Справа № 128/350/23
РІШЕННЯ

Іменем України

25 травня 2023 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Дусанюк Н.О.,

у відсутності сторін по справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 05.06.2015 вона з відповідачем уклала шлюб. Під час шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони з відповідачем проживають разом, але спільного бюджету не ведуть. Матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає. Враховуючи підвищення цін на продукти харчування, одягу, засобів гігієни, їй як матері самостійно важко забезпечити усім необхідним дитину. Відповідач має задовільний стан здоров`я, аліменти сплачує своїм двом синам від першого шлюбу, має хорошу заробітну плату. Тому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу (правову) допомогу.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 07.02.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

17.03.2023 на адресу Вінницького районного суду Вінницької області від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що з позовними вимогами він не погоджується у повній мірі, оскільки при обґрунтуванні розміру аліментів, які позивач бажає стягувати з нього, ОСОБА_1 не обґрунтувала належним чином своїх доводів та не врахувала вимоги статті 182 СК України. Вони з позивачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, проживають в одному житловому будинку, дитина також перебуває на його утриманні, оскільки він купує продукти харчування, одяг та засоби гігієни. На його утриманні також перебуває двоє дітей від першого шлюбу: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно з рішенням суду, з нього стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 від усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Він працює в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Вінницькій області, іншого доходу не має, тому запропонований розмір аліментів не відповідатиме принципу розумності та справедливості. Просить позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/6 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття. Також просить зменшити судові витрати та стягнути з нього витрати в межах задоволення позовних вимог, розумності та справедливості, з урахуванням категорії справи та витраченого часу на підготовку позову та судового розгляду в даній справі.

В судове засідання 24.05.2023 сторони по справі не з`явились з невідомих суду причин, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялись судом в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи.

Позивач ОСОБА_1 попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просить розгляд даної справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважав можливим провести судове засідання 24.05.2023 за відсутності сторін по справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 05 червня 2015 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 26, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.06.2015 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін по справі народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідач ОСОБА_2 визнає свій обов`язок брати участь в утриманні дитини ОСОБА_3 , але заперечує з приводу розміру аліментів, які просить стягнути позивач.

Судом установлено, що у відповідача ОСОБА_2 на утриманні також перебувають двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 від 22.08.2005, а також копією постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП № НОМЕР_7, якою відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 доходів, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с. 32, 33, 34).

З копії довідки про доходи ОСОБА_2 убачається, що він працює у Територіальному управлінні Служби судової охорони у Вінницькій області на посаді контролера ІІ категорії, сума доходів у період з 01.09.2022 до 28.02.2023, за винятком аліментів, складає 62676 грн (а.с. 35).

Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині другій статті 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 і набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина друга статті 6 цієї Конвенції).

Також частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Зі змісту вищенаведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України визначено перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину, зокрема, матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини.

При винесенні рішення суд враховує такі обставини: дитина проживає з позивачем, що не оспорюється відповідачем; відповідач офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату; наявність у відповідача двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу, на утримання яких він сплачує аліменти за рішенням суду; відповідачем позовні вимоги визнаються частково.

На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд вважає за необхідне зменшити заявлений позивачем розмір аліментів та стягнути з відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі однієї шостої частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що буде відповідати інтересам обох батьків та інтересам їхньої доньки.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання доньки 31.01.2023.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В порядку статті 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовної вимоги про стягнення аліментів та оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 1073,60 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу, однак необхідних доказів, що підтверджують понесення позивачем таких витрат, суду не надано, тому такі витрати не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 180-182, 191 СК України, ст.ст. 4, 12, 76-82, 89, 95, 137, 141, 211, 247, 259, 263-265, 267, 268, 354, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі однієї шостої заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 31.01.2023, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного судового рішення - 25.05.2023.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА