Справа № 644/ 5678 /23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 листопада 2023 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря Трач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АН «Рестріелт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ТОВ «АН «Рестріелт» - адвокат Костиря Г.А. звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідачів в рівних частинах на користь позивача суму заборгованості в розмірі 13727,90 грн. в якості компенсації витрат балансоутримувача з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та покласти судові витрати на відповідачів.

Ціна позову визначена позивачем в розмірі - 13727,90 грн.

Вказана позовна заява подана представником позивача через систему «Електронний суд».

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , відноситься до приватного житлового фонду та перебуває на балансі ТОВ «АН «Рестріелт».

ТОВ «АН «Рестріелт» здійснює витрати необхідні для забезпечення утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до «Договору про компенсацію витрат балансоутримувача з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 01 серпня 2011р., що опублікований в газеті «Харьковские известия» від 18.08.2011 року.

В свою чергу, на виконання умов вказаного Договору, власники квартир житлового будинку сплачують на користь ТОВ «АН «Рестріелт» компенсацію витрат балансоутримувача з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

При цьому, ТОВ «АН «Рестріелт» з метою належного виконання умов публічного договору від 01 серпня 2011 р. було укладено договори з відповідними комунальними підприємствами міста Харкова, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та послуг водовідведення, електропостачання, тощо, які спрямовані на забезпечення житлово-комунальними послугами мешканців житлового будинку.

Вказане надає можливість Позивачеві здійснювати витрати необхідні для забезпечення утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а власникам сплачувати за такі витрати за тарифами відповідних комунальних підприємств.

Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_2 було, прийняте рішення: підтвердити здійснення функцій управителя багатоквартирного будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 - Товариством з обмеженою відповідальністю АН «Рестріелт», код 24137933 (балансоутримувач), з переліком житлово-комунальних послуг та розміром витрат на утримання будинку у формі та на умовах, що передували проведенню цих зборів, а саме на умовах договору про компенсацію витрат балансоутримувача з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 01 серпня 2011р. (опублікований в газеті «Харьковские известия» від 18.08.2011 року) із усіма змінами та доповненнями.

Таким чином, відносини між ТОВ «АН «Рестріелт» та відповідачами, є договірними та ґрунтуються на «Договорі про компенсацію витрат балансоутримувача з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 01 серпня 2011 р. та додатках до нього.

Позивач власні зобов`язання за вищевказаним договором виконує у повному обсязі, жодних скарг чи претензій від відповідачів не надходило.

Відповідачами не виконуються власні зобов`язання за договором та не сплачуються належні щомісячні платежі на користь позивача.

Станом на 13.07.2023 року заборгованість відповідачів перед ТОВ АН «Рестріелт» становить 13 727,90 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Ухвалою суду від 15.08.2023 року відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Копія даної ухвали разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримана відповідачем ОСОБА_1 04.10.2023 року безпосередньо в суді, що підтверджується власноручно написаної розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи.

Оскільки ухвала суду від 15.08.2023 року отримана відповідачем ОСОБА_1 , суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та встановленого судом строку для подання відзиву. Протягом встановленого судом строку, відповідачем ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подавався.

Відповідачу ОСОБА_2 копія позовної заяви та доданими до неї документами направлена за адресою місця реєстрації, однак повернулась на адресу суду неврученою, що підтверджується поштовим повідомленням, яке знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оскільки ухвала суду від 15.08.2023 року направлялась відповідачу ОСОБА_2 на адресу місця реєстрації, і повернулась неврученою, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі та встановлення строку для подання відзиву.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник позивача просив справу слухати за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, кожному з відповідачів належить частина квартири.

Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , відноситься до приватного житлового фонду та перебуває на балансі ТОВ «АН «Рестріелт».

ТОВ «АН «Рестріелт» здійснює витрати необхідні для забезпечення утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до «Договору про компенсацію витрат балансоутримувача з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 01 серпня 2011р., що опублікований в газеті «Харьковские известия» від 18.08.2011 року.

Таким чином, між ТОВ АН «Рестріелт» як управителем житлового будинку та відповідачами, як споживачами послуг було укладено публічний договір з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що передбачено частиною 2 ст. 633 Цивільного кодексу України.

Таким чином, Публічний договір є чинним на момент звернення до суду з даним позовом, а співвласники багатоквартирних будинків, за адресою: АДРЕСА_2 перебувають в договірних відносинах з ТОВ АН «Рестріелт» і зобов`язані здійснювати оплату наданих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», встановлено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_2 було, прийняте рішення: підтвердити здійснення функцій управителя багатоквартирного будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 - Товариством з обмеженою відповідальністю АН «Рестріелт», код 24137933 (балансоутримувач), з переліком житлово-комунальних послуг та розміром витрат на утримання будинку у формі та на умовах, що передували проведенню цих зборів, а саме на умовах договору про компенсацію витрат балансоутримувача з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 01 серпня 2011р. (опублікований в газеті «Харьковские известия» від 18.08.2011 року) із усіма змінами та доповненнями.

Відповідно до п. п. 5, 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» до обов`язків співвласників багатоквартирного будинку віднесено: 5) виконувати рішення зборів співвласників; 10) своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Таким чином, між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Житлово-комунальні послуги відповідачам фактично надавалась позивачем, вказаний факт сторонами не спростовувався.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Споживачі зобов`язані оплачувати за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалася ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не виконують обов`язки по сплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим станом на 13.07.2023 року заборгованість відповідачів перед позивачем становить 13 727,90 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Приймаючи до уваги, що відповідачі будучи зобов`язаними своєчасно сплачувати плату за отриманні послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашають заборгованість добровільно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яка утворилася за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 13 727,90 грн., яка утворилася за адресою: АДРЕСА_3 .

Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

В позовній заяві представник позивача просить також стягнути з відповідачів судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4407,70 грн.

Згідно п. 8 ч. 2 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, у загальному розмірі 4407,70 грн., представником позивача надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги; договір про надання правової допомоги № 14/07-23-2 від 14.07.2023 року; завдання до договору № 14/07-23-2 про надання правничої допомоги адвокатом від 14.07.2023 року; акт № 10 приймання-передачі виконаних робіт (послуг) до договору № 14/07-23-2 про надання правничої допомоги адвокатом від 14.07.2023 року та розрахунок їх вартості. Попередній розмір судових витрат наведений у позовній заяві.

Суд дослідивши позовну заяву з доданими до неї матеріалами, докази надані на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, вважає, що судові витрати в частині стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи з положень статей 137, 141ЦПК України, статті 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Таким чином, суд зобов`язаний з урахуванням обставин і складності справи надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально (без надання оцінки доказам та аргументам) вказати про відсутність підстав для компенсації таких витрат на користь позивача за рахунок відповідача.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

З позовної заяви вбачається, що вона подана представником позивача через систему «Електронний суд».

В позовній заяві на виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справиу розмірі 4407,70 грн., яка складається з наступного: 3000,00 грн. - основна винагорода; 1372,70 грн. додаткова винагорода; 35,00 грн. компенсація витрат за отримання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Провадження по цивільні справі відкрито в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд звертає увагу на те, що представник позивача адвокат Костиря Г.А. не приймав безпосередню участь в судовому засіданні, вказана цивільна справа не є складною.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених статтями 137 та 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних робіт, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Суд зазначає, що при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.

Суд, вирішуючи питання щодо витрат понесених учасником справи на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що додані до клопотання про вирішення питання про розподіл судових витрат документи, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному в позові розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Крім того, заявлені витрати на правову допомогу на загальну суму 4407,70 грн. є очевидно не співмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг та сам розмір є явно завищеним.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та про необхідність покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, в розмірі 3000,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2147,20 грн., в дольовому співвідношенні по 1073,60 грн. з кожного з відповідачів, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. в дольовому співвідношенні по 1500,00 грн. з кожного з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 322, 382, 610, 629, 633, 901 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АН «Рестріелт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АН «Рестріелт» заборгованості в якості компенсації витрат балансоутримувача з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 13727,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АН «Рестріелт» судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2147,20 грн., в дольовому співвідношенні по 1073,60 грн. з кожного з відповідачів, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. в дольовому співвідношенні по 1500,00 грн. з кожного з відповідачів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення до Харківського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено 27.11.2023 року.

Суддя: А. К. Сітало