Провадження № 2-н/336/2536/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

24 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» про видачу судового наказу із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість зі сплати внесків на утримання багатоквартирним будинком у розмірі 2907,01 грн. та судового збору у розмірі 268,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника адвокат Васковський О.А., через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся з вказаною заявою до суду, в якій просив видати судовий наказ про стягнення з боржників на користь заявника заборгованості по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.08.2020 по 30.11.2021 у сумі 2907,01 гривень, а також стягнення з боржників на користь заявника витрат по оплаті судового збору у сумі 268,40 гривень.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно доч.ч.1-3 ст.163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Згідно із ч.ч. 5, 6 ст.43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Разом з тим, відповідно до ст.169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Частиною 7 статті 43 ЦПК України визначено, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Указані вимоги закону представником заявника не дотримано та не додано доказу надсилання листом з описом вкладення боржнику копій поданих до суду документів.

Крім того, ч.4 ст. 163 ЦПК України передбачено, якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі.

Так, у розумінні Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в «Електронному кабінеті» ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Але представником заявника подано заяву про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який не має зареєстрованої офіційної електронної адреси.

Окрім того відповідно до ч.3 ст.431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Разом з тим, у відповідності до абзацу 2 п.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються виконавчий документ (судовий наказ) реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

З матеріалів заяви вбачається, що в останній відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника. Проте, відповідно до положень ст.163 ЦПК України, у разі відсутності реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника, заявнику необхідно вказати його номер та серію паспорта, однак така інформація про боржника також не зазначена у заяві.

Крім цього, у заяві також не зазначені число, місяць та рік народження боржника, що також унеможливлює виконання вимог ч.5 ст.165 ЦПК України в частині того, що суд звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Також у випадку відсутності ідентифікуючих даних про особу боржника неможливо виконати вимоги ч.7 ст.165 ЦПК України щодо визначення підсудності та не може скористатися даними з Єдиного державного демографічного реєстру.

Таким чином, аналізуючи положення законодавства, судовий наказ видається із зазначенням відповідних ідентифікуючих даних сторін, для можливості його подальшого пред`явлення для виконання у спосіб передбачений законодавством, що, в даному випадку, не вбачається за можливе, у зв`язку з відсутністю у заяві необхідної ідентифікуючої інформації стосовно боржника.

Інститут наказного провадження є видом безспірного провадження в межах цивільного судочинства та відповідно до положень п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Витребування судом доказів у наказному провадженні чинним ЦПК України непередбачено.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу

Також, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається зі змісту поданої заяви про видачу судового, заборгованість виникла за період з 01.08.2020 по 30.11.2021,а заява про видачу судового наказу подана до суду 16.11.2023, тобто з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, у зв`язку з чим суддя вбачає підстави для відмови у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше 10 днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника в порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленого для подання позовної заяви.

Керуючись статтями 161, 165, 166, 260-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» про видачу судового наказу із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість зі сплати внесків на утримання багатоквартирним будинком у розмірі 2907,01 грн. та судового збору у розмірі 268,40 грн..

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку з зарахуванням суми сплаченого судового збору за подання заяви про видачу судового наказу.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.А.Галущенко