Справа № 204/6914/23
Провадження № 2-з/204/54/23
УХВАЛА

19 травня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Приваліхіної А.І., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сиротюка Рома Валерійовича, про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , визначивши третьою особою регіональний сервісний центр МВС в місті Києві, із вимогою про визнання договору недійсним.

Разом з позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, яку працівниками апарату суду зареєстровано 17 травня 2023 року, у якій він прохає накласти арешт на: транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, рік випуску 2012, об`єм двигуна 1968, ідентифікаційний номер кузову НОМЕР_1 та грошові кошти ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Київським РВ ДГУ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований у АДРЕСА_1 ) на будь-яких банківських рахунках, які будуть виявлені під час виконавчого провадження.

В обґрунтування вказаної заяви вказано на те, що 21 січня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, який було оформлено розпискою. На підставі укладеного договору позики ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10900 доларів США, я останні зобов`язався повернути до 21 січня 2023 року. З метою досудового врегулювання спору. ОСОБА_1 неодноразово звертався до ОСОБА_3 з вимогою про повернення коштів за договором позики, однак його вимоги проігноровані відповідачем, а з часом, останній взагалі почав ігнорувати телефонні позивача. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення коштів за договором позики та штрафних санкцій. (Справа №185/2827/23). Разом із позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову. На момент подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у позивача була наявна інформація, що станом на 31 січня 2023 року у власності ОСОБА_3 згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів є автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, рік випуску 2012, об`єм двигуна 1968, ідентифікаційний помер кузову НОМЕР_4 , державний знак НОМЕР_5 . Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року у справі №185/2827/23 заяву про забезпечення позову було задоволено, накладено арешт на транспортний засіб ОСОБА_3 НОМЕР_6 , рік випуску 2012. Ухвала суду про накладення арешту була направлена судом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлоградсько-Юрівського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області на виконання, однак, вказана ухвала виконана не була у зв`язку із тим, що у ОСОБА_3 станом на виконання ухвали вказаний транспортний засіб був відсутній, оскільки він його відчужив. Згодом позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 продав вказаний транспортний засіб своїй дружині ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ), який станом на дату подання даного позову зареєстрований за нею. Такі дії свідчать лише про те, що ОСОБА_3 в майбутньому не має реального наміру виконувати рішення суду у разі його ухвалення на користь ОСОБА_1 . Вказує, що з відповіді на адвокатській запит сервісним центром МВС в м. Києві повідомлено, що станом на 31 січня 2023 року у гр. ОСОБА_3 наявний транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, рік випуску 2012, об`єм двигуна 1968, ідентифікаційний номер кузову НОМЕР_1 , державний знак НОМЕР_5 , а вже пізніше стає відомо, що якимось чином 11 січня 2023 року цей транспортний засіб було знято з реєстрації ОСОБА_3 та зареєстровано на ОСОБА_2 . З витягу від 26 квітня 2023 року з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів вбачається, що транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, рік випуску 2012, об`єм двигуна 1968, ідентифікаційний номер кузову НОМЕР_8 перереєстровано на ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в ТСЦ 8045 на підставі Договору укладеного в ТСЦ (оспорюваний правочин).

Таким чином між сторонами виник спір з приводу предмету позову та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, оскільки відповідачі станом на день виконання рішення суду позбудуться майна, ймовірно переоформивши його на добросовісного набувача, а грошових коштів на банківських рахунках ОСОБА_3 , непокритій вартістю транспортного засобу, призведе до порушення вимог щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки останній не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Вивчивши заяву про забезпечення позову разом із додатками, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

В силу вимог ч. 1 ст. 150 ЦПК України, видами забезпечення позову є зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Заходи, що необхідні для забезпечення ефективного захисту, якщо такий захист не забезпечується заходами, передбаченими п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті; у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, законодавством не передбачено забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Київським РВ ДГУ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований у АДРЕСА_1 ) на будь-яких банківських рахунках, які будуть виявлені під час виконавчого провадження.

Так, порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регламентований нормами розділу VI ЦПК України.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Саме вказані органи та особи уповноважені на вчинення дій щодо звернення стягнення на кошти та інше майно боржника у виконавчому провадженні.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», що є узагальненням судової практики з розгляду цивільних справ певної категорії, що імплементовано у державі, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, враховуючи, що у даному випадку між сторонами дійсно виник спір, заходи забезпечення, які заявлені позивачем, відповідають його вимогам, безпосередньо пов`язані із предметом позову, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 вже здійснено відчуження автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, рік випуску 2012, об`єм двигуна 1968, ідентифікаційний помер кузову НОМЕР_4 , на користь його дружини ОСОБА_4 , яка є відповідачкою у цій справі, суд вважає, що захід забезпечення у вигляді накладення арешту на транспортний засіб буде співмірним із позовними вимогами, достатньо ефективним та таким, що не призведе до утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 158, 260-261, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сиротюка Рома Валерійовича про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, рік випуску 2012, об`єм двигуна 1968, ідентифікаційний номер кузову НОМЕР_1 .

В іншій частині заяви відмовити.

Допустити негайне виконання ухвали суду.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів зо дня її підписання або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна