РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/19136/22

Провадження № 22-ц/4815/679/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Ковальчук Н.М.,

Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач Департамент соціальної політики Рівненської міської ради,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2023 року, ухвалене у складі судді Кучиної Н.Г. в м. Рівне, дата складення повного тексту рішення 07 квітня 2023 року, справі за позовом Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів житлової субсидії,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

21 грудня 2022 року Департамент соціальної політики Рівненської міської ради звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідачки на його користь суму надміру виплачених (у вигляді житлової субсидії) коштів у розмірі 18 798,75 грн.

Позов обґрунтований наступним.

Відповідно до рішення Рівненської міської ради від 20.08.2021 року № 1069 з 01.12.2021 року було утворено Департамент соціальної політики Рівненської міської ради як правонаступника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Згідно особисто поданих заяв та декларацій про призначення житлової субсидії від 15.12.2015 року та від 25.06.2018, доданих документів та відповідно до Положення про порядок призначення житлових субсидій (затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995р № 848) відповідачці було призначено та виплачено житлову субсидію за адресою АДРЕСА_1 на період з 01.12.2015 року по 30.11.2016 року, далі в порядку автоматичного перерахунку з 01.12.2016 року по 30.04.2017 року, та з 01.05.2017 по 30.04.2018 року, та повторне призначення з 01.05.2018 по 30.04.2019 року, а далі в порядку автоматичного перерахунку з травня 2019 року по квітень 2020 року.

У травні 2020 року позивач здійснив перевірку правильності призначення субсидії, призначеної відповідачці, та виявив факт неповідомлення інформації, що впливає на призначення субсидії. А саме, було встановлено, що у домогосподарства змінився склад сім`ї. У відповіді на запит Управління до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради підтверджено дану обставину та вказано, що крім заявниці в житлі зареєстрований з 18.08.1990 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доходи і майновий стан якого не враховувались при призначенні житлової субсидії.

У зв`язку з виявленим порушенням Управлінням було здійснено перерахунок надміру наданої житлової субсидії з 01.12.2015 року по 30.04.2020 року, внаслідок чого було встановлено, що відповідачці було безпідставно нараховано та виплачено 18 798,75 грн як житлової субсидії.

На звернення про повернення вказаних коштів відповідачка зазначені кошти не повернула.

У зв`язку із наведеним просить задовольнити позов.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29.12.2022 року було відкрито провадження у справі за вказаним позовом й ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.13).

10.02.2023 року адвокатом Твердим Миколою Кузьмовичем, діючим від імені відповідачки ОСОБА_1 , подано відзив на вказану позовну заяву, в якому вказується про відсутність порушень прав позивача.

При цьому зазначив, що лише його довірителька фактично проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а її син хоч і зареєстрований в цій квартирі, однак проживає за іншою адресою. Про це було повідомлено позивача і подано відповідний акт.

Також вказав, що субсидія була призначена із врахуванням факту проживання у квартирі однієї особи, а реєстрація у квартирі інших осіб не впливає на призначення субсидії, якщо зареєстровані інші особи у квартирі не проживають і такий факт підтверджується актом обстеження (а.с.22-23).

24.02.2022 року позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій просив позов задовольнити.

Вказав, що представник відповідачки у відзиві посилається на ту обставину, що відповідачкою ОСОБА_1 було повідомлено позивача "про факт реєстрації у квартирі крім неї сина ОСОБА_2 і факт його фактичного непроживання у цій квартирі".

Однак, не враховано тих обставин, що відповідачка двічі 15.12.2015 року та повторно 25.06.2018 року подавала заяви та декларації, за якими і приймалося рішення.

Жодних інших обставин у вищезгаданих документах, поданих на розгляд Управлінню праці па соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, відповідачем не вказано. Наявність цих документів у відповідачки тільки підтверджує обставину, що вона свідомо заповнила і двічі подала на розгляд до Управління неправдиві відомості. Двічі підписалася під інформацією, що вона усвідомлює, що у разі подання неповних (як в даному випадку) або недостовірних відомостей про осіб, які входять до складу домогосподарства у призначенні житлової субсидії може бути відмовлено та припинено її надання. У такому разі зобов`язалася повернути надміру виплачену житлову субсидію. Вказав, що представником відповідачки подано заяву та декларацію відповідачки, яку вона мала намір подати на розгляд, однак не подала, що тільки підтверджують умисне подання відповідачкою даних з недостовірними відомостями.

Також зазначив, що рішення про призначення житлової субсидії та рішення про припинення житлової субсидії від 09.06.2020 року відповідач не оскаржила (а.с.27).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2023 року у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у квартирі на момент вирішення питання про отримання субсидії було зареєстровано 2 особи, а саме відповідачка та її син, який не проживав у даній квартирі, що підтверджується матеріалами справи та про що знав позивач. Суд не погодився з позицією позивача про те, що відповідачка, звертаючись за призначенням субсидії, надала неправдиву інформацію про склад зареєстрованих в житловому приміщенні членів домогосподарства, не зазначивши про те, що крім заявниці в житлі зареєстрований з 18.08.1990 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , доходи й майновий стан якого не враховувались при призначенні житлової субсидії. Суд врахував те, що матеріалами справи підтверджено, що відповідачка повідомляла позивача про реєстрацію її сина, ОСОБА_2 , у даній квартирі, і при цьому вказувала про фактичне його непроживання там, засвідчивши таке актом від 14.12.2015 року.

Також суд враховував зміст п.25 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848) про те, що у разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за цією адресою членів домогосподарства.

Посилаючись на п.п.13, 20 вказаного Положення, суд зазначив, що не може бути повернута сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії зокрема тоді, якщо позивач не доведе, що виплату здійснив добровільно, але внаслідок рахункової помилки з його боку чи недобросовісності з боку відповідача як набувача субсидії. Така недобросовісність може проявлятися у несумлінному ставленні до виконання власних обов`язків, зловживанні правом у власних інтересах або в інтересах третіх осіб тощо.

Однак, при вирішенні спору не було встановлено, що позивач (платник грошових коштів) довів факт недобросовісності відповідачки (набувача грошових коштів), а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії.

Також суд враховував, що у складі домогосподарства ОСОБА_1 кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за цією адресою членів домогосподарства, тобто в даному випадку на 1 особу, а відтак вказані позивачем обставини не вплинули б на призначення житлової субсидії ОСОБА_1 .

Враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважав, що позивач не довів, що відповідачка на час прийняття рішення про призначення житлової субсидії є такою, що не мала права на отримання субсидії, також суд враховував відсутність умислу щодо навмисного подання інформації про меншу кількість зареєстрованих у квартирі осіб, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідачки, а тому суд дійшов висновку, що примусове повернення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії у сумі 18 798, 75 грн може призвести до покладення на відповідачку надмірного тягаря.

На вказане судове рішення позивачем подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про його скасування й ухвалення нового рішення про задоволення позову. При цьому він послався на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема зазначив, що суд не прийняв до уваги того, що в поданих заявах та деклараціях відповідачка не вказала усіх зареєстрованих осіб, одночасно надавши згоду на отримання відповідної інформації відносно себе та членів своєї сім`ї.

Також вказав, що поза увагою суду залишилось те, що працівники Управління не знали про те, що в грудні 2015 року в квартирі відповідачки було зареєстровано дві особи. Управління, використовуючи дані Міграційної служби, користувалося недостовірними даними щодо кількості зареєстрованих в домогосподарстві осіб, а тому саме відповідачка, яка достеменно знала про реєстрацію свого сина, повинна була усунути вказану помилку.

Також зазначив, що суд не врахував того, що в ході розгляду справи не доведено обставини, що відповідачка надавала Управлінню акт про проживання в житловому приміщенні, що складено та засвідчено підписами, які зазначені в акті, підписи яких засвідчив начальник ЖКП "Перспективне" 14.12.2015р.

Також вказав, що суд не прийняв до уваги й того, що рішення про призначення відповідачці субсидії прийнято на загальних підставах та відповідно до наданої відповідачкою інформації.

Крім того зазначив, що є помилковим посилання суду на висновок Верховного Суду, зроблений у постанові від 27.03.2019 року у справі № 727/5743/15-ц, оскільки не є подібними обставини справи, адже у тій справі мало місце житло, в якому було декілька власників, що дало їм можливість без повідомлення іншого власника здійснити реєстрацію особи, як наслідок заявник не знала про те, що в житлі зареєстровані особи. У цій же справі власник є один, вона свідомо не вказує в декларації зареєстровану особу.

У своїй апеляційній скарзі представник відповідачки просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

15.12.2015 року та 25.06.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради, правонаступником якого є Департамент соціальної політики Рівненської міської ради, із заявами про призначення житлової субсидії (а.с.4, 5).

Одночасно відповідачкою було подано декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 15 грудня 2015 року та 25 червня 2018 року (а.с.24, 6).

За результатами розгляду заяв була проведена перевірка документів та вказаних відомостей і згідно із Положенням про порядок призначення житлових субсидій затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848, відповідачці була призначена та виплачена субсидія на період з 01.12.2015 року по 30.11.2016 року, далі в порядку автоматичного перерахунку з 01.12.2016 року по 30.04.2017 року, та з 01.05.2017 по 30.04.2018 року, та повторне призначення з 01.05.2018 по 30.04.2019 року, а далі в порядку автоматичного перерахунку з травня 2019 року по квітень 2020 року.

В травні 2020 року під час перевірки поданих відповідачем відомостей спеціалістам Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради з метою проведення автоматичного перерахунку на наступний період встановлено, що у домогосподарства змінився склад сім`ї.

У відповіді на запит Управління до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради підтверджено дану обставину та вказано, що крім заявника в житлі зареєстрований з 18.08.1990 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , доходи майновий стан якого не враховувались при призначенні житлової субсидії.

Як вважає позивач, внаслідок неподання відповідачкою достовірної інформації про склад зареєстрованих в житловому приміщенні членів домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 , відповідачці було надміру нараховано субсидію за період з 01.12.2015 по 30.04.2020 р.

Згідно розрахунку житлової субсидії за результатами проведеної перевірки переплата по призначеній відповідачці субсидії, на думку позивача, склала 18 798, 75 грн (а.с.3).

Відповідачка заперечує порушення зі свого боку, пославшись на те, що у своїй заяві про призначення субсидії та у Декларації про доходи і витрати осіб, які були нею подані 15.12.2015 року, вона повідомила позивача і про факт реєстрації у квартирі, крім неї, її сина ОСОБА_2 , і про факт його фактичного непроживання у цій квартирі, підтвердивши такий факт долученим до заяви Актом обстеження від 14.12.2015р (а.с.25 звор.).

Заявлені 15.12.2015 року фактичні дані були незмінними і станом на 2020 рік.

Також відповідачка вказала, що у січні 2016 року їй зателефонувала працівник позивача ОСОБА_3 , яка приймала у неї документи 15.12.2015 року і повідомила, що за даними органу державної реєстрації у належній ОСОБА_1 квартирі зареєстрована лише вона, а дані про реєстрацію сина відсутні. При перевірці такого факту у паспортному столі та у ЦНАПі було встановлено, що, дійсно, офіційні дані про реєстрацію проживання її сина у квартирі були відсутні, про що свідчать адресні картки особи від 05.01.2016 року та від 18.07.2016 року. У зв?язку із цим, та з метою приведення заяви та декларації від 15.12.2015 до офіційно підтверджених даних, ОСОБА_1 , на вимогу позивача, переписала їх із зазначенням у них даних, що відповідали офіційним.

До 2020 року право на виплату субсидії продовжувалось позивачем автоматично ще декілька раз.

У 2020 році, при черговій перевірці, було виявлено, що у офіційні дані внесені зміни, які свідчили, що у квартирі станом на 15.12.2015 року було зареєстровані 2 особи ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ).

Отже, фактичні обставини справи свідчать, що у квартирі на момент вирішення питання про отримання субсидії було зареєстровано 2 особи, а саме відповідачка та її син, який не проживав у даній квартирі.

Нормативно-правове обґрунтування

Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються приписами ЦК України, Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі Положенням), Порядком повернення коштів, надмірно виплачених за призначеними субсидіями, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 29 грудня 1997 року № 39/283/90/5, у редакції, чинній на час складання акта № 58 (далі Порядок).

Щодо юрисдикції суду за вказаною в цьому позові вимогою Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 727/5743/15-ц зробила правовий висновок про те, що "з огляду на це позивач бере участь у цій справі не на виконання його владних повноважень, а з підстав, передбачених, зокрема, приписами глави 83 ЦК України. Тому спір щодо стягнення з відповідачки надмірно виплачених коштів за 2010 рік має приватноправовий, а не публічно-правовий характер і так само, як спір щодо стягнення з відповідачки надмірно виплачених коштів за 2006-2009 роки, має розглядатися за правилами цивільного судочинства (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 квітня 2018 року у справі № 370/108/17, від 30 січня 2019 року у справі № 756/6441/16-ц)".

Відповідно до п.5 Положення (чинного на час виникнення спірних правовідносин) субсидія не призначається, якщо будь-хто із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії (призначенням субсидії без звернення) здійснив купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив послуги з будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку, крім житлово-комунальних послуг у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності, на суму, яка на дату купівлі (оплати) перевищує 50 тис. гривень.

За п.5-1 вказаного Положення, чинного на час виникнення спірних правовідносин, виходячи з конкретних обставин, що склалися, на підставі рішень районних, районних у містах Києві і Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або утворених ними комісій структурні підрозділи з питань соціального захисту населення можуть призначати субсидії, як виняток, у разі наявності умов, зазначених у пункті 5 цього Положення. Рішення про призначення (непризначення) субсидії в таких випадках приймається на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства. Форма акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства затверджується Мінсоцполітики.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 Положення субсидія не призначається, якщо уповноважений власник (співвласник) житла, наймач житла у державному та громадському житловому фонді, член житлово-будівельного кооперативу, власник (співвласник) житлового приміщення, на якого відкрито особовий рахунок, та особи, які зареєстровані разом з ним у житловому приміщенні (будинку), мають у своєму володінні (користуванні) чи володінні (користуванні) дружини (чоловіка, неповнолітніх дітей) у сукупності більше ніж одне житлове приміщення (будинок), загальна площа яких у сумі перевищує встановлену соціальну норму житла, в межах якої надається субсидія. Сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про набуття права власності на житло (житлове приміщення) іншою особою, яка не була в ньому зареєстрована, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію.

Пунктом 12 Положення (чинного на час спірних правовідносин) передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні.

Згідно з п.20 вказаного Положення (чинного на час спірних правовідносин) сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку.

У випадках, зазначених в абзацах четвертому, п`ятому п.119 Положення в редакції, чинній на теперішній час, на вимогу уповноваженого органу, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином. У разі призначення житлової субсидії громадянину на наступний період уповноважений орган може утримувати суму надміру виплаченої житлової субсидії під час виплати щомісячних сум субсидій шляхом їх зменшення не більш як 20 відсотків.

Відповідно до п.119 Положення в редакції, чинній на теперішній час, за рішенням уповноваженого органу надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється, у тому числі за поданням управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг у разі, коли:

--- домогосподарству припинено надання житлово-комунальної послуги (послуг) (абзац 2);

--- громадянин не виконує зобов`язання за договором про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (абзац 3);

--- у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії (абзац 4);

--- громадянин не повідомив уповноваженому органу про обставини, зазначені у пункті 90 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення (абзац 5).

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача презюмується, а тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісність набувача покладається на платника за загальним правилом цивільного процесу щодо змагальності сторін.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 727/5743/15-ц зробила правовий висновок про те, що "сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії є майном, збереженим без достатньої правової підстави. А тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України. Суди першої й апеляційної інстанцій дійшли необґрунтованого висновку про те, що надмірно перерахована (виплачена) субсидія є шкодою. Застосування до спірних правовідносин приписів статей 1166 і 1231 ЦК України є помилковим". Не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, пенсії, допомоги, інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (пункт 1 частини першої статті 1215 ЦК України). Отже, не може бути повернута сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії зокрема тоді, якщо позивач не доведе, що виплату здійснив добровільно, але внаслідок рахункової помилки з його боку чи недобросовісності з боку ОСОБА_11 як набувача субсидії.Така недобросовісність може проявлятися у несумлінному ставленні до виконання власних обов`язків, зловживанні правом у власних інтересах або в інтересах третіх осіб тощо".

Обов`язок щодо надання достовірної інформації про доходи зареєстрованих у квартирі осіб з метою отримання субсидій у відповідності до пункту 13 Положення покладено на отримувача субсидій. Механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання, зокрема подання документів з недостовірними відомостями, приховування доходу або подання фальшивих документів (пункт 20 Положення у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, не може бути повернута сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії зокрема тоді, якщо позивач не доведе, що виплату здійснив добровільно, але внаслідок рахункової помилки з його боку чи недобросовісності з боку відповідача як набувача субсидії.

Така недобросовісність може проявлятися у несумлінному ставленні до виконання власних обов`язків, зловживанні правом у власних інтересах або в інтересах третіх осіб тощо.

Тобто, механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання.

Згідно з Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення мають право отримувати від компетентних органів та установ інформацію, необхідну для призначення субсидій.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд вважає, що в силу положень ч.3 ст.89 ЦПК України судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в цій частині, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що зміст п.25 Положення про те, що у разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за цією адресою членів домогосподарства.

У квартирі на момент вирішення питання про отримання субсидії було зареєстровано 2 особи, а саме відповідачка та її син, який не проживав у даній квартирі, що підтверджується матеріалами справи та про що знав позивач.

При цьому суд правомірно не погодився з позицією позивача про те, що відповідачка, звертаючись за призначенням субсидії, надала неправдиву інформацію про склад зареєстрованих в житловому приміщенні членів домогосподарства, не зазначивши про те, що крім заявниці в житлі зареєстрований з 18.08.1990 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , доходи й майновий стан якого не враховувались при призначенні житлової субсидії. Суд обґрунтовано врахував те, що матеріалами справи підтверджено, що відповідачка повідомляла позивача про реєстрацію її сина, ОСОБА_2 , у даній квартирі, і при цьому вказувала про фактичне його непроживання там, засвідчивши таке актом від 14.12.2015 року.

Отже, апеляційний суд вважає, що, як правильно зазначив суд першої інстанції, при вирішенні спору не було встановлено, що позивач (платник грошових коштів) довів факт недобросовісності відповідачки (набувача грошових коштів), а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії. А саме, позивач не довів, що відповідачка на час прийняття рішення про призначення житлової субсидії не мала права на отримання субсидії. Також суд обґрунтовано враховував відсутність умислу відповідачки щодо навмисного подання інформації про меншу кількість зареєстрованих у квартирі осіб. Крім того, суд підставно зазначив про необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідачки, а тому дійшов висновку, що примусове повернення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії у сумі 18 798, 75 грн може призвести до покладення на відповідачку надмірного тягаря.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами і є такими, що висновків суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на неврахування судом незазначення відповідачкою усіх зареєстрованих в квартирі осіб (крім неї самої ще й її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), незнання Управлінням факту реєстрації в квартирі відповідачки вказаного її сина, а також ненадання відповідачкою Управлінню Акту від 14.12.2015р про проживання в житловому приміщенні.

При цьому апеляційний судить виходить з того, що за встановлених судом обставин позивачем не доведено того, що відповідачка на час прийняття рішення про призначення житлової субсидії не мала права на отримання субсидії, не доведено умислу відповідачки щодо навмисного подання інформації про меншу кількість зареєстрованих у квартирі осіб. Апеляційний суд вважає, що матеріалами справи підтверджено, що відповідачка повідомляла позивача про реєстрацію її сина, ОСОБА_2 , у даній квартирі, і при цьому вказувала про фактичне його непроживання там, засвідчивши таке Актом від 14.12.2015 року.

Також, як такі, які не впливають на правильність прийнятого судом рішення, та не містять підстав для його скасування, підлягають залишенню поза увагою й посилання скаржника на те, що рішення про призначення відповідачці субсидії прийнято на загальних підставах й відповідно до наданої відповідачкою інформації, а також на помилковість посилання суду на висновок Верховного Суду, зроблений у постанові від 27.03.2019 року у справі № 727/5743/15-ц.

Висновки суду апеляційної інстанції

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України,шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 23 травня 2023 року.

Головуючий В.В. Майданік

Судді: Н.М. Ковальчук

С.В. Хилевич