Справа №278/1011/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Полонця С.М.,

секретаря с/з Лукасевич А.Є.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані правничі послуги, -

встановив:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить захистити його порушене право на оплату наданої правничої допомоги у кримінальній справі №296/415/12-к, яку закінчено виправдувальним вироком стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гонорар в розмірі 2000 доларів США та 3% річних від суми боргу з моменту ухилення від оплати гонорару з 27.02.2020 року по 26.02.2023 року в розмірі 180 доларів США, а також всі судові витрати. При цьому посилається на те, що за розпискою, складеною відповідачем 25.03.2013 року, останній зобов`язався сплатити позивачу, як його захиснику, після закінчення судового процесу у кримінальній справі виправдувальним вироком або закриттям з інших реабілітуючих підстав гонорар в розмірі 2000 доларів США. Свої зобов`язання щодо захисту відповідача у кримінальному провадженні позивач виконав у повному обсязі, а відповідач після проголошення відносно нього виправдувального вироку суду, не сплатив позивачу обумовлений гонорар, чим порушив його право на оплату праці.

Ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 30.03.2023 року цивільну справу передано на розгляд за територіальною підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 24.04.2023 року у цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16.05.2023 року заяву відповідача ОСОБА_2 із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, залишено без задоволення.

Відповідач надав відзив на позовом, в якому просить застосувати в судові справі наслідки спливу строку позовної давності та відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою слідчого з ОВС СВ УПМ ДПА в Житомирській області від 04.02.2011 року допущено до участі в кримінальній справі №11/089002 для захисту інтересів підозрюваного (обвинуваченого) ОСОБА_2 адвоката Кравчука Василя Івановича.

Листом Корольовського районного суду м. Житомира від 15.06.2020 року захисника Кравчука В.І. повідомлено про дати судових засідань, в яких він брав участь у кримінальному провадженні №296/415/12-к відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.03.2013 року ОСОБА_2 видано адвокату Кравчуку Василю Івановичу розписку, відповідно до змісту якої, по кримінальній справі, порушеній проти нього за надання правової допомоги зобов`язується виплатити гонорар в розмірі: до початку судового засідання 1000 доларів США, після закінчення, у випадку виправдального вироку, або закриття справи за реабілітуючими підставами виплатити гонорар в розмірі 2000 доларів США або в грошовому еквіваленті грн.

16.02.2016 року Корольовським районним судом м. Житомира у справі №296/415/12-к винесено вирок, яким ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.212, ч.2 ст.28, ч.2 ст.366 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу вказаних злочинів.

Ухвалою Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі №296/415/12-к вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 16.02.2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 11.06.2019 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишено без зміни, а касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області без задоволення.

Згідно ст. 45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Відповідно до ст. 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст.51 КПК України договір із захисником має право укласти особа, передбачена в частині першій статті 45 цього Кодексу, а також інші особи, які діють в її інтересах, за її клопотанням або за її наступною згодою.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Така сама правова позиція Європейського суду з прав людини викладена у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України» та в рішенні у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, а тому на підтвердження цих обставин суду повинен бути наданий договір про надання правової допомоги, оформлений у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на розписку, видану відповідачем 25.03.2013 року.

Разом з цим, у вказаній розписці не зазначено ідентифікуючих особистих даних сторін, таких як: дата їх народження, ідентифікаційні коди, адресу проживання захисника, дату видачі та номер його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, а також реквізитів кримінального провадження, в якому інтереси відповідача представляв позивач.

Крім того, розписка відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України, є підтвердженням укладення договору позики та його умов, а також посвідчує передання позичальнику позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, надана позивачем розписка є неналежним доказом по справі та не є підставою для стягнення гонорару захисника.

В свою чергу, надані відповідачем розрахунки, складені нібито позивачем про сплату на його користь коштів також не є належним доказом по справі, оскільки викликає сумнів в їх достовірності та належності позивачу.

При цьому, позивачем не надано суду договір про надання правової допомоги, укладеного між сторонами у вищевказаному кримінальному провадженні та оформленого у встановленому законом порядку, а також не доведено належними та допустимими доказами склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, розрахунку таких витрат та складання актів приймання-передачі виконаних робіт за таким договором.

Враховуючи вищенаведене, відсутність укладеної між сторонами юридично дійсної угоди про надання правової допомоги у вищезазначеному кримінальному провадженні, яка б підтверджувала виникнення у відповідача обов`язку оплати відповідної суми гонорару своєму захиснику, позовні вимоги про захист порушеного права позивача на оплату наданої правничої допомоги у кримінальній справі та стягнення з відповідача на його користь гонорару, а також пов`язаної з цим похідної вимоги про стягнення 3% річних від суми боргу, не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані правничі послуги, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: