Справа № 456/1025/22
Провадження № 2/456/102/2023
РІШЕННЯ

іменем України

11 травня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Кулешник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора (нотаріуса) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївна про скасування запису про право власності ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0586 га., що розташована на АДРЕСА_2 , кадастровий :01:014:0130, цільове призначення для обслуговування житлового будинку; визнати протиправними та скасувати рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївна про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51737345 від 23.03.2020 про державну реєстрацію права на об`єкт нерухомого майна будинок АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Альфа-Банк», , скасувати рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївна про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51738339 від 23.03.2020 про державну реєстрацію права на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 0,0586 га, що розташована на АДРЕСА_2 , кадастровий :01:014:0130, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку за Акціонерним товариством «Альфа-Банк, зобов`язати приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христину Миколаївну скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: від 23.03.2020 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51737345 від 23.03.2020 про державну реєстрацію права на об`єкт нерухомого майна - будинок АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Альфа-Банк», та від 23.03.2020 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51738339 на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку площею 0,0586 га, що розташована на АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:014:0130, цільове призначення для обслуговування житлового будинку за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» .

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 24 вересня 2008 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір №629/3-182 зі сплатою процентної ставки по кредиту 15% річних з кінцевим терміном повернення до 23.09.2028р. В забезпечення виконання зобов`язань по даному договору кредиту 24.09.2008 між позивачем та банком було укладено іпотечний договір № 5390 за умовами якого позивач (іпотекодавець) передала в іпотеку банку в якості забезпечення зобов`язання будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 337,4кв.м. та земельну ділянку площею 0,586 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:014:0130, надану для обслуговування житлового будинку. В подальшому 30.07.2009 укладено договір про внесення змін до договору іпотеки. Згідно рішення №5/2019 АГ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного Товариства «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК», де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у Акціонерного Товариств «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. У серпні 2020 року АТ «Альфа-банк» звернулося до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 , третя особа служба у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право на користування майном та зняття їх з реєстраційного обліку. В додатках до позовної заяви долучили витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 205037358. Проаналізувавши цей витяг, позивачу стало відомо, що 19.03.2020 року Державним реєстратором приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною перереєстровано за іпотекодержателем Акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК", а саме земельну ділянку площею 0,0586 га., що розташована на АДРЕСА_2 , кадастровий :01:014:0130, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та житловий будинок АДРЕСА_2 , про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 51737345 від 23.03.2020 11:31:02. Підстави виникнення права власності на житловий будинок Державним реєстратором зазначено: копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 537, виданий 17.10.2019, видавннк: УКРПОШТА; копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 553, виданий 17.10.2019 видавник: УКРПОШТА; копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 529, виданий 17.10.2019, видавник: УКРПОШТА; копія повідомлення, серія та номер: USB/340, виданий 04.10.2019, видавник: АТ "УКРСОЦБАНК"; іпотечний договір, серія та номер: 620, виданий 09.02.2007, видавник: Чернилевська М.М., приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу; договір про внесення змін до іпотечного договору, серія та номер: 5389, виданий 24.09.2008, видавник: Чернилевська М.М., приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу; договір про внесення змін до іпотечного договору, серія та номер: 8004, видавник: Чернилевська М.М., приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу. Підстави виникнення права власності на земельну ділянку Державним реєстратором зазначено записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 51738339 від 23.03.2020 11:59:55, копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 537, виданий 17.10.2019, видавник: УКРПОШТА; копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 529, виданий 17.10.2019, видавник: УКРПОШТА; копія повідомлення, серія та номер: иЗВ/340, виданий 04.10.2019, видавник: АТ "УКРСОЦБАНК"; іпотечний договір, серія та номер: 620, виданий видавник: Чернилевська М.М., приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу; договір про внесення змін до іпотечного договору, серія та номер: 5389, виданий видавник: Чернилевська М.М., приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу; договір про внесення змін до іпотечного договору, серія та номер: 8004, виданий 16.11.2007, видавник: Чернилевська М.М., приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу; копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 553, виданий 17.10.2019, видавник: УКРПОШТА. Позивач вважає, що рішення державного реєстратора (нотаріуса) індексний номер: 51738339 від 23.03.2020 про державну реєстрацію земельної ділянки, відповідно до якого, було звернуто стягнення за статтею 37 Закону України «Про іпотеку», тобто, перереєстровано за іпотекодержателем та рішення державного реєстратора (нотаріуса) індексний номер: 51737345 від 23.03.2020 про державну реєстрацію житлового будинку з кафе, Рішення державного реєстратора (нотаріуса) індексний номер: 51738339 від 23.03.2020 про державну реєстрацію земельної ділянки є протиправними та підлягають скасуванню з наступних підстав: 05 лютого 2015 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області ухвалено рішення у справі № 456/3367/14-ц, провадження № 2/456/161/2015 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким вирішено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволити частково. В рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» за кредитним договором №629/3-022 від 09 лютого 2007 року, згідно якого сума заборгованості складає 163 566, 45 доларів США та 128 495,51 грн., звернуто стягнення на предмети іпотеки за іпотечним договором від 09.02.2007 року, реєстровий № 620, а саме: житловий будинок з кафе, який знаходиться по АДРЕСА_2 , що складається з однієї кухні, шести житлових кімнат, кафе, загальною площею 337,4 кв.м., житловою площею 102,5 кв. м. та земельну ділянку площею 0,0586 га, надану для обслуговування житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_2 кадастровий номер :01:014:0130 та належить ОСОБА_6 ІПН НОМЕР_1 шляхом проведення прилюдних торгів даного житлового будинку з кафе та земельної ділянки, зазначивши, що початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна в процесі виконавчого провадження з виконання рішення суду. В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. 19 березня 2015 року Апеляційним судом Львівської області у справі № 456/2268/14 провадження № 22-ц/783/1200/15 за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно, виселення, ухвалено рішення, яким вирішено звернути стягнення на заставлене майно, що належить ОСОБА_1 , а саме будинок АДРЕСА_2 (житловий будинок під літ. "А-2", побудований з цегли та сандвіч - панелей, складається з однієї кухні, шести житлових кімнат, кафе, загальною площею 337,4 кв. м., житловою площею 102,5 кв. м., до нього належать огорожа 1 і огорожа 3); земельну ділянку площею 0,0586 га., що розташована на АДРЕСА_2 , кадастровий :01:014:0130, надану для обслуговування житлового будинку, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ "Укрсоцбанк" в сумі 134475,66 доларів США та 105296,7 грн. 06 травня 2016 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий лист № 456/2268/14-ц про звернення стягнення на заставлене майно, що належить ОСОБА_1 , а саме будинок АДРЕСА_2 (житловий будинок під літ. "А-2", побудований з цегли та сандвіч - панелей, складається з однієї кухні, шести житлових кімнат, кафе, загальною площею 337,4 кв. м., житловою площею 102,5 кв. м., до нього належать огорожа 1 і огорожа 3); земельну ділянку площею 0,0586 га, що розташована на АДРЕСА_2 , кадастровий :01:014:0130, надану для обслуговування житлового будинку, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незанежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ "Укрсоцбанк" в сумі 134475,66 доларів США та 105296,7 грн. 08 липня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. відкрито виконавче провадження № 59491747 з виконання виконавчого листа № 456/2268/14 від 06.05.2016 року. 15.07.2019 року у ВП 59491747, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким Зоряном Вікторовичем при примусовому виконанні виконавчого листа № 456/2268/14 від 06.05.2016 року, вирішено описати майно боржника ОСОБА_1 та накласти арешт на майно боржника про що постановлено постанову про опис майна та арешт майна божника. Відповідно до цієї постанови описано майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 337,4 кв.м., житловою площею 102,5 кв.м, реєстраційний номер майна 429407. Цей будинок належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу серія ВСА № 855735, що посвідчений нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Дутко О.В 19.03.2005 року, а також описано земельну ділянку площею 0,0586 га, що розташована на АДРЕСА_2 , кадастровий :01:014:0130, надану для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 . Дана земельна ділянка належить боржнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 348535, що виданий 02.12.2005 року Стрийським РВЗР. На описане майно накладено арешт та встановлено обмежено права користування ними: заборонено відчужувати. 02.08.2020 року у ВП 59491747 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким Зоряном Вікторовичем при примусовому виконанні виконавчого листа № 456/2268/14 від 06.05.2016 року, винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» ( стягувач подав заяву про повернення виконавчого листа). Цією постановою вирішено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення. Таким чином з 15.07.2019 року по 02.08.2020 року, майно боржника, а саме житловий будинок АДРЕСА_2 та земельна ділянка кадастровий №:01:014:0130, перебували під арештом, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження спірного майна. Однак, 19.03.2020 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. на майно ОСОБА_7 , а саме земельну ділянку площею 0,0586 га., що розташована на АДРЕСА_2 , кадастровий :01:014:0130, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку; житловий будинок АДРЕСА_2 , який складається з однієї кухні, шести житлових кімнат, кафе, загальною площею 337,4 кв. м., житловою площею 102,5 кв. м., було перереєстровано за іпотекодержателем Акціонерним товариством "АЛЬФА-БАНК", про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Отже, приватний нотаріус звернув стягнення на нерухоме майно, в той час коли предмет іпотеки перебував під обтяженнями накладеними виконавчою службою. Арешт накладений на предмет іпотеки був перешкодою для здійснення перереєстрації права власності на предмет іпотеки, а відтак нотаріус повинен був відмовити у проведенні такої реєстрації.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк» Блажевський П.І. в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав наведених у відзиві та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що за змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55,124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18) вказано, що «за змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (провадження № 6-251пс15). Цей висновок також був неодноразово підтриманий і Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 5 грудня 2018 року (провадження № 14-247цс18 та № 14-179цс18). Отже, з урахуванням викладених вище норм процесуального та матеріального права однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким. У пунктах 142, 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208пс18) зроблено висновок, що «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника». Таким чином, ефективним способом захисту права власності є віндикаційний позов до особи, за якою зареєстровано право власності на спірне майно. Тобто позивач мав звертатися до суду із вимогою про витребування майна, однак цього не зробив.

Оцінка була замовлена Іпотекодержателем зважаючи на вимоги чинного законодавства щодо обов`язковості встановлення вартості майна на дату набуття права власності на нього, та подальшого визначення розміру та оплати державного мита та військового збору до державного бюджету України. Згідно ст. ст. 3, 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Суб`єктами оціночної діяльності є суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а акож юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які тримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону. Статтею 204 ЦК України закріплено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Однак оцінка є чинною та неоскарженою.

Щодо отримання повідомлення, то повідомлення було отримано відповідно до норм чинного законодавства. Більше того, навіть якшо б і вимога не була отримана то згідно статей 627-628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За змістом ч. 1 ст. 212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). В пункті договору передбачено способи звернення стягнення на предмет іпотеки, серед яких зокрема наявний такий спосіб як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки за умови настання обставин передбачених пунктами іпотечного договору (відкладальні обставини). Таким чином іпотекодавець, будучи обізнаними про те, що рекомендований лист надійшов саме від Іпотекождержателя, в порушення вимог ст. 13 ЦК України, зумисно відмовився від його отримання, з метою утруднення захисту прав Іпотекодержателя в позасудовому порядку. Отже, іпотекождержатель у повному обсязі виконано приписи Закону України "Про іпотеку" та умови іпотечного договору, укладеного з іпотекодавцем, щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом направлення вимоги про усунення порушень рекомендованими листами на адресу іпотекодавця. При цьому, за приписами статей 628 та 212 ЦК України, іпотечний договір із застереженням є змішаним договором, що містить в собі елементи в тому числі договору про задоволення вимог іпотекодержателя з відкладальною обставиною. Згідно ч. 3 ст. 212 ЦК України, якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала. Більше того згідно 1, 2 частини п. 61. Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127. Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового вілправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення правлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього підпункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами).

Відповідно до п.6.2 Договору іпотеки, усі повідомлення за цим Договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або врученні особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача. Тому вимога отримана, як в момент скерування вимоги так в момент отримання вимоги, оскільки законодавець чітко зазначає про можливі зловживання боржника при отриманні повідомлення для уникнення повернення взятих коштів. Тобто дії позивача виражені в протиправній поведінці щодо не отримання письмової вимоги, тому відповідач вважає, що позивач зловживає своїми правами та ухиляється від взятих на себе обов`язків, що в свою чергу свідчить про фактичне настання такої обставини як вручення вимоги іпотекодавцю.

Щодо тверджень позивача про наявність арешту предмета іпотки на момент прийняття оскаржуваного рішення. Правовідносини з накладення арешту органом ДВС на іпотечне майно регулюються Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про іпотеку». Пунктом 1 частини 1 статті 32 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. При цьому в силу частини 8 статті 54 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотеко держателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку»). Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Згідно з ч. 5 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За змістом ч. 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Частина 7 цієї ж статті передбачає, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення лише вимог стягувача- іпотеко держателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

За змістом частини 1 статті 37 ЗУ «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Зокрема, підпунктом іпотечного договору передбачено, що задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку». Натомість накладений арешт на майно іпотекодавця (позивача) створює перешкоди в реєстрації права власності на предмет іпотеки третьою особою - іпотекодержателем на підставі положень статті 37 ЗУ «Про іпотеку» та пункту іпотечного договору, тим самим порушуючи його права. Враховуючи вищенаведене, третя особа, як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна, а тому накладений державним виконавцем арешт на спірне нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, жодним чином не забезпечує виконання зобов`язання. Тому, наявність арешту не було і не могло бути перешкодою для проведення державної реєстрації суб`єктом владних повноважень.

Відповідач приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Дослідивши подані сторонами письмові документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити повністю виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича від 08.07.2019 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №456/2268/14 виданого 06.05.2016 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області про звернення стягнення на заставлене майно, що належить ОСОБА_1 , а саме будинок АДРЕСА_2 (житловий будинок під літ. "А-2", побудований з цегли та сандвіч - панелей, складається з однієї кухні, шести житлових кімнат, кафе, загальною площею 337,4 кв.м., житловою площею 102,5 кв.м., до нього належать огорожа 1 і огорожа 3; земельну ділянку площею 0,0586 га, що розташована на АДРЕСА_2 , кадастровий :01:014:0130, надану для обслуговування житлового будинку, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ "Укрсоцбанк" в сумі 134475,66 доларів США та 105296,7 грн. ВП №59491747.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича від 16.11.2018 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 456/2268/14 від 06.05.2016 року, описано та накладено арешт на майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 337,4 кв. м., житловою площею 102,5 кв. м, реєстраційний номер майна 429407. Будинок належить боржнику на підставі Договору купівлі-продажу серія ВСА № 855735, що посвідчений нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Дутко О.В 19.03.2005 року та земельну ділянку площею 0,0586 га., що розташована на АДРЕСА_2 , кадастровий :01:014:0130, надану для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 . Земельна ділянка належить боржнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 348535, що виданий 02.12.2005 року Стрийським РВЗР. На описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним: заборонено відчужувати.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича від 02.08.2020 року виконавчий лист №456/2268/14 виданий 06.05.2016 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області про звернення стягнення на заставлене майно, що належить ОСОБА_1 , а саме будинок АДРЕСА_2 (житловий будинок під літ. "А-2", побудований з цегли та сандвіч - панелей, складається з однієї кухні, шести житлових кімнат, кафе, загальною площею 337,4 кв.м., житловою площею 102,5 кв. м., до нього належать огорожа 1 і огорожа 3; земельну ділянку площею 0,0586 га, що розташована на АДРЕСА_2 , кадастровий :01:014:0130, надану для обслуговування житлового будинку, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ "Укрсоцбанк" в сумі 134475,66 доларів США та 105296,7 грн. повернуто стягувану, ВП №59491747.

Згідно витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №205037358 від 23.03.2020 року право власності на житловий будинок з кафе загальною площею 337,4 кв.м, житловою 102,5 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровано за АТ «Альфа Банк» приватним нотаріусом Львівського міського округу Барбуляк Христиною Миколаївною, підстава виникнення права власності: копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 537, виданий 17.10.2019, видавник: УКРПОШТА; копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 553, виданий 17.10.2019 видавник: УКРПОШТА; копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 529, виданий 17.10.2019, видавник: УКРПОШТА; копія повідомлення, серія та номер: USB/340, виданий 04.10.2019, видавник: АТ "УКРСОЦБАНК"; іпотечний договір, серія та номер: 620, виданий 09.02.2007, видавник: Чернилевська М.М., приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу; договір про внесення змін до іпотечного договору, серія та номер: 5389, виданий 24.09.2008, видавник: Чернилевська М.М., приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу; договір про внесення змін до іпотечного договору, серія та номер: 8004, видавник: Чернилевська М.М., приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу.

На підтвердження правомірності здійснення реєстрації права власності на спірне майно відповідачем надано письмові докази: іпотечний договір від 09.02.2007 року; повідомлення передбачене ст.37 ЗУ «Про іпотеку», які були адресовані позивачу; підтвердження направлення поштою вказаного повідомлення адресату ОСОБА_1 за адресою проживання АДРЕСА_2 та за адресою реєстрації АДРЕСА_2 ; висновок про вартість майна ТОВ «Бізнес АССІСТ» від 18.03.2020.

Законом України «Про іпотеку» передбачено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду), два позасудові - на підставі виконавчого напису нотаріуса та на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно достатті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В іпотечному договорі міститься відповідне застереження, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в разі порушення кредитних зобов`язань.

Тобто сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору і не передбачили можливості звернення до суду іпотекодержателя з позовом про визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

Однак, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач не виконав у повному обсязі і по теперішній час.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді.

Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена у статті 3 Закону України від 07 липня 2004 року № 1953-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у якій визначено, що загальними засадами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є:

1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;

2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;

3) публічність державної реєстрації прав;

4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;

5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є нотаріус.

Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони на відчуження майна, під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови в державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36,37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

Разом з тим відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Зокрема пунктом 4 вищевказаного іпотечного договору, передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до пункту 6.2 іпотечного договору усі повідомлення за цим Договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатись дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

З наведеного слідує, що згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю та отримання останнім письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором,

Відповідачем було виконано вищевказані умови, що підтверджується рекомендованими відправленнями з вимогою іпотекодержателя про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто було виконано усі вищевказані вимоги закону.

Також судом встановлено, що зареєстрована заборона на відчуження майна, під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, не є підставою для відмови в державній реєстрації права власності за іпотекодержателем, тому суд не вважає, що рішення державного реєстратора (нотаріуса) Барбуляк Х.М. про державну реєстрацію земельної ділянки та про державну реєстрацію житлового будинку з кафе є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно ст. ст. 3, 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Оцінка майна, - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Суб`єктами оціночної діяльності є суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Тому, суд вважає, що оцінка спірного майна була замовлена іпотекодержателем зважаючи на вимоги чинного законодавства щодо обов`язковості встановлення вартості майна на дату набуття права власності на нього та подальшого визначення розміру та оплати державного мита та військового збору до державного бюджету України, що підтверджується висновком про вартість майна ТОВ «Бізнес АССІСТ» від 18.03.2020.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими, а отже такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора (нотаріуса) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 18.05.2023 року.

Головуючий суддя С. С. Сас