22.05.2023 Єдиний унікальний номер 205/3751/23
Провадження номер 2-н/205/322/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2023 рік м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Бізяєва Н.О., ознайомившись з матеріалами заяви Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, трьох відсотків річних та інфляційних витрат,-

ВСТАНОВИВ:

У квітня 2023 року АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі», в особі представника Криворученко Є.В., звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» 7256,32 грн., у тому числі: заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 21 жовтня 2017 року по 21 січня 2019 рік в сумі 6325,35 грн., 3% річних нарахованих за прострочення оплати спожитої електричної енергії 328,30 грн. та інфляційні витрати 602,67 грн.

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, враховуючи, що на запит суду в порядку ч. 7 ст. 165 ЦПК України до Єдиного державного демографічного реєстру отримано відповідь № 30885 від 13.04.2023 р. про відсутність відомостей за заданими параметрами, у тому числі, запитом суду від 13.04.2023 року витребувано з Відділу обліку проживання фізичних осіб у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради відомості про зареєстроване місце проживання або перебування ОСОБА_1 .

Згідно повідомлення Відділу обліку проживання фізичних осіб у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, яке надійшло до суду 18.05.2023 року, ОСОБА_1 значиться зареєстрованою з 11.11.1991 р. за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідає вказаній у заяві про видачу судового наказу.

Разом з тим, ознайомившись з заявою про видачу судового наказу та доданими до нього матеріалами, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 р. № 14 (далі Постанова), наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Разом з цим, ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд з такою вимогою.

Наявність обставин, які вказують на перевищення позовної давності, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із обґрунтованості заявленої вимоги і документів, доданих до заяви.

Згідно положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі» направив до суду заяву про видачу судового наказу поштовою кореспонденцією через відділення поштового зв`язку «Укрпошта Експрес» 11.04.2023 року, що підтверджується відповідними відмітками на конверту та у заяві просить стягнути з ОСОБА_1 та свою користь 7256,32 грн., з яких: заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 21 жовтня 2017 року по 21 січня 2019 рік в сумі 6325,35 грн., 3% річних нарахованих за прострочення оплати спожитої електричної енергії 328,30 грн. та інфляційні витрати 602,67 грн.

Тобто, заявляється до стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі» заборгованість за період який перевищує загальний строк позовної давності у три роки встановлений законом. При цьому, в обґрунтування того, що на думку заявника строк позовної давності не попущено, посилається на період дії карантину COVID-19, проте, з цього приводу слід зазначити наступне.

Відповідно до розділу 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, зокрема, визначені статтею 257 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Однак, встановлення даних обставин виходить за межі інституту наказаного провадження, оскільки статті 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин продовження строку позовної давності та чітко визначає у п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, про що зазначено вище.

Пропуск позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником щодо розміру заборгованості, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, враховуючи те, що в разі вирішення питання про стягнення заявленої заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, чим можуть бути обмежені права боржника.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для видачі судового наказу у зв`язку з пропуском загального строку позовної давності, отже, виходячи з зазначеного та положень п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи зазначене, внесена заявником сума судового збору в розмірі 268,40 грн. (дата зарахування на казначейський рахунок 09.03.2023 р., ідентифікатор об`єкта в Казначействі: 476838854) не підлягає поверненню АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі».

Керуючись ст.ст. 163-166, 258-261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Акціонерному товариству «ДТЕК Дніпровські електромережі» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, трьох відсотків річних та інфляційних витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровськ шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.О. Бізяєва