УХВАЛА
про залишення заяви без руху

24 травня 2023 року м. Мукачево Справа №303/4377/23
2/303/670/23
Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали
за позовом ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_2
до відповідача ОСОБА_3
про поділ та припинення права спільної часткової власності на квартиру, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою, визначення меж та порядку користування земельними ділянками
ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом.
При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що подана позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.
Так, всупереч вимогам, які зазначені в п.п. 3, 4, 5, 8, 9, 10 частини третьої ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява не містить:
- зазначення ціни позову;
- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;
- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
- зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви ;
- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
- підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Фактичний аналіз позовних матеріалів свідчить про те, що у поданому позові об`єднано вимоги майнового та немайнового характеру. Так пункт 2 прохальної частини позовної заяви містить два взаємовиключні вимоги про поділ майна спільної часткової власності, шляхом виділу позивачу певних часток у квартирі, сараї, спорудах та загальному дворі.
При цьому, представник позивача стверджує у позовній заяві, що даний позов є немайновим.
Отже, представником позивача заявлено в інтересах її довірительки вимоги про поділ та виділ в натурі майна, що належить сторонам у справі на праві спільної часткової власності.
По відношенню до цього слід зазначити, що спірні правовідносини між сторонами справи складають зміст права спільної власності, як це регламентовано Книгою 3 Розділом 1 Главами 23, 26 ЦК України.
Отже, між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна, який за своїм правовим змістом є майновим й зокрема стосується поділу та виділення в натурі частини з цього майна. Зазначене стосується здійснення права спільної часткової власності. Наслідком виділення частки з нерухомого майна в натурі є припинення права спільної часткової власності. Отже, посилання представника позивача на те, що поданий позов має немайновий характер є не обґрунтованими.
Водночас, у позовній заяві не зазначено ціну позову.
Відповідно до п.п 2, 9, 10 ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності дійсною вартістю нерухомого майна, у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог загальною сумою всіх вимог.
У поданих до суду позовних матеріалах відсутні дані щодо вартості майна, відносно якого виник спір на момент звернення до суду, з метою визначення реальної ціни позову для сплати судового збору.
Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки такий обов`язок покладається на позивача.
Таким чином, позивачу необхідно надати документ, що підтверджує дійсну вартість спірного майна на момент звернення до суду.
Крім того, позовна заява не містить конкретизованого та чіткого змісту позовних вимог.
В прохальній частині позовної заяви позивач просить поділити квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 120 м. кв. виділивши ОСОБА_1 , шляхом виділу в користування 30,5 м. кв. загальної площі, що становить від всього нерухомого майна, сараю літера «В», споруд №1-3, частини мощення загального двору; припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на спірну квартиру, при цьому в тексті позовної заяви зазначається як про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності так і про поділ.
Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.
Також в прохальній частині позовної заяви міститься вимога щодо «визначення межі та порядку користування земельними ділянками між співвласниками вказаної житлової квартири відповідно до часток у ньому», при цьому позивач не зазначила конкретний зміст позовної вимоги, тобто не вказала, який саме порядок користування вказаними земельними ділянками, і якими самими вона вважає за необхідне встановити для відновлення порушених прав.
Разом з тим, позовна заява подана з порушенням приписів пункту п`ятого частини третьої ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, в частині того, в чому саме полягають дії з приводу перешкод в користуванні та розпорядженні спірною квартирою. При цьому позивач в цій частині обґрунтування обмежується тільки вказівкою на те, що зверталась до відповідача з вимогою надати фактичний доступ та ключі до приміщень, здійснити фактичне виділення приміщення шляхом перепланування, натомість не надано доказів про те, чи було запропоновано відповідачу укласти відповідний договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна та посвідчити його нотаріально, чи будь-яких інших доказів щодо ухилення відповідачки від поділу майна. Зі змісту доданого до позовної заяви рапорту вбачається, про відсутність ознак будь-якого правопорушення щодо перешкод у доступі до будинку позивача.
Як зауважує Європейський Суд з прав людини, положення підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо заявлених вимог та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і підставу позову потрібно розглядати у світлі права мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.
Враховуючи наведене, позивачу необхідно правильно визначити зміст позовних вимог (тобто визначитися з якими позовними вимогами позивач звертається до суду), встановити предмет та підстави позову, конкретизувати спосіб захисту свого порушеного права у відповідності до вимог Цивільного Кодексу України, передбачений законом чи договором, або інший спосіб захисту прав, який не суперечить закону і який просить визначити у рішенні, сформулювати чітко позовні вимоги.
Слід також зазначити, що відповідно до частин другої та п`ятої ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Всупереч вищевказаним приписам, позивачем не вказано про наявність у неї або іншої особи оригіналів доданих до позовної заяви письмових доказів.
Крім цього, додана до позовної заяви інформаційна довідка від 12.05.2023 №332049832 щодо об`єкта нерухомого майна (квартири) неналежної якості, складається з трьох аркушів, а фактично приєднано до позовної заяви тільки два аркуші.
На виконання вимог п.п. 9, 10 частини третьої ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України в позовній заяві слід зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а також підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.
Разом з тим, усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів.
Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України
1. Позовну заяву залишити без руху.
2. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом десяти днів з дня отримання ухвали.
3. Копію даної ухвали надіслати позивачу.
4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною третьою ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.
5. Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя В.В. Кость