Справа № 344/4535/23
Провадження № 2/344/1665/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 06 травня 2006 року вона з Відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис №342. Від спільного проживання у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що спільного сімейного життя між ними не склалося. Вже тривалий час Позивачка з Відповідачем не підтримують подружніх стосунків. На сьогоднішній день всі питання щодо виховання дітей вирішуються Позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Відповідач ніяким чином не піклується про свою сім`ю, про стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, та взаємодопомоги. На даний момент шлюб між ними носить формальний характер. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Враховуючи наведене просить суд про розірвання шлюбу між сторонами; неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на вихованні матері ОСОБА_1 ; судові витрати покласти на Відповідача.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив про задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 від 06.05.2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 06.05.2006 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 342.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 06.07.2007 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони по справі.

З копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 29.09.2015 року батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя.

Судом надавався строк на примирення, проте сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу суперечить інтересам позивача та постановляє рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що неповнолітні діти сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з матір`ю. Дані обставини сторонами не оспорюються та доказуванню не підлягають.

Позивачка просить суд після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити на проживання з нею.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Однак, частиною 2 статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Станом на день звернення до суду неповнолітній дитині сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 15 років, а тому не підлягає до задоволення вимога про визначення місця проживання ОСОБА_3 з позивачкою.

В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273, 280-282, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06.05.2006 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 342- розірвати.

Малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на проживанні з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Татарінова