від 17.01.2020, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50697731 від 17.01.2020, прийнято приватним нотаріусом Погребняк Олег Анатолійовичем, Київський міський нотаріальний округ, форма власності: приватна, власник: ОСОБА_1 .

Після розгляду наданих реєстратору документів, реєстратор прийняв 04.05.2020 року рішення №52133243 про реєстрацію права власності за відповідачем на будівлю, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що на вказане нерухоме майно був виготовлений Технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) приміщеннями будівлями та спорудами 15.04.2020, інвентаризаційна справа №18102018/к. Відповідно до вказаного Технічного паспорту зазначене нерухоме майно є нежитловим приміщенням (будівлею), яке має з/б фундамент.

Відповідно до Довідки про показники об`єкта нерухомого майна, складеної ПП «Бюро технічної інвентаризації та оцінки», 15.04.2020 була проведена технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна (громадська будівля) за адресою: АДРЕСА_1 , об`єкт має наступні характеристики:

-загальна площа - 106,7 кв.м.;

-кількість основних кімнат - 4 (чотири) кімнати;

-поверхів - 1 (один);

- рік побудови 1991 р.

04.06.2020 року ОСОБА_1 подав до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єкту з незначними наслідками (СС1), а саме про Реконструкцію приміщень нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , яке не скасоване.

Статтями 328, 329 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підстав договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачені підстави для відмови в державній реєстрації прав, а саме подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом або наявні і суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженням.

Відповідно до п. 41 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції на момент існування спірних правовідносин) визначено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подається:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Відповідно до частин першої-другої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно з частиною четвертою зазначеної статті, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Системний аналіз статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що само по собі самочинне будівництво без дозволу власника становить із себе порушення права власності останнього.

З урахуванням викладено суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки судом першої інстанції не враховано, що укладений договір купівлі-продажу від 17.01.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , предметом договору є земельна ділянка кадастровий номер :88:126:0008, разом з тим інформація щодо розміщення на ній будь-якого об`єкту архітектурної форми чи будівлі відсутня. Також слід врахувати, що експертно-грошова оцінка вартості об`єкту продажу складено лише на земельну ділянку.

Встановлено, що Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житло-комунального господарства України від 21.11.2011 року № 244, видано відповідачу ОСОБА_1 паспорт прив`язки тимчасової споруди № НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 з функціональним призначенням: продаж продуктів та товарів широкого вжитку, площею 18 кв.м..

Відповідно ч. 2 до ст. 28 Закону України «Про містобудівну діяльність» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що реконструкція тимчасової споруди площею 18 кв.м. у об`єкт нерухомого майна загальною площею у 106,7 кв.м. не може трактуватись як реконструкція об`єкту нерухомого майна, а також реєструватись у приватну власність на підставі ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» як на об`єкт нерухомості, що був закінчений будівництвом до 05.08.1992 року.

У матеріалах справи відсутні докази того, що уповноважені органи надавали дозвіл на погодження проектів будівництва, реконструкцій, дозволів на проведення будь-яких робіт по об`єкту за адресою АДРЕСА_1 .

Суд апеляційної інстанції також враховує, що згідно з матеріалами аерофотозйомки території м. Києва, які містяться в Міській інформаційно-аналітичній системі забезпечення містобудівної діяльності «Містобудівний кадастр Києва» на земельній ділянці з кадастровим номером :88:126:0008 станом на 2019 рік відсутній «громадський будинок з господарськими (допоміжними) приміщенням будівлями та спорудами» площею 106,7 кв.м. (а.с. 181 том 2).

Отже зважаючи на відсутність дозволу на будівництво нежитлової будівлі (літ. А) площею 106,7 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) у відповідно до ст. 376 ЦК України є об`єктом самочинного будівництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Доводи відповідача про те, що 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру ведення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності, яка була збудована до 05 серпня 1992 року, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки вказана норма регулювала порядок що стосувався проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що збудовані у період до 05 серпня 1992 року.

Крім того в матеріалах справи відсутні докази набуття відповідачем такого майна у власніть.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що звертаючись з позовом позивач просив скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка О.А. про державну реєстрацію на нежитлову будівлю літ. А № 52133243 від 04.05.2020 року.

Слід зазначити, що нотаріусом прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі поданого відповідачем ОСОБА_1 технічного паспорту на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами від 15 квітня 2020 року та довідка про показники об`єкта нерухомого майна (громадської будівлі) від 15 квітня 2020 року. Тоді як, державний реєстратор прав на нерухоме майно мав встановити відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначений Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1127, та прийняти рішення про зупинення розгляду заяви, або про відмову у державній реєстрації прав.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав державний реєстратор мав керуватись п. 41 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 та перевірити наявність документів, відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції також не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, що земельна ділянка розташовується в Центральному історичному ареалі міста та в межах зони регулювання забудови та зоні охорони пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Дендропарк Київського зоопарку», враховуючи наступне.

В матеріалах справи міститься, схема Історико-архітектурного опорного плану (складової частини Генерального плану м. Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київради від 28 березня 2002 року № 370/1804), яка додавалась до листа Департаменту від 15 лютого 2022 року № 055-2001 (а.с. 180 зв., том 1), земельна ділянка з кадастровим номером :88:126:0008 потрапляє в межі історичної частини міста (а.с. 223 том 1).

В матеріалах справи також міститься схема №3 «Зони охорони пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Дендропарк Київського зоопарку», з якої вбачається, що спірна ділянка знаходиться в межах зони регулювання забудови (а.с. 235 том 1).

За даними Міської інформаційно-аналітичної системи забезпечення містобудівної діяльності «Містобудівний кадастр Києва» вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :88:126:0008 перебуває у центральній планувальній зоні м. Києва та в його історичному ареалі.

Відображена у витязі з містобудівного кадастру інформація є офіційною, використовується під час формування містобудівних умов та обмежень і відображає відповідні вимоги містобудівної документації щодо певної земельної ділянки, які є обов`яковими для виконання усіма суб`єктами містобудівної діяльності (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.03.2023 року у справі 640/16819/21).

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що надані представником Департаменту містобудування та архітектури картографічні матеріали є належними доказами у справі, які містять інформацію щодо предмета доказування та підтверджують заявлені позовні вимоги Київської міської ради.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції належним чином обставин справи не дослідив та не перевірив їх доказами, а також не врахував, що матеріали справи не містять належних, достатніх і допустимих доказів того, що відповідачем ОСОБА_1 було дотримано встановленої законодавством процедури проведення будівельних робіт та як наслідок не отримано документацію, на підставі якої можна провести законну реєстрацію права власності на будівлю.

Поряд з цим, колегія суддів також вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги ту обставину, що стороною позивача документально доведено та підтверджено те, що земельна ділянка (кадастровий номер :88:126:0008) знаходиться в межах історичної частини міста та в межах зони регулювання забудови.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнові права позивача були порушені відповідачами.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вирішуючи даний спір дійшов необгрунтованого висновку щодо недоведеності порушеного права позивача і як наслідок дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судове рішення суду першої інстанції належить скасувати, а позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ «Таста-Ліскі Трубодеталь» сплачено судовий збір: за подання позовної заяви у розмірі 4540 грн (а.с. 8 том 1), за подання апеляційної скарги у розмірі 6810 грн (а.с. 122 том 2). Тому з відповідачів ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенко О.А. на користь позивача Київської міської ради належить стягнути по 5675 грн з кожного з відповідачів.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської ради задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка Олега Анатолійовича про державну реєстрацію прав (індексний номер: 52133243 від 04.05.2020).

Припинити право власності громадянина ОСОБА_1 (номер запису про право власності: 36401783) на нежитлову будівлю літ. «А», площею 106,7 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київської міської ради понесені судові витраті зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 5675 грн.

Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенко Олега Анатолійовича на користь Київської міської ради понесені судові витраті зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 5675 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Реквізити сторін:

Позивач: Київська міська рада, код ЄДРОПУ 22883141, адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36.

Відповідач: ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 65, РНОКПП: невідомий.

Повний текст постанови складено «23» листопада 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник