Справа № 383/9/23
Номер провадження 2/383/139/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Зербул С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу №383/9/23 за позовною заявою виконувача обов`язки керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної ради та Комунального некомерційного підприємства «Миколаївська обласна клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2023 року виконувач обов`язків керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної ради та Комунального некомерційного підприємства «Миколаївська обласна клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради, звернулася до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи його тим, що ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області у справі №485/210/21 від 22 березня 2021 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_2 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Вказує, що результаті своїх умисних протиправних дій, ОСОБА_1 спричинив потерпілому ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи (відкритий у ділянці тіла нижньої щелепи зліва, закритий у ділянці суглобового відростку зі зміщенням), які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. У зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Миколаївська обласна клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради з 05.01.2021 по 25.01.2021 рік та на його лікування закладом витрачено кошти на загальну суму 6619,20 грн. Кошти ОСОБА_1 на лікування потерпілого в добровільному порядку не відшкодовано, тому звернулися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду провадження у справі відкрито та призначено її в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Гамери Н.В. до суду надійшла заява про слухання справи за відсутності прокурора, позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позовній заяві та просить їх задовольнити, при цьому надала згоду на заочний розгляд справи у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с.86).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку. Від відповідача до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзиву на позов від відповідача також не надходило.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 280 ЦПК України враховуючи згоду, представника позивача, суд ухвалює заочне рішення.

Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно витягу з ЄРДР встановлено, що 05.01.2021 року розпочато кримінальне провадження №0000006 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (а.с.23).

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 березня 2021 року кримінальне провадження №0000006 від 05.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрито у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Цивільний позов заявлений прокурором в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Миколаївська обласна клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 в розмірі 6619,20 грн. залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сиди 30.03.2021 року (а.с.24-26).

Відповідно до ухвали досудовим розслідуванням встановлено, що 02 січня 2021 року близько 01:00, більш точного часу не встановлено, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до будинку по АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , де в цей час знаходився ОСОБА_2 . В ході розпивання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_1 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 .

Реалізовуючи свій умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , в ході сварки, яка продовжилася біля території домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_2 , та умисно наніс один удар кулаком правої руки в область нижньої частини обличчя останньому.

В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_1 спричинив потерпілому ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи (відкритий у ділянці тіла нижньої щелепи зліва, закритий у ділянці субглобового відростку зі зміщенням), які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, даний факт також підтверджено висновком експерта №14 Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської обласної ради (а.с.29-30).

Таким чином, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено ухвалу, лише в питаннях, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадкам, визначених законом.

Статтею 56 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно ч. 3, ч. 7 ст. 128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, визначене Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України №545 від 16.07.1993 року.

Згідно п. 2, 3 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної карти стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Відповідно до довідки №1852/01 від 02.12.2021 року Комунального некомерційного підприємства «Миколаївська обласна клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради Поляк В.В. перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічної стоматології та щелепно-лицевої хірургії КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради 20 ліжко-днів у період з 05.01.2021 по 25.05.2021 року. Вартість стаціонарного лікування ОСОБА_4 за вказаний період склала 6619,20 грн. (а.с.54).

Згідно інформації Комунального некомерційного підприємства «Миколаївська обласна клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради від 18.11.2022 року за №1225/01-12 в період з 22.03.2021 року по дату надання відповідні кошти в сумі 6619,20 грн. (повністю або частково) від ОСОБА_7 на розрахунковий рахунок лікарні не надходили (а.с.58).

З огляду на вищевикладене, оскільки між діями відповідача та перебуванням потерпілого ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічної стоматології та щелепно-лицевої хірургії КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради існує причинний зв`язок, кошти, які витраченні на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодовані, тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому з відповідача підлягає стягненню на користь Миколаївської обласної прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1166, 1206 ЦК України, ст.4-5,12-13, 128, 130-131, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Миколаївська обласна клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у розмірі 6619,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Миколаївської обласної прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: виконувач обов`язків керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області, , місцезнаходження: пров.Пожежний, 3, м.Баштанка, Миколаївська область, п.і.56101 в інтересах держави в особі Миколаївська обласна рада, , місцезнаходження: вул.Адміральська, 22, м.Миколаїв, Миколаївська область, п.і.54001.

Позивач: Комунальне некомерційне підприємство «Миколаївська обласна клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради, , місцезнаходження: вул.Київська, 1, м.Миколаїв, Миколаївська область, п.і.54058.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 26.05.2023 року.

Суддя І. М. Адаменко