Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1689/23

21 листопада 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПАРІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

21.07.2023 року ТзОВ «Фінансова Компанія «ПАРІС» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що 07.02.2020 року між ОСОБА_1 та АТ «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір № 0050481 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, згідно якого позичальник отримав споживчий кредит у розмірі 15151 грн. 52 коп., шляхом перерахунку на картковий рахунок, строком на 6 місяців, з фіксованою процентною ставкою - 18 % річних, разовою комісією при видачі кредиту - 1% від суми наданого кредиту та щомісячною комісією за супроводження кредиту 5% від суми наданого Кредиту.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим станом на 06.07.2023 року допустив виникнення заборгованості по кредитному договору в сумі 18582 грн. 74 коп. та складається з: 7749 грн. 76 коп. заборгованості за тілом кредиту; 2646 грн. 57 коп. заборгованості за процентами; 7575 грн. 80 коп. заборгованості за комісією; 85 грн. 68 коп. 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року; 524 грн. 93 коп. - інфляційні втрати за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року.

Дану заборгованість слід стягнути на користь нового кредитора, оскільки між первісним кредитором та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги. Також, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник ТзОВ «Фінансова Компанія «ПАРІС» в судове засідання не прибув, однак в позовній заяві просив розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника. Не заперечив щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення по справі.

Відповідач по справі ОСОБА_1 в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які зберігаються в матеріалах справи.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало.

Сторони, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Тому, зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про можливість задоволення позову ТзОВ «Фінансова Компанія «ПАРІС» з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 07.02.2020 року між АТ «РВС БАНК» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник/відповідач) було підписано Заяву-Договір № 0050481 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, згідно якого позичальник отримав споживчий кредит у розмірі 15151 грн. 52 коп., шляхом перерахунку на картковий рахунок, строком на 6 місяців, з фіксованою процентною ставкою - 18 % річних, разовою комісією при видачі кредиту - 1% від суми наданого кредиту та щомісячною комісією за супроводження кредиту 5% від суми наданого Кредиту (а.с. 15).

У п. 2 Заяви-Договору № 0050481 вiд 07.02.2020 року зазначено, що відповідач погоджується з тим, що Заява-Договір разом з публічною пропозицією і паспортом споживчого кредиту та графіком погашення складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтвердив своїм власноручним підписом та зобов`язався виконувати його (а.с. 4-14, 17).

Вiдповiдно до п.п. 7.3.1. публічної пропозиції, погашення клієнтом заборгованостi за споживчим кредитом, в тому числі щомісячного платежу здiйснюється щомісячно та/або в дату повного погашення заборгованості за споживчим кредитом, починаючи з місяця, наступного після місяця оформлення споживчого кредиту, за ануїтетною схемою погашення (ряд рівних грошових платежів, що здiйснюються через рiвнi проміжки часу) у розмірах і терміни (дати), визначені графіком платежів, шляхом забезпечення наявності грошових коштів у відповідних сумах на рахунку для погашення заборгованості, що зазначений у Заяві-Договорі.

Додатком № 1, який є невід`ємною частиною Заяви-Договору № 0050481 вiд 07.02.2020 року (п. 6 Заяви-Договору), визначаються такі деталі: складовi загальної вартості кредиту, вартість платежів з повернення кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми комісійної винагороди та iншi платежі за договором (а.с. 22-23).

У разі порушення терміну погашення заборгованості за споживчим кредитом, в тому числі щомісячного платежу, в тому числі його частини, встановленого графіком платежів, така заборгованість, у тому числі щомісячний платіж (або його частина) вважається простроченим, починаючи з наступного дня за днем встановленого терміну погашення згідно з графіком платежів і до дня погашення простроченої заборгованості.

З дня виникнення простроченої заборгованості за споживчим кредитом, в тому числі щомісячного платежу, встановленого графіком платежів, банк має право нараховувати штрафні санкції за порушення строків погашення заборгованості за споживчим кредитом, у тому числі щомісячних платежів, у розмірі 10,00 грн. за кожен день прострочення платежу. Сплата штрафу та/або пені не звільняє клієнта від виконання зобов`язань, за порушення яких передбачені штраф та/або пеня, і так само не звільняє його від обов`язку відшкодувати банку збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань за договором, у тому числі будь-які витрати, що були понесені банком у зв`язку зі стягненням заборгованості з позичальника за договором, (п. 7.3.11 Публічної пропозиції).

На підставі укладеної Заяви-Договору № 0050481 вiд 07.02.2020 року відповідачу було видано платіжну картку (п. 11 Заяви-Договору) та відкрито картковий рахунок, на який 07.02.2020 року було зараховано грошові кошти в сумі 15151 грн. 52 коп., про що свідчать копії меморіальних ордерів № 5743, 5744 від 07.02.2020 року (а.с. 26)

Відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, про що свідчить виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 24-30).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст.ст.514,516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно із ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно п. 7.6.2 Публічної пропозиції, керуючись ст. 516 ЦК України банк має право на можливу заміну кредитора, шляхом відступлення права вимоги за Заявою-Договором.

Відповідно до копії Договору про відступлення права вимоги № 28/12/2021-1 від 28.12.2021 року, укладеного між АТ «РВС БАНК» та ТзОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» (позивач), (п.1.1) первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, зазначеними в Додатку № 1 до цього Договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є його невід"ємною частиною, які укладені між АТ «РВС БАНК» та божниками (а.с. 18-20).

Згідно Додатку № 1 до вищевказаного договору вбачається, що ТзОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» (позивач) передано, зокрема, право вимоги до боржника ОСОБА_1 (відповідач) за Заявою-Договором № 0050481 вiд 07.02.2020 року на сумарну заборгованість 17972 грн. 13 коп., яка складається з: 7749 грн. 76 коп. заборгованості за тілом кредиту; 2646 грн. 57 коп. заборгованості за процентами; 7575 грн. 80 коп. заборгованості за комісією (а.с. 22-25).

Згідно п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги № 28/12/2021-1 від 28.12.2021 року відступлення права вимоги за цим договором здійснюється на платній основі у розмірі, вказаному в п. 4.1 цього договору. Ціна відступлення права вимоги за цим договором становить 957086 грн. 24 коп. (п. 4.1. Договору про відступлення права вимоги).

Отже, згідно з долученим позивачем договором про відступлення прав вимоги, АТ «РВС БАНК» відступив вимогу за Заявою-Договором № 0050481 вiд 07.02.2020 року щодо боржника ОСОБА_1 до ТзОВ «Фінансова компанія «ПАРІС», а тому ТзОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» стало новим кредитором боржника ОСОБА_1 за Заявою-Договором № 0050481 вiд 07.02.2020 року.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань за Заявою-Договором та станом на 06.07.2023 року допустив перед позивачем заборгованість, яка становить 18582 грн. 74 коп. та складається з: 7749 грн. 76 коп. заборгованості за тілом кредиту; 2646 грн. 57 коп. заборгованості за процентами; 7575 грн. 80 коп. заборгованості за комісією; 85 грн. 68 коп. 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року; 524 грн. 93 коп. - інфляційні втрати за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року (а.с. 36-43).

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за вказаним договором, відповідачем по справі суду не представлено.

25.01.2022 року ТзОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» на iм`я ОСОБА_1 було направлено вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання № 284/25/01/2022-1 вiд 25.01.2022 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень, описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком АТ «Укрпошта» (а.с. 44-45).

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.

Згідно із ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Приписами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання, у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат та 3% річних, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі №902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за Заявою-Договором № 0050481 вiд 07.02.2020 року, а тому у позивача виникло право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тому, суд, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 18582 грн. 74 коп. згідно Заяви-Договору № 0050481 вiд 07.02.2020 року.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі до суду позову про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 18582грн. 74 коп. сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп. згідно платіжної інструкції № 5485 від 11.07.2023 року.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову ТзОВ «Фінансова Компанія «ПАРІС», з відповідача в користь позивача слід стягнути 2684 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

На підставі наведеного, ст.ст.526, 610-612, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.141, ст.258, ст.259, ст.263, ст.265, ст.268, ст.ст.280-282, ст.289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПАРІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПАРІС», юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 77А, код ЄДРПОУ 38962392), заборгованість за Заявою-Договором № 0050481 вiд 07.02.2020 року, яка станом на 06.07.2023 року становить 18582 грн. 74 коп. (вісімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні 74 копійки) та складається з: 7749 грн. 76 коп. (сім тисяч сімсот сорок дев"ять гривень 76 копійок) - заборгованості за тілом кредиту; 2646 грн. 57 коп. (дві тисячі шістсот сорок шість гривень 57 копійок) - заборгованості за процентами; 7575 грн. 80 коп. (сім тисяч п`ятсот сімдесят п`ять гривень 80 копійок) - заборгованості за комісією; 85 грн. 68 коп. (вісімдесят п`ять гривень 68 копійок) - 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року; 524 грн. 93 коп. (п`ятсот двадцять чотири гривні 93 копійки) - інфляційних втрат за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПАРІС», юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 77А, ), - 2684 грн. 00 коп. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 24.11.2023 року.