Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2023 Справа №607/9127/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі : головуючого В.М. Братасюка

за участі секретаря с/з М.О.Мокрій

заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті особи,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт смерті її родича ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

На обґрунтування заяви зазначає, що про смерть власного дядька дізналася з соціальної мережі Facebook, де було розміщено копію паспорта ОСОБА_2 , переписки з представником місцевої ритуальної служби та повідомлення сусідки дядька матері заявниці, однак отримати по факту смерті свідоцтво про смерть заявниця не змогла, так як м. Лисичанськ Луганської області перейшло під контроль російської федерації і перебуває в тимчасовій окупації. Встановлення факту смерті необхідне їй для державної реєстрації смерті померлої особи, та оформлення спадкових прав.

Заявниц в судове засідання з`явилася, заяву підтримала, надала покази в статусі свідка.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Направив клопотання про розгляд справи за власної відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

В заяві та показах заявниця зазначає, що її дядько ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Про смерть власного дядька дізналася з соціальної мережі Facebook, де було розміщено копію паспорта ОСОБА_2 , переписки з представником місцевої ритуальної служби, котрий повідомив, що за 20 000 російських рублів буде здійснене належне поховання її родича. та повідомлення сусідки дядька матері заявниці - ОСОБА_3 , котра також надала покази допитаною в статусі свідка.

До заяви ОСОБА_1 приєднала:

-копію довідки слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, змістом якої зазначено, що 14.02.2023 року надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що невідома особа в соціальній мережі розмістила інформацію про виявлення тіла знайомого заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя м. Лисичанськ Луганської області й за належне поховання просила перерахувати на банківську картку сбєрбанк номер невідомий грошові кошти в сумі 20 000 рублів.

-Скрін шот переписки з невідомою особою мовою країни окупанта

Оскільки м. Лисичанськ Луганської області перейшло під контроль російської федерації і перебуває в тимчасовій окупації, отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 у заявниці не було можливості, так як дана територія не перебуває під контролем державної влади, органи державної влади України не виконують там свої повноваження.

Статтею 4 ЦПК України передбачено - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства.

Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Така ж позиція щодо розгляду даної категорії справ викладена у п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме: суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 потенційно може породжувати юридичні наслідки для заявника, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вітчизняне процесуальне законодавство, чітко не визначає певні стандарти доказування. Натомість, судові акти різних національних судових інстанцій (Верховного Суду - справи № 917/1307/18, № 916/2403/18, № 910/18036/17, № 905/2382/17), як і Європейського суду з прав людини і основоположних свобод (рішення по справі «Бендерський проти України») орієнтують судову практику застосовувати, зокрема у цивільному процесі, при оцінці доказів стандарт доказування «баланс ймовірностей» (balance of probabilities), або як його ще називають «переваги більш вагомих доказів» (preponderance of the evidence), що притаманний саме приватно-правовим відносинам. За класичним визначенням цей стандарт тлумачиться як розумний ступінь ймовірності, але менш високий в порівнянні з кримінальною справою.

Якщо на підставі доказів суд може сказати: «Ми вважаємо це більш імовірним, ніж навпаки», - то обов`язок доведення виконаний, але він не виконаний. Умовно кажучи, позивач повинен довести встановленим факт із імовірністю більше 50 відсотків. Проте це не означає просто більшої кількості наданих доказів, також перевага повинна бути в якості таких доказів, тобто їх спроможності до переконання, їх вазі та ефекту, що вони справляють на розум судді.

Саме за цим стандартом доказування «балансу ймовірностей», тягар доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце.

На переконання суду, з метою встановлення факту смерті особи, наданих заявницею доказів є занадто мало для переконання, що запитуваний факт швидше мав місце - адже зміст наявної у справі довідки слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області зводиться виключно для опису інформації, отриманої зі слів матері заявниці, котра не була безпосереднім свідком смерті ОСОБА_2 , й котра аналогічні покази надала в суді. Наявний у справі скрін шот переписки заявниці з невідомою особою мовою країни окупанта, суд також піддає критичній оцінці з огляду на відсутність належних доказів перевірки інформації, викладеної в переписці, й загалом про особу, з котрою вела переписку ОСОБА_1 .

Жодних інших достатніх доказів на підтвердження запитуваного факту в матеріалах немає.

На підставі викладеного, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», керуючись ст.ст.10,13, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті особи - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк