ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року

м. Харків

справа № 643/1873/23

провадження № 22-ц/818/758/23

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Тичкової О.Ю.

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Тітченко О.В.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа Індустріально-Немишлянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 березня 2023 року постановлену у складі судді Задорожної А.М.,-

УСТАНОВИВ:

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, в якій просила встановити факт народження дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження місто Білгород, Білгородська область, Російської Федерації, мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви посилалась на те, що вона, ОСОБА_1 , разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 на початок повномасштабного вторгнення російських військ на територію України проживали у м. Вовчанськ, який був окупований у перший день вторгнення, тобто 24.02.2022. Оскільки під час окупації у м. Вовчанськ не працював пологовий будинок, для прийняття пологів 11.08.2022 її вивезли до м. Білгород Російської Федерації, де ІНФОРМАЦІЯ_1 в Білгородській обласній клінічній лікарні Святителя Іоасифа вона народила сина ОСОБА_2 , що підтверджується випискою з історії розвитку новонародженого №1478 нк2 від 16.08.2022 та виписаним епікризом Перинатального центру вказаної лікарні. Під час виписки їй було видано свідоцтво про народження дитини, виданого 16.08.2022. Після деокупації м. Вовчанськ, вона разом із своєю сім`єю виїхала до м. Харкова, де зараз і проживає як тимчасово переміщена особа. У зв`язку із втратою оригіналу свідоцтва про народження дитини, яке їй видали у м. Білгород Російської федерації, вона звернулася до Індустріально-Немишлянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харкова із заявою про видачу свідоцтва про народження дитини українського зразка, у чому їй було відмовлено. За вказаних обставин, на думку заявника, засвідчити факт народження дитини окрім як встановлення факту в судовому порядку, не існує.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.03.2023 у відкритті провадження у справі , про встановлення факту народження за заявою ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що заява не може бути розглянута в порядку ст., ст. 315, 317 ЦПК України, оскільки народження сина заявниці сталося не на тимчасово окупованій території України, а на території іншої держави та зареєстроване останньою.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просила ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що від встановлення факту народження її сина в певний час в певному місці залежить виникнення особистих прав у її сина та у неї, як у його законного представника. Наразі законодавством України не передбачено іншого порядку встановлення даного факту. Заявниця вважала що суд не врахував, що внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України народження її дитини на території Російської Федерації було примусовим та вимушеним у зв`язку з окупацією м. Вовчанськ. Після звільнення рідного міста вона не має іншої можливості одержати втрачене свідоцтво про народження. При цьому ОСОБА_1 зауважила , що не просила встановити факт народження на тимчасово окупованій території в порядку ст.317 ЦПК України, а просила суд розглянути заяву в порядку ст.315 ЦПК України, зазначивши місце народження дитини у м. Белгород. Тому висновок суду про те, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та наявні підстави для відмови у відкритті провадження є помилковим. Суд занадто формально підійшов до питання про відкриття провадження у даній справі, чим фактично позбавив її доступу до правосуддя.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи батьки ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є громадянами України, відповідно до копії паспорта громадянина України (а.с. 8, 11);

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.08.2022, виданого НОМЕР_2 в міському окрузі «місто Білгород» ГАУ БО «МФЦ», ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Російська Федерація, Білгородська область, місто Білгород, про що 16.08.2022 складено актовий запис про народження №3.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.7 ст 315. ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

У ст.317 ЦПК України, передбачений порядок розгляду справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Відмовляючи ОСОБА_1 суд вважав що її заява про встановлення факту не може бути розглянута в порядку ст., ст. 315, 317 ЦПК України, оскільки народження її сина сталося не на тимчасово окупованій території України, а на території іншої держави та зареєстроване останньою

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що факт народження ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16.08.2022, виданого НОМЕР_2 в міському окрузі «місто Білгород» ГАУ БО «МФЦ», ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Російська Федерація, Білгородська область, місто Білгород, про що 16.08.2022 складено актовий запис про народження №3, а тому повторно чи додатково встановленню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; установлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України; 4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Заявниця просить встановити факт народження сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в місті Білгород, Білгородської області, Російської Федерації у зв`язку з втратою оригіналу свідоцтва про народження дитини, яке їй видали у м. білгород російської федерації.

З матеріалів справи вбачається, що факт народження ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16.08.2022, виданого НОМЕР_2 в міському окрузі «місто Білгород» ГАУ БО «МФЦ» за змістом якого ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Російська Федерація, Білгородська область, місто Білгород, про що 16.08.2022 складено актовий запис про народження №3, а тому повторно чи додатково встановленню не підлягає.

З вищезазначеного можна зробити висновок, що факт народження ОСОБА_2 підтверджено документально, тому відсутні передбачені законом підстави для його встановлення.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування даного судового рішення,

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 травня 2023 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук