Справа № 367/572/19
Провадження №2/367/1187/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

04 травня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді Шестопалової Я.В.

за участі секретаря с/з Балинської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа страхування" про стягнення страхового відшкодування,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (надалі - Відповідач або Страховик) було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.1367409.104 з терміном дії до 03.01.2019 року, відповідно до якого застрахованим транспортним засобом є ЗАЗ, д.р.н. НОМЕР_1 , за програмою КАСКО 50/50. Відповідно до п. 7.1. Частини 1 Договору та п. 2.1. Частини II Договору, страхові ризики за Договором визначаються відповідно до обраної програми страхування та включають пошкодження та/або знищення чи втрату визначеного ТЗ та/або додаткового обладнання внаслідок: А)«ДТП» - дорожньо-транспортної пригоди; Б) «ПДТО» - протиправних дій третіх осіб; В)«ПВС» - пожежі, вибуху або самозаймання ТЗ; Г) «СЛ» - стихійного лиха; Д) «ВП» - зовнішнього впливу на ТЗ сторонніх предметів/речовин; Е) «НЗ» - незаконного заволодіння ТЗ. Фактично, згідно умов укладеного Договору страхування, автомобіль позивача був застрахований від будь-яких ризиків пошкодження або знищення транспортного засобу. 19.10.2018 року сталося ДТП, оскільки під час його руху на застрахованому автомобілі, внаслідок певних недоліків дорожнього полотна відбулося самовільне відкриття капоту транспортного засобу, внаслідок чого була пошкоджена передня частина (капот, лобове скло, криша, крило переднє ліве, крило переднє праве) застрахованного транспортного засобу. Вказане підтверджується Протоколом про адміністративне правопорушення, серії ОБ №121057 від 24.10.2018 року та Довідкою Ірпінського відділу ГУ НП в Київській області №718226. Згідно розділу 13 Частини II Договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, позивачем було виконано всі дії при настанні події, що має ознаки страхового випадку. В тому числі викликано поліцію та повідомлено Відповідача про настання страхового випадку. 22.10.2018 року, позивач звернувся до Відповідача з заявою про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування. Позивач зазначає, що 18.12.2018 року ним було отримано лист від Відповідача про те, що він не має обов`язку щодо сплати страхового відшкодування по справі №1225.206.18.01, оскільки подія, яка сталась із застрахованим транспортним засобом 19.10.2018 року, не має ознак страхового випадку, мотивуючи це тим, що пошкодження автомобіля в результаті відкриття капоту не відноситься до жодного із страхових ризиків за Договором. Інших причин відмови у виплаті страхового відшкодування зазначено не було. З вказаною відмовою позивач не згоден, вважає її незаконною з наступних підстав. Позивач просив звернути увагу, що відповідно до визначень, що містяться в національному законодавстві: Дорожньо-транспортна пригода подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. (Постанова Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 Про затвердження Правил дорожнього руху); Дорожньо-транспортна пригода подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. (Закон України від 01.07.2004 № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів); Дорожньо-транспортна пригода подія (небезпечний випадок), що сталася під час руху дорожнього транспортного засобу (далі транспортний засіб), унаслідок якої загинули або травмовані люди чи завдані матеріальні збитки. (Постанова Кабінету Міністрів України від 30.06.2005 № 538 Про затвердження Порядку обліку дорожньо-транспортних пригод); Для цілей цієї Конвенції дорожньо-транспортна пригода означає пригоду, до якої причетні один чи більше транспортних засобів, незалежно від того, чи є вони моторними, чи ні, та яка пов`язана з рухом на дорогах загального користування, територіях, відкритих для громадськості, або приватних територіях, право доступу до яких мають окремі особи. (Конвенція про право, що застосовується до дорожньо-транспортних пригод від 04.05.1971);

Позивач стверджує, що з урахуванням даних визначень, очевидно, що випадок, який стався під час руху його автомобіля, при якому самовільно відчинився капот та наніс матеріальні збитки транспортному засобу є дорожньо- транспортною пригодою, а отже є передбаченим Договором страховим ризиком, а отже і страховим випадком, із настанням якого у Відповідача виникає обов`язок по сплаті страхового відшкодування. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності по справі № 278/7699/18 за ст. 124 КУпАП: Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 24.10.2018 року позивачем було отримано Довідку Ірпінського відділу ГУ НП в Київській області №718226 про дорожньо- транспортну пригоду. Зазначає, що відповідно до п.1.2, 3.1, Розділу 15 Договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.1367409.104 Відповідач був зобов`язаний виплатити страхове відшкодування. У зв`язку з вищевикладеним, просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на ОСОБА_1 користь 15020,05 гривень страхового відшкодування по страховому випадку, що стався 19.10.2018 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представники відповідача ПАТ "Страхова компанія "Альфа страхування" в судове засідання не з`явились, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування; якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок, відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 03.01.2018 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.1367409.104 з терміном дії до 03 січня 2019 року, відповідно до якого застрахованим транспортним засобом є ЗАЗ, д.р.н. НОМЕР_1 за програмою КАСКО 50/50.

Відповідно до п. 7.1. Частини 1 Договору та п. 2.1. Частини II Договору, страхові ризики за Договором визначаються відповідно до обраної програми страхування та включають пошкодження та/або знищення чи втрату визначеного ТЗ та/ або додаткового обладнання внаслідок: А)«ДТП» - дорожньо-транспортної пригоди; Б) «ПДТО» - протиправних дій третіх осіб; В)«ПВС» - пожежі, вибуху або самозаймання ТЗ; Г) «СЛ» - стихійного лиха; Д) «ВП» - зовнішнього впливу на ТЗ сторонніх предметів/речовин; Е) «НЗ» - незаконного заволодіння ТЗ.

Таким чином, згідно умов укладеного Договору страхування, автомобіль позивача був застрахований від будь-яких ризиків пошкодження або знищення транспортного засобу.

19.10.2018 року сталося ДТП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, серії ОБ № 121057 від 24.10.018 року та копією довідки про ДТП № 718226.

Під час руху на застрахованому автомобілі, внаслідок певних недоліків дорожнього полотна відбулося самовільне відкриття капоту транспортного засобу, внаслідок чого була пошкоджена передня частина (капот, лобове скло, криша, крило переднє ліве, крило переднє праве) застрахованного транспортного засобу.

Згідно розділу 13 Частини II Договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, позивачем було виконано всі дії при настанні події, що має ознаки страхового випадку. В тому числі викликано поліцію та повідомлено Відповідача про настання страхового випадку.

22.10.2018 року, позивач звернувся до Відповідача з заявою про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування.

18.12.2018 року позивачем було отримано лист від Відповідача про те, що він не має обов`язку щодо сплати страхового відшкодування по справі №1225.206.18.01, оскільки подія, яка сталась із застрахованим транспортним засобом 19.10.2018 року, не має ознак страхового випадку, мотивуючи це тим, що пошкодження автомобіля в результаті відкриття капоту не відноситься до жодного із страхових ризиків за Договором.

Згідно ремонтної калькуляції № 1225.206ЕО від 18.12.2018 року, розмір ремонту автомобіля позивача складає 15 020,05 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно із вимогами пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положеннями частини першої статті 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком, відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Статтею 626 ЦК України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 629 ЦК України зазначає, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно пунктів 12.4.2 12.4.4 Договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.1367409.104, протягом двох робочих днів, як стане відомо про настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний вжити заходів щодо оформлення необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування відповідно до умов Договору; при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений Договором строк; страховик зобов`язаний відшкодувати витрати в порядку і на умовах Договору, понесені Страхувальником/Вигодонабувачем при настанні страхового випадку для запобігання або зменшення збитків, за умови, що це документально підтверджено.

Таким чином, факт настання страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди) підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, серії ОБ № 121057 від 24.10.2018 року та копією довідки про ДТП № 718226.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України ). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування страхової шкоди, спричиненої ДТП, і на думку суду дані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. А також, враховуючи, що всупереч вимогам діючого законодавства виплату належної суми страхового відшкодування у визначений строк відповідач у справі ПАТ «СК «Альфа-Страхування» на користь позивача не здійснив, позов підлягає повному задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 22, 1166, 1188, 1191 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,12,81,263-268 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа страхування" про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа страхування", (, місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул.. Рибальська, 22) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 15020,05 грн. (п`ятнадцять тисяч двадцять гривень п`ять копійок) страхового відшкодування по страховому випадку, що стався 19.10.2018 року.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа страхування", (, місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул.. Рибальська, 22) на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Я.В. Шестопалова