Справа № 346/4945/23
Провадження № 2-о/346/265/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю:

секретаря судових засідань - Дутчак Х.В.,

заявниці - ОСОБА_1 ,

представника заявниці - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Печеніжинська селищна рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, -

У С Т А Н О В И В:

05 вересня 2023 року ОСОБА_2 , представляючи інтереси ОСОБА_1 , звернувся до Коломийського міськрайонного суду з заявою в якій зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік заявниці ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої ввійшла належна померлому частка у спільному майні подружжя - житловому будинку та земельній ділянці, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та були придбані за договорами купівлі-продажу від 15.09.2020 р. На момент смерті ОСОБА_3 в будинку, де він проживав, була зареєстрована та проживала його дружина. У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Харук О.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Однак, нотаріус, встановивши, що спадкодавець на момент смерті не був зареєстрований, повідомив спадкоємицю про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину через відсутність підтверджень їхнього спільного проживання на момент відкриття спадщини. ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживала разом з чоловіком в будинку по АДРЕСА_1 . Проте, її покійний чоловік ОСОБА_3 за даною адресою та за будь-якою іншою зареєстрованим не значився. Таким чином, відсутність реєстрації у спадкодавця перешкоджає заявниці в підтвердженні прийняття нею спадщини після смерті свого чоловіка. В зв`язку з цим, ОСОБА_2 просив суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, що матиме для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати право на спадкування за законом та отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно покійного чоловіка.

Ухвалою суду від 11.09.2023р. у справі за заявою ОСОБА_1 було відкрито провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Харук О.М. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 11.10.2023р. витребувано з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання в Івано-Франківській області відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені її представником вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Пояснила, що разом з чоловіком з 2019 року вони спільно проживали в АДРЕСА_1 , вели там вдвох господарство та мали спільний побут. Їхні діти вже є повнолітніми та проживають окремо. В жовтні 2020 року вони придбали нерухомість за цією адресою і заявниця там відразу зареєструвалася. Проте, її чоловік знявшись з реєстрації за старою адресою їхнього проживання, за новою не зареєструвався і на момент смерті ніде зареєстрованим не значився. У вересні 2023р. ОСОБА_1 намагалася оформити в нотаріальній конторі свої спадкові права на чоловікову частку в належній їм, як подружжю, нерухомості, однак відсутність спільної реєстрації стало цьому перешкодою.

Представник заявниці в судовому засіданні також просив задовольнити заявлені ним в інтересах ОСОБА_1 вимоги та встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. 27.09.2023р. селищний голова подав до суду письмове клопотання в якому вказав, що Печеніжинська сільська рада не заперечує проти встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини. Справу просив розглянути без участі їхнього представника.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 травня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , актовий запис № 228, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Згідно нотаріально посвідчених Договорів купівлі-продажу від 15.09.2020 року, ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, площею 0,1411 га. з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:002:0494, яка знаходиться за тією ж адресою.

Право власності за ОСОБА_3 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, підтвердженням чого є відповідні Витяги з даного реєстру.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 678.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Будучи спадкоємицею першої черги за законом, ОСОБА_1 , як дружина спадкодавця, звернулася до приватного нотаріуса Харук О.М. щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Листом від 21.09.2023р. ОСОБА_5 для оформлення спадщини рекомендував заявниці звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Харука О.М., наданого на виконання ухвали суду, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 відсутня, що підтверджується даними зі Спадкового реєстру (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 73975760).

Отже, зібрані та досліджені у справі письмові докази підтверджують, що заявниця претендуючи на спадкове майно померлого ОСОБА_3 , намагалася у визначеному законодавством порядку оформити свої спадкові права в нотаріуса. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла, що мало наслідком її подальше звернення до суду задля встановлення факту її постійного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, який необхідний для підтвердження прийняття нею спадщини та повторного звернення до нотаріальної контори.

Досліджуючи обґрунтованість та доведеність заявлених вимог, суд виходить з наступних норм права та встановлених обставин.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Стаття 1216 ЦК України визначає спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Відповідно до довідки №235 про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Печеніжинської селищної ради ОТГ вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Згідно отриманої від Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області інформації слідує, що ОСОБА_3 був зареєстрований в АДРЕСА_2 . Знятий з місце реєстрації 02.04.2021 року за заявою особи. Відомостей про іншу адресу реєстрації не вказано.

При цьому, відповідно до довідки, виданій старостою Слобідського старостинського округу Печеніжинської селищної ради, померлий ОСОБА_3 проживав в житловому будинку по АДРЕСА_1 (без реєстрації) до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Довідкою старости Слобідського старостинського округу Печеніжинської селищної ради від 18.08.2023р. №164 підтверджується, що на момент смерті ОСОБА_3 разом з ним були зареєстровані та проживали, зокрема його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також інші особи.

Крім цього, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що заявниця являється їхньою сусідкою з 2019 року. ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 проживала в АДРЕСА_1 , спільно вели господарство, ґаздували. Після смерті ОСОБА_3 в 2022 році, заявниця здійснила його поховання.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, дослідивши представлені докази, суд дійшов висновку про підтвердження ними факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

З огляду на викладене, суд задовольняє заяву в повному обсязі, оскільки встановлення даного факту породжуватиме для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2023 року

Суддя Третьякова І. В.