Справа № 302/593/23
№ 2/302/152/23
Номер рядка звіту 47
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2023 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді КривкаВ. П

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір`ї у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням,-

В С Т А Н О В И В:

22.03.2023 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 173 КУпАП. Позивачка у позові покликається на те, що згідно постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.12.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого 173 КУпАП, за ознаками дрібне хуліганство, та призначено ОСОБА_2 адмінстягнення у виді штрафу в сумі 51 грн. За обставинами цієї справи позивачка є потерпілою особою, оскільки 17.11.2022 року, біля 15 год. 40 хв., відповідач, знаходячись біля будинку 44 "а", на земельній ділянці позивачки пошкодив огорожу та висловлювався нецензурними словами на адресу позивачки. Постанова суду набрала законної сили. Позивачка вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача їй завдано матеріальну та моральну шкоду, яка полягає в наступному. Матеріальну шкоду позивачка оцінює в сумі 15538 грн, що становить вартість виконаних робіт та матеріалів по будівництву огорожі земельної ділянки в ур. "Біля пошти" напроти будинку АДРЕСА_1 . Моральну шкоду позивачка оцінює в розмірі 15000 грн, і вказала, що така полягає у тому, що вона зазнала моральних, душевних страждань з приводу постійних безпідставних образ з боку відповідача, в неї погіршились стосунки з оточуючими, вона утримується від відвідування громадських місць, які відвідує відповідач, в неї виникли напружені стосунки з її чоловіком, через протиправні, безпідставні образи відповідача. Вона вимушена була витрачати додатковий час на будівництво нової огорожі. За цих підстав, та покликаючись на ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, позивачка просить матеріальну шкоду в сумі 15538 грн та моральну шкоду в сумі 15000 грн стягнути з відповідача.

Ухвалою судді від 31.03.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач ОСОБА_2 21.04.2023 року подав суду письмову заяву в якій вказав, що позовні вимоги заявлені до нього ОСОБА_1 заперечує повністю. Свою позицію відповідач обгрунтував так. Вказана сума матеріальних збитків є значно завищеною, позаяк з документів, що підтверджують будівництво огорожі, вбачається неспівмірність витрат із пошкодженнями які завдані відповідачем. Бо, будівельні роботи щодо відновлення огорожі мають місце на всій земельній ділянці позивачки, тоді як огорожа була пошкоджена ним тільки частково. Позивачка надала суду документи, які вказують не на ремонт частини пошкодженої огорожі біля будинку 44 А в с.Сойми Хустського району, як зазначено в постанові суду, а на будівництво огорожі земельної ділянки в ур. "Біля пошти" навпроти будинку , АДРЕСА_1 . Із сумою моральної шкоди відповідач не погоджується, позаяк позивачка не наводить жодного обгрунтування та не надає жодного допустимого доказу нанесення їй моральної шкоди. За цих підстав, відповідач просить відмовити позивачці у задоволенні заявленого позову повністю.

Позивачка ОСОБА_1 27.04.2023 подала суду відповідь на відзив, в які вказала що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Відзив ОСОБА_2 просить відхилити, як такий що не підтверджений жодним доказом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зміст позову та письмову позицію відповідача, надані позивачкою докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено.

Згідно постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.12.2022, справа № 302/1561/22, провадження № 3/302/848/22, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 51 грн.

За обставинами справи № 302/1561/22, 17.11.2022 року, біля 15 год. 40 хв. ОСОБА_2 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , на земельній ділянці ОСОБА_1 , пошкодив огорожу та висловлювався нецензурними словами на адресу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та своїми діями порушив громадський порядок та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, яке кваліфікується як дрібне хуліганство. В судовому засіданні розгляду справи ОСОБА_2 свою провину та обставини зазначені в протоколі про адмінправопорушення, за ст. 173 КУпАП, визнав повністю, підтвердив надані ним пояснення, що наявні в матеріалах справи, у вчиненому розкаявся.

Постанова суду в справі № 302/1561/22 набрала законної сили 03.01.2023 року.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_2 у скоєнні вищевказаного адмінправопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, стосовно позивачки ОСОБА_1 є підтвердженою.

Статтями 1166, 1167 ЦК України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до Договору № 7 укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 11.11.2022 року, та довідки про виконані будівельні роботи, кошторису, виданих ФОП ОСОБА_3 , вартість виконаних робіт та матеріалів по будівництву огорожі земельної ділянки в ур."Біля пошти" напроти будинку АДРЕСА_1 , склала 15538 грн.

Відповідачем ОСОБА_2 , під час судового розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, визнано ту обставину, що ним було пошкоджено металеву огорожу позивачки ОСОБА_1 , яка нею була встановлена на земельній ділянці в селі Сойми, неподалік його житлового будинку. Оскільки, відповідач вважає, цю земельну ділянку його власністю (а.с.5 справи № 302/1561/22). Ці обставини не спростовані відповідачем і під час розгляду цивільної справи.

Враховуючи вищевказане, оцінивши зміст постанови суду у справі № 302/1561/22 (провадження № 3/302/848/22) від 23.12.2022, яка набрала законної сили, подані позивачкою докази: Договір № 7 укладений 11.11.2022 між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , підсумкову відомість ресурсів до договірної ціни; довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2022, АКТ № 1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2022; підсумкову відомість ресурсів поставки замовника до акту приймання виконаних будівельних робіт № 1; підсумкову відомість ресурсів поставки підрядника до акту приймання виконаних будівельних робіт № 1; зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва (улаштування огорожі), які видані ФОП ОСОБА_3 позивачці, суд приходить до висновку, що вимога ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 майнової (матеріальної) шкоди в сумі 15538 грн завданої адміністративним правопорушенням є підставною і такою, що підлягають до задоволення в повному обсязі. При цьому, заперечення відповідача в цій частині суд відхиляє, бо таке суперечить поясненням ОСОБА_2 , які надані суду в справі № 302/1561/22.

Стосовно розміру моральної шкоди, завданої позивачці адміністративним правопорушенням, слід зазначити наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до частин 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом достовірно встановлено, що внаслідок протиправних дій, які полягали у вчиненні адміністративного правопорушення з боку відповідача ОСОБА_2 стосовно позивачки ОСОБА_1 , останній було завдано моральну шкоду. Моральну шкоду позивачка оцінила в розмірі 15000 грн. Відповідач позов ОСОБА_1 в цій частині також заперечив повністю. Жодна із сторін не подала суду доказів на підтвердження своєї позиції щодо стягнення моральної шкоди.

Тому, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачці, суд виходить зі ступеню спричинених моральних страждань, психологічного стресу позивачки та характеру неправомірних дій з боку відповідача. Враховує обставини адміністративного правопорушення, та наслідки, які були незначущими, поведінку ОСОБА_2 під час розгляду справи про адмінправопорушення, та приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачкою у розмірі 15 тис. грн є значно завищеним, і з урахуванням засад розумності та справедливості, приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення моральної шкоди в розмірі 500 гривень.

Позивачкою заявлено клопотання про стягнення з відповідача понесених нею судових витрат у виді судового збору в сумі 2147 грн. Це клопотання позивача підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Позивачкою сплачено судовий збір за заявлені позовні вимоги за мінімальною ставкою визначеною ЗУ "Про судовий збір", зокрема в сумі 1073,60 грн за позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, та 1073,60 грн за позовні вимоги про стягнення моральної шкоди

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди судом задоволено частково на 3,3 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню у користь позивачки судовий збір пропорційно до задоволених вимог в цій частині, а саме в сумі 35,50 грн. Судовий збір за позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди сплачений позивачкою при зверненні з позовом до суду слід стягнути з відповідача в повному обсязі в сумі 1073,60 грн. Отже, всього до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає сума судових витрат у виді судового збору в розмірі 1109,10 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 274, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану адміністративним правопорушенням майнову (матеріальну) шкоду в розмірі 15538 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот тридцять вісім) грн.

Позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану адміністративним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 500 (п`ятсот) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 1109 (одна тисяча сто дев`ять) грн 10 коп.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Суддя: В. П. Кривка