Справа № 587/274/23
26 травня 2023 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., з участю секретаря судового засідання Бузової Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за позовом
Товариства з додатковою відповідальність Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просив стягнути з відповідача 5 522 гривні страхового відшкодування в порядку регресу та судовий збір.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує та просить справу розглядати без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з*явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.
В суді встановлено, 15.03.2021 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль «Scania R124» д.н.з. НОМЕР_1 , оформлений Полісом № 203157042.
06.09.2021 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля «Scania R124» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «ЗАЗ Sence» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , в результаті якої, автомобілі отримали механічні пошкодження.
Відповідно до постанови Зарічного районного суду міста Суми № 591/3547/21 від 20.09.2021 р., ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні ДТП, що мала місце, крім того, тією ж постановою встановлено вину ОСОБА_1 у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
Законом України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону).
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до статей 9, 22 - 31, 35, 36 цього Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.
Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
За приписами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Так, судом встановлено, що Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого Полісом № 203157042, укладеного з ОСОБА_2 було забезпечено цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «Scania R124» д.н.з. НОМЕР_1 .
Постановою Зарічного районного суду міста Суми № 591/3547/21 від 20.09.2021 р., ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні ДТП, що мала місце, крім того, тією ж постановою встановлено вину ОСОБА_1 у скоєні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.
Згідно із ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
07.09.2021 власник пошкодженого транспортного засобу «Scania R124» д.н.з. НОМЕР_1 звернулась до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням особи, відповідальність якої застраховано про дорожньо-транспортну пригоду, яке сплатило останній за договором добровільного страхування страхове відшкодування.
Статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно із ч. 1ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до підпункту "г" пункту 38.1.1. ст.38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо ДТП визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
Тобто, для відшкодування шкоди в порядку регресу за правилами ст. 38.п.п. 38.1.1 в) якщо водій забезпеченого транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);
Відповідно до ч.3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Частиною 2.ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За вказаних обставин, суд вважає, що необхідно стягнути з ОСОБА_1 5 222 гривень страхового відшкодування в порядку регресу, а також сплачений судовий збір у сумі 2 684 гривні.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 1, 6, 22, 29, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 5, 15, 16, 22, 28, 988, 1166, 1172, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст.4,12,81,263-268 ЦПК України суд-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А.Степаненко