Справа № 372/219/23
Провадження № 2-441/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

за участю представника позивача Рясько В.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2023 року представник позивача звернулася до суду із позовною заявою, в якій уточнивши просила стягнути з відповідача заборгованість за спожиті комунальні послуги за період з 01.10.2011 року по 01.04.2023 року в розмірі 153245, 59 грн., що складається з заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 35621,64 грн., 3% річних в розмірі 12297, 00 грн. та інфляційні нарахування від вказаної суми заборгованості в розмірі 105326, 95 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначила наступне, що ТОВ «МЖЦ» є суб`єктом господарювання, що проводить діяльність в галузі надання житлово-комунальних послуг по утриманню будинків і споруд, прибудинкових територій та послуг з управління багатоквартирним будинком на території Обухівської міської ради. Між позивачем та відповідачем договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався. В свою чергу відповідач користується в повній мірі житлово-комунальними послугами, які надає позивач, жодних претензій щодо якості та кількості послуг не надавав. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, а відсутність договору про надання такої послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Відповідач, є споживачем послуг по квартирі АДРЕСА_1 , отримує послуги з управління багатоквартирними будинком в повному обсязі, фактичне користування послугами за адресою відповідача підтверджується судовими наказами від 28.12.2017 року (справа №372/3596/17) та від 06.09.2021 року (справа №372/2706/21), при цьому з жовтня 2011 року не виконує зобов`язання по їх оплаті, що призводить до порушення права позивача на своєчасне та повне отримання плати за надані послуги. Відповідачу неодноразово направлялись претензії-попередження з пропозицією оплати борг в повному обсязі або укласти договір про реструктуризацію боргу та попередження про звернення позивача до суду для захисту своїх порушених прав. У зв`язку із цим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги.

Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 22.02.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляду у порядку спрощеного провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала уточнені позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав повністю зважаючи на необґрунтованість та неналежність виконанням послуг ТОВ «МЖЦ» та просив відмовити їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Суд , вислухавши представника позивача та відповідача та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 06 вересня 2011 року № 911 «Про визначення виконавця послуг з управління багатоквартирними жилими будинками та іншими спорудами на території Обухівської міської ради» та рішення Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 06 листопада 2012 року №1166 «Про визначення виконавця послуг з управління групою будинків і споруд та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на території Обухівської міської ради» виконавцем таких послуг є ТОВ «Міський житловий центр».

Згідно п 2 рішення Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 05 лютого 2013 року № 134 «Про погодження тарифів на послуги з управління групою будинків і споруд, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на території Обухівської міської ради» погоджено перелік основних послуг та робіт з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідачу ОСОБА_1 згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 01.04.1998 року належить квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається з позовної заяви та встановлено у судовому засіданні договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався між сторонами. В свою чергу, відповідач житлово-комунальними послугами по утриманню будинків і споруд, прибудинкових територій та послугами з управління багатоквартирним будинком користується в повній мірі, жодних претензій, щодо, якості та кількості наданих послуг не надавав.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 2 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VI1I передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Згідно пункту 10 статті 7 Закону співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української PCP від 30 червня 1983 року № 5464-Х.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постановах по справах № 638/11034/15-ц від 10 грудня 2018 року, № 464/2736/15-Ц від 22 листопада 2019 року.

Стаття 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Суд зазначає, що спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачем наданих позивачем житлово-комунальних послуг по утриманню будинків і споруд, прибудинкових територій та послуг з управління багатоквартирними будинками. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону).Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Як установлено судом відповідач з листопада 2011 року жодного разу не оплачував за надані позивачем послуги.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Суд вважає, що позовна давність не спливла до тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом не минуло 3 роки. Таким чином суд вважає, що позивач має право на стягнення заборгованості за період з грудня 2019 року по квітень 2023 року включно.

Щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат

У позовній заяві позивач вказав, що, окрім повернення боргу за надані ним послуги, відповідач має сплатити позивачеві три проценти річних й інфляційні втрати та надав розрахунок, згідно з яким нарахував три проценти річних й інфляційні втрати за період прострочення.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц (пункт 45)).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі N 6-2023цс15).

З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми.

Постановою КМУ №206 від 05 березня 2022 року до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

У випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачів інфляційних витрат в межах строку позовної давності з грудня 2019 року по квітень 2023 року, що становить 7900 грн. 00 коп.

За аналогічний період суд стягує і 3% річних 1600 грн.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з грудня 2019 року по квітень 2023 року включно в розмірі 15612 грн. 18 коп., 3% річних в розмірі 1600 грн. та інфляційні нарахування від вказаної суми заборгованості в розмірі 7900 грн., а всього стягнути 25112 грн. 18 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» сплачений судовий збір у розмірі 415 грн.

Позивач: Товаристо з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» місце знаходження: 08700, Київська область, м.Обухів, вул.Київська, 148, , ІПН 74.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 24.05.2023 року.

Суддя Т.В. Проць