ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3589/23 Справа № 212/7801/21 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 212/7801/21

провадження № 22-ц/803/3589/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання - Тимофєєвої В.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

третя особа - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна,

третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 212/7801/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про розірвання договору, припинення нарахування по картці/рахунку, скасування раніше нарахованих платежів та заборгованості по ним, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»,

на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2022 року (суддя Колочко О.В.), повне судове рішення складено 10 жовтня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до АТ «ПУМБ», в обґрунтування якого посилався на те, що 09 липня 2019 року між ним та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір № 001 та отримано картку № НОМЕР_1 із встановленим кредитним лімітом у розмірі 30 000 грн. 19 вересня 2020 року невідома особа шляхом шахрайських дій зняла з його картки кредитні кошти в розмірі 29 500 грн. 21 вересня 2020 року він повідомив про це Банк та звернувся до органів поліції із заявою про кримінальне правопорушення, яка була внесена до ЄРДР за № 0000239 від 22.09.2020 року за частиною 1 статті 185 КК України. Зазначив, що він не отримував 19 вересня 2020 року кредитні кошти в сумі 29 500 грн, Умови та Правила надання банківських послуг не порушував, нікому ПІН-код не повідомляв, картку не втрачав та іншим особам ніколи не передавав, картка увесь час знаходилася у сейфі в квартирі за місцем проживання позивача, з моменту її отриманні він жодного разу не користувався нею. 19 вересня 2020 року позивач цілий день перебував на роботі, після отримання о 13.15 годині SMS-повідомлення про зняття з картки 29 500,00 грн одразу зателефонував на гарячу лінію АТ «ПУМБ» і в поліцію за номером 102, а 21 вересня 2020 року особисто звернувся до Банку та до поліції. На його заяву від 21.09.2020 року, 29.09.2020 року співробітники АТ «ПУМБ» надали відповідь про відмову. На його думку, він як користувач картки своїми діями або бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з карткового рахунку відбулося не за його розпорядженням, і він не повинен нести відповідальність за такі операції, виявивши безпідставне списання коштів він повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів. 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 89602 про стягнення з нього на користь АТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 38 706,94 грн. Постановою приватного виконавця Сидорук Л.В. від 02.08.2021 року відкрито виконавче провадження у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого напису. Вказаний напис вважає таким, що вчинений без дотримання належної процедури вчинення виконавчих написів, а також посилається на те, що грошові кошти у розмірі 29 500 грн він не отримував і заборгованість не повинен сплачувати.

На підставі вищезазначеного, просив суд розірвати кредитний договір № 001 від 09 липня 2019 року, укладений між ним та АТ «ПУМБ»; припинити нарахування по картці/рахунку № НОМЕР_1 в АТ «ПУМБ» щомісячних платежів на загальну суму 38 206,94 грн; скасувати нараховані платежі та заборгованість по ним; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 89602, вчинений 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено: розірвано кредитний договір, укладений між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» на підставі заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 001 від 09 липня 2019 року. Припинено нарахування по картці/рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ «ПУМБ» щомісячних платежів за договором № 001 від 09 липня 2019 року та заборгованості по ним, які були оформлені на ОСОБА_1 , скасовано раніше нараховані платежі та заборгованість по ним. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 89602 від 15 липня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором у розмірі 38 706,94 грн. Стягнуто з АТ «ПУМБ» в дохід держави судовий збір у розмірі 2 724,00 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що в матеріалах справи міститься виписка по картці № НОМЕР_1 , згідно з якою кошти в сумі 29 500,00 грн були переказані з карти, але при цьому, немає посилання на спосіб переказу цих коштів. Сам рахунок позивачем з моменту його відкриття жодного разу до спірної транзакції не використовувався. Крім того, позивач здійснив всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку щодо доведення своєї невинуватості у здійсненні зазначених дій, а отже, як користувач карти, не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Суд першої інстанції також дійшов висновку про істотне порушення Банком вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ДКБО, оскільки є факт здійснення операції за кредитним рахунком позивача, яка ним не замовлялася та не оформлялася, що завдало йому істотної шкоди у вигляді зарахування заборгованості, яку він має погашати, та нарахування на неї відсотків за використання кредитних коштів, які ним не отримувались, а сама послуга не замовлялась, тому суд вважав за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення статті 651 ЦК України та розірвати кредитний договір. Позовні вимоги щодо припинення нарахування щомісячних платежів за кредитним договором, скасування раніше нарахованих платежів, заборгованості по ним, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є похідними від вимог про розірвання кредитного договору та взаємопов`язаними між собою, а тому самостійного обґрунтування судом мотивів їх задоволення не потребують.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, відповідач АТ «ПУМБ» посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні його вимог.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про розірвання кредитного договору, припинення нарахування по картці/рахунку заборгованості і скасування нарахованих платежів та кредитної заборгованості, не надав правової оцінки кредитним правовідносинам, які виникли між банком та позивачем, доказів на спростування факту отримання кредиту, користування кредитними коштами та невиконання кредитних зобов`язань позивачем надано не було. Суд також не з`ясував відсутність підстав для розірвання кредитного договору. Так, суд не надав оцінки того, чи був факт істотності порушення кредитного договору, укладеного між сторонами, яке саме порушення умов кредитного договору відбулося з боку Банку, чи було позбавлення позивача того, на що він розраховував при укладенні договору. Крім того, на думку скаржника, позивач обрав неналежним спосіб захисту, оскільки розірвання кредитного договору, припинення нарахування по картці, скасування нарахованих платежів та скасування заборгованості позивача перед банком не є ефективним способом захисту заявлених у позовній заяві обставин, враховуючи, що заявлені вимоги не приводять до поновлення порушених (оспорюваних) прав, які заявляє позивач. Суд також не дослідив належним чином умови договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згоду на приєднання до якого надав позивач, та не з`ясував обставини, пов`язані з виконавчим написом.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив її відхилити.

Представник АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника банку.

Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Грисюк О.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

09 липня 2020 року на підставі Заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 001, у якій позивач ОСОБА_1 просив відкрити на його ім`я поточний рахунок та надати кредитну картку, останньому був відкритий рахунок № НОМЕР_2 у гривнях та надана кредитна картка № НОМЕР_1 із встановленим кредитним лімітом у розмірі 30 000 грн.

У вказаній Заяві зазначений контактний номер мобільного телефону заявника НОМЕР_3 .

21 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про те, що 19 вересня 2020 року о 13.15 год. невстановлена особа шляхом вільного доступу таємно викрала майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме, зняла грошові кошти з картки АТ «ПУМБ» у сумі 29 500 грн.

За заявою ОСОБА_1 від 21.09.2020 року зареєстровано 22 вересня 2020 року кримінальне провадження № 0000239 за статтею 185 частини 1 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР.

19 вересня 2020 року о 13.20 год. ОСОБА_1 звернувся на гарячу лінію АТ «ПУМБ» з повідомленням про несанкціоноване ним списання грошей у розмірі 29 500 грн, що підтверджується Інформацією, наданою ПрАТ «Київстар» щодо здійснення вихідних та отримання вхідних дзвінків, а також SMS повідомлень номером телефону НОМЕР_3 , які були зафіксовані у період часу з 08.00 год. 19.09.2020 року по 08.00 20.09.2020 року, а також показаннями ОСОБА_1 , наданими у якості свідка.

21 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Відділення № 6 ПАТ «ПУМБ» в м. Кривий Ріг із письмовою заявою власника картки, у якій повідомив про несанкціоноване проведення транзакції.

29 вересня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до АТ «ПУМБ» із письмовою заявою, в якій просив розібратися у виниклій ситуації щодо зняття з його кредитної картки грошової суми 29 500 грн, оскільки відділення Банку відмовило у його зверненні щодо спірної транзакції.

У відповідь на звернення ОСОБА_1 . Банк повідомив заявника у своєму листі від 22.10.2020 року № КНО-33/81397, що не має підстав для задоволення вимог, викладених у зверненні, посилаючись на те, що 19.09.2020 року шляхом використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_4 була здійснена операція з оплати ігрового/розважального контенту на суму 29 500,00 грн в торговій точці xBill*zMoney MP, KYIV, UA, яка підтримувала можливість проведення операції із застосуванням технології 3D Secure, яка заявником не була підключена, а згідно з Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не підлягають оскарженню операції, здійснені з використанням платіжної картки, якщо клієнтом не підключено або відключено цю технологію.

Згідно з випискою з особового рахунку ОСОБА_1 за період 09.07.2019 року по 11.11.2021 року, наданої АТ «ПУМБ», 22.09.2020 року з рахунку № НОМЕР_2 здійснено операцію покупки через РОS-термінал (по карті *0164) xBill*zMoney MP, KYIV, UA на суму 29 500 грн та у подальшому нарахування процентів за користування кредитом та відсотки за прострочення боргу.

02.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. на підставі заяви стягувача АТ «ПУМБ» відкрито виконавче провадження № 66339471 з примусового виконання виконавчого напису № 89602, вчиненого 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського РНОКО Грисюк О.В. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 38 706,94 грн.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга АТ «ПУМБ» задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи міститься виписка по картці № НОМЕР_1 , згідно з якою кошти в сумі 29 500,00 грн були переказані з карти, але при цьому, немає посилання на спосіб переказу цих коштів. Сам рахунок позивачем з моменту його відкриття жодного разу до спірної транзакції не використовувався. Крім того, позивач здійснив всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку щодо доведення своєї невинуватості у здійсненні зазначених дій, а отже, як користувач карти, не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Суд першої інстанції також дійшов висновку про істотне порушення Банком вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ДКБО, оскільки є факт здійснення операції за кредитним рахунком позивача, яка ним не замовлялася та не оформлялася, що завдало йому істотної шкоди у вигляді зарахування заборгованості, яку він має погашати, та нарахування на неї відсотків за використання кредитних коштів, які ним не отримувались, а сама послуга не замовлялась, тому суд вважав за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення статті 651 ЦК України та розірвати кредитний договір. Позовні вимоги щодо припинення нарахування щомісячних платежів за кредитним договором, скасування раніше нарахованих платежів, заборгованості по ним, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є похідними від вимог про розірвання кредитного договору та взаємопов`язаними між собою, а тому самостійного обґрунтування судом мотивів їх задоволення не потребують.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення № 705 про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення № 705, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 05 квітня 2021 року у справі № 336/3989/19, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 29 серпня 2022 року у справі № 532/1349/19.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не вчиняв дії, спрямовані на списання чи перерахунок коштів з його карткового рахунку, а відповідач не надав докази на підтвердження вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою.

На підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції, враховуючи вищевказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, зокрема, несанкціоноване списання грошових коштів з рахунку позивача, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Так, суд дійшов обґрунтованого висновку про істотне порушення банком вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ДКБО, оскільки є факт здійснення операції за кредитним рахунком позивача, яка ним не замовлялася та не оформлялася, що завдало йому істотної шкоди у вигляді зарахування заборгованості, яку він має погашати, та нарахування на неї відсотків за використання кредитних коштів, які ним не отримувались, а сама послуга не замовлялась, тому правильно застосував до спірних правовідносин положення статті 651 ЦК України та розірвав кредитний договір.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що вимоги позивача про припинення нарахування заборгованості, скасування по карті/рахунку є неефективним способом захисту, з посиланням на постанову Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц, оскільки висновки суду касаційної інстанції в зазначеній відповідачем справі зроблені за встановлення інших фактичних обставин.

Доводи апеляційної скарги АТ «ПУМБ», зокрема щодо не з`ясування судом першої інстанції обставин, пов`язаних з виконавчим написом, кредитуванням позивача, відсутністю підстав для розірвання кредитного договору, ненадання оцінки нормам Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.А. Мірута

Я.В. Хейло

Повне судове рішення складено 24 травня2023 року.

Головуючий О.О. Тимченко