Провадження № 2/466/2426/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свиті А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою адвоката Кірюшина Артема Андрійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», з участю третьої особи: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів),

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2023 року адвокат Кірюшин Артем Андрійович, який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», з участю третьої особи: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича, у якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти, стягнуті за виконавчим написом від 31.05.2021, реєстраційний №74816, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., який визнано таким, що не підлягає виконанню рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22.08.2023 у справі №466/6581/23 у виконавчому провадженні №68673701 у розмірі 6829,26 грн., а також судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та витрати , пов`язані з наданням професійної правової допомоги у розмірі 11200 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог, зазначає, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. був вчинений виконавчий напис №74816 від 31.05.2021, яким стягнено заборгованість з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» у сумі 15579,17 грн. Виконавчий напис №74816 від 31.05.2021 було пред`явлено до примусового виконання та на підставі чого приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Романом Івановичем було відкрито виконавче провадження №668673701, а також вчинено низку виконавчих дій, зокрема, звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Так, в рамках даного виконавчого провадження з грошового забезпечення позивача на користь відповідача приватним виконавцем стягнуто грошові кошти у сумі 7967,19 грн. Водночас, згідно відповіді приватного виконавця від 24.10.2023 №68673701, а також платіжних інструкцій від 23.06.2023 №5447 та від 23.06.2023 №5463 в межах виконання з боржника стягнуто кошти у сумі 7967,19 грн., з яких стягувачу перераховано 6679,26 грн. в рахунок погашення боргу та повернуто 150,00 грн. авансового внеску, а всього на загальну суму 6829,26 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22.08.2023 у справі №466/6581/23, яке набрало законної сили, виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Постановою приватного виконавця від 24.10.2023 виконавче провадження №68673701 закрито у зв`язку із визнанням судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із вищенаведеним, позивач вважає за можливе застосувати до вказаних правовідносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна, а саме грошових коштів у сумі 6829,26 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте його представником адвокатом Кірюшином А.А. на адресу суду скеровано клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» у судове засідання не з`явився, від якого на адресу суду надійшла заява про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки заявлена сума у розмірі 11200 грн. є не співмірною зі складністю даної справи, щодо заявлених позовних вимог позивача, то заперечень зі сторони відповідача не заявлено.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Роман Іванович у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, час та дату судового засідання.

Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст.4 цього кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч.4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова по справі №466/6581/23 від 22.08.2023 року було визнано виконавчий напис №74816 від 31 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості за кредитним договором №200280606 від 10.05.2016 року у розмірі 15579,17 гривень - таким, що не підлягає виконанню. Дане рішення набрало законної сили.

17.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Романом Івановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68673701 щодо примусового виконання виконавчого напису №74816 від 31 травня 2021 року.

Крім цього, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Романом Івановичем 23.05.2023 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .

Крім цього, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Романом Івановичем від 24.10.2023 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №68673701.

Відтак, судовим рішенням встановлено та не потребує доказування факт визнання таким, що не підлягає виконанню, документ, на підставі якого з позивачки стягнені грошові кошти.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню,виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у розмірі 6829,26 грн., що стягнені з позивача приватним виконавцем на підставі виконавчого напису нотаріуса, що стверджується платіжними інструкціями №5463 від 23.06.2023 у розмірі 150,00 грн. та №5447 від 23.06.2023 у розмірі 6679,26 грн., який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, відтак отримані кошти відповідачем підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення судових витрат на правничу допомогу, то такі на думку підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати : на професійну допомогу; пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається що, 23.05.2023 р. між Адвокатським бюро «Артема Кірюшина» в особі директора Кірюшина Артема Андрійовича, що діє на підставі Статуту та Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 04.11.2019 КВ №000759, виданого Радою адвокатів м. Києва та ОСОБА_1 укладено Договір про надання юридичних послуг.

Згідно акту виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 24.10.2023

загальна вартість наданих послуг за надання професійної павової допомоги скдадає 11200 грн., яка складається з наступного: усна консультація (4 години), вартість однієї години консультації 800,00 грн., а загалом 3200,00 грн.; аналіз судової практики тривалістю 5 годин, вартість однієї години складає 800,00 грн., а загалом 4000,00 грн.; підготовка позовної заяви, яка склала 5 годин, вартість однієї години 800,00 грн., а загалом 4000,00 грн.

З долученого до матеріалів квитанції до прибуткового касового ордеру №93 від 24.10.2023 видно, що директором Кірюшином Артемом Андрійовичем прийнято від ОСОБА_1 11200,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 23.05.2023.

Зважаючи на викладене, враховуючи предмет позову, незначну складність справи, час витрачений адвокатом для надання послуг, з урахуванням обсягу роботи, зазначеної в акті, та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для її виконання фахівцем у галузі права, з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що сума 11200,00 грн. не є співмірною, а відтак, приходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3000,00 грн., що буде за даних обставин справи буде справедливим і співмірним відшкодуванням таких.

Таким чином суд вважає можливим задовольнити вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу частково у розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у сумі 1073 грн., 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3,10,12,81,82,89,259,263-265,352,354 ЦПК України ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позовні вимоги адвоката Кірюшина Артема Андрійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21/27, з участю третьої особи: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича, РНОКПП: НОМЕР_2 , місцезнаходження: м. Львів, вул. Вербицького, 12/1 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21/27 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти у розмірі 6829 (шість тисяч вісімсот двадцять дев`ять) грн., 26 коп., які стягнуті за виконавчим написом від 31.05.2021, реєстраційний №74816, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., який визнано таким, що не підлягає виконанню рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22.08.2023 у справі №466/6581/23 у виконавчому провадженні №68673701.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21/27 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн., 60 коп. судового збору за подання позовної заяви до суду.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21/27 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, 00 копійок.

У задоволенні решти витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р. Б. Єзерський