Провадження № 2/522/1669/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання - Глущенко Т. О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Желдакова Я. І.,

представник відповідача - адвокат Ніца А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства, виключення відомостей про народження, зобов`язання внести відомості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період з березня 2020 року по червень 2021 року він мав близькі стосунки з відповідачем, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина ОСОБА_3 . При цьому, сторони у зареєстрованому шлюбі між собою не перебували, у період вагітності відповідача та на момент народження дитини вони проживали окремо, тому запис про батька дитини здійснено на підставі частини першої статті 135 СК України.

Відповідач не бажає добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану та перешкоджає йому в побаченнях з дитиною, обмежує його батьківські права щодо участі у вихованні дитини, тому позивач просив визнати його батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; виключити відомості про ОСОБА_4 , як батька дитини з актового запису № 3023 від 08.07.2021 (актовий запис зареєстровано в реєстрі за № 1) про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) внести відомості про батьківство позивача в актовий запис про народження дитини й видати нове свідоцтво про народження дитини на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2021 задоволено клопотання позивача про призначення експертизи, призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу.

Ухвалу суду від 29.11.2021 разом з матеріалами справи експертною установою 15.08.2022 було повернуто до суду без проведення експертизи у зв`язку з неприбуттям 14.07.2022 та 08.08.2022 відповідача та дитини до експертної установи.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Чумаченко С. О., просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його батьківства. Також матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача про проведення судово - генетичної експертизи, крім того відповідач, у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, виїхала з дитиною за межі України.

У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Желдаков Я. І. позов просили задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Ніц А. С. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, показання свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд встановив таке.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьком дитини зазначений ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_2 .

Відомості про батька дитини записані відповідно до частини 1 статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері, актовий запис № 3023 від 08.07.2021, зареєстровано в реєстрі за № 1.

Нормами ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Отже, наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною 1 статті 52 Конституції України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. На реалізацію положення Конституції і передбачено визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, оскільки гарантується дитині батьківство, незалежно від того, в шлюбі перебувають її батьки чи ні.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Як слідує з матеріалів справи, відомості про батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесені відповідно до частини 1 статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері.

Відповідач в позасудовому порядку не бажає подавати заяву про реєстрацію позивача як батька дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу визнання батьківства, який без згоди відповідача неможливо вирішити у позасудовому порядку.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 591/6441/14-ц зазначено, що щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Викладеним вище обставинам відповідають правовідносини, які витікають із ст. 128 СК України, де зазначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17).

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

19.03.2019 ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «М. Т. проти України» («M.T. v. Ukraine», заява № 950/17), у якому звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (див. рішення від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» («Kautzor v. Germany», заява № 23338/09), та від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» («Ahrens v. Germany», заява № 45071/09, § 74).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вважає їх доведеними сукупністю доказів, наявних у матеріалах справи, зокрема посилається на наявність спільної заяви сторін, посвідченої нотаріально про визнання батьківства позивача, яку відповідач подавала до органу ДРАЦС для внесення змін до актового запису про народження дитини, проте в подальшому її відкликала. Також про походження дитини від позивача опосередковано свідчить і зазначення відповідачем при реєстрації народження дитини її по батькові за іменем позивача. Крім того, у матеріалах справи наявні спільні фотокартки сторін, листування між ними, в тому числі з питань визнання батьківства позивача, також походження дитини від нього підтверджується і показаннями свідків. Крім того, позивач вважає, що неявка відповідача разом із дитиною до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про ухилення відповідача від проведення експертизи, тому у суду наявні підстави для констатації того факту, що саме позивач є біологічним батьком дитини, відповідно до положень ст. 109 ЦПК України.

Як слідує з матеріалів справи, 29.07.2021 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Вовк Н. В. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 184, 184 заяву матері та батька дитини про визнання батьківства, з якої слідує, що ОСОБА_1 визнає себе батьком ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 , та ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 , підтверджує, що ОСОБА_1 є його батьком.

Відповідно до листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.02.2023 № 2909/24.29-19, відділом було зареєстровано народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис за № 3023 від 08.07.2021. При реєстрації народження відомості про батька внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 29.07.2021 матір`ю дитини ОСОБА_2 було подано документи на розгляд для внесення змін в актовий запис про народження № 3023 від 08.07.2021, у зв`язку з визнанням батьківства. Проте, 07.08.2021 ОСОБА_2 відкликала указані документи, подавши про це відповідну заяву.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка є матір`ю позивача, пояснила, що знає відповідача з 2020 року, її син та відповідач перебували на той час у романтичних стосунках, проживали у неї протягом трьох місяців, після чого поїхали до м. Одеси, де продовжували стосунки. На свято Нового 2021 року відповідач зателефонувала їй та повідомила, що вона вагітна від її сина. У подальшому стосунки між її сином та відповідачем погіршилися. Позивач навідував відповідача у пологовому будинку та забирав її разом з дитиною з пологового будинку. ОСОБА_2 та її мати телефонували їй з пологового будинку та вітали з народженням онука. Позивач бажав бути записаним батьком дитини, проте відомості про батька дитини були записані зі слів відповідача. Крім того зазначила, що син разом з відповідачем зверталися до органів РАЦС для внесення змін до актового запису про народження дитини, проте відповідач відкликала таку заяву.

Свідок ОСОБА_7 , який є батьком позивача, у судовому засіданні пояснив, що позивач та відповідач перебували у стосунках, певний час проживали разом та згодом у них народилася дитина.

Свідок ОСОБА_8 , який є товаришем позивача, у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з березня 2020 року перебували у близьких стосунках, вони неодноразово разом відпочивали. Восени ОСОБА_1 повідомив йому, що ОСОБА_2 завагітніла. Зі слів позивача йому стало відомо, що батьком дитини позивач не записаний, сторони у справі подавали до РАЦС заяву про визнання батьківства позивача, проте відповідач її відкликала.

На переконання суду, позовні вимоги позивача є доведеними наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності, які в достатній мірі підтверджують походження дитини від позивача.

Натомість відповідач не спростувала доводи позивача на обґрунтування заявлених позовних вимог, не підтвердила свої заперечення належними та допустимими доказами.

Разом з тим, посилання позивача, що неявка відповідача разом із дитиною до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про ухилення відповідача від проведення експертизи та є підставою для констатації того факту, що саме позивач є біологічним батьком дитини, відповідно до положень ст. 109 ЦПК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки, відповідно до ст. 109 ЦПК України, визнати такий факт суд вправі лише встановивши ухилення відповідача від подання експертам необхідних матеріалів, чого в даній справі встановлено не було.

Натомість сукупність інших доказів свідчить про доведення позивачем своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Аналогічні положення містять і Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Якщо в актовому записі про народження дитини батьком указаний чоловік заявниці або інша особа (за винятком випадків, передбачених статтею 135 Сімейного кодексу України), то в унесенні змін стосовно визнання батьківства має бути відмовлено до вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження відомостей про батька.

Згідно з п.2.13.1 вказаних Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Тобто, рішення суду про визнання батьківства, є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4 Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Згідно з положеннями чинного законодавства, у разі визнання батьківства змінюється прізвище та по батькові дитини відповідно до даних батька, відносно якого постановлено рішення про батьківство, а також вказується вік батька та його громадянство.

За таких обставин, органу ДРАЦС слід внести зміни до актового запису № 3023 від 08 липня 2021 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), записати батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , змінити прізвище дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені ОСОБА_1 по сплаті судового збору, слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 13, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства, виключення відомостей про народження, зобов`язання внести відомості - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису № 3023 від 08 липня 2021 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), записати батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Змінити прізвище дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ;

Третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), , м. Одеса, вул. Розумовського, 37.

Повне судове рішення склвдено 28.11.2023.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА