КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №753/8630/20 Головуючий у І інстанції - Мицик Ю.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

за участю секретаря судового засідання Ковтун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал», правонаступником якого є ТОВ «Дебт Форс», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на його користь 166 066,51 грн заборгованості за кредитним договором, понесенні витрати на сплату судового збору у розмірі 2 491,00 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 11 жовтня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №49.50/6/07-А, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 23 757,00 доларів США строком до 10 жовтня 2014 року, включно, зі сплатою 15,9 % річних для кредитів у національній валюті України та 12,3 % річних для кредитів у іноземній валюті.

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 11 жовтня 2007 року укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання позичальником у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором.

20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого ПАТ «Кредитпромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальника та поручителя за договором кредиту від 11 жовтня 2007 року №49.50/6/07-А.

09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальника та поручителя за договором кредиту від 11 жовтня 2007 року №49.50/6/07-А.

Вказано, що за період користування кредитними коштами ОСОБА_1 частково проводила платежі на погашення основної суми кредиту, однак заборгованість у повному розмірі не сплатила, у зв`язку з чим станом на 20 травня 2020 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 970 174,12 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 442 400,28 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 443 280,99 грн. При цьому, з моменту відступлення права вимоги до дати виготовлення розрахунку, заборгованість за нарахованими процентами становить 84 492,85 грн.

Зауважено, що позивач має право на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, у розмірі 166 066,51 грн, з яких: 39 874,74 грн - 3 % річних, 126 191,77 грн - пеня.

При цьому, нарахування 3 % річних у сумі 39 874,74 грн та пені за подвійною ставкою у розмірі 126 191,77 грн проведено із суми заборгованості у розмірі 442 400,28 грн за період з 20 травня 2017 року по 20 травня 2020 року.

На підставі викладеного, позовні вимоги позивач просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 3 % річних у розмірі 15 767,69 грн за період з 20 травня 2017 року по 20 травня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в рівних частках судовий збір у розмірі 236,65 грн, тобто по 118,33 грн з кожного, та витрати на правничу допомогу у розмірі 1 900 грн, тобто по 950 грн з кожного.

В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

У мотивування скарги зазначає, що суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, у порушення принципу диспозитивності, самостійно обрав правову підставу позову і визначив її як стягнення 3% річних, виходячи із суми заборгованості, що була визначена рішенням Дарницького районного суду м. Києва, а не кредитним договором, як це зазначав позивач.

Зауважує, що нарахування 3% річних, виходячи із суми заборгованості, яка визначена на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2011 року у розмірі 175 036,76 грн, є невірною, оскільки вказане рішення суду частково виконане.

Так, згідно протоколу проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна від 04 лютого 2013 року №26-0313/12 автотранспортний засіб, що належить на праві власності ОСОБА_1 , реалізовано. Від реалізації автомобіля отримано кошти у розмірі 50 209 грн. Згідно платіжного доручення №6979 від 25 квітня 2013 року стягувачу перераховано кошти у розмірі 44 138,10 грн.

Вказує, що вищевказаний доказ не був наданий суду першої інстанції, оскільки підставою позову було стягнення саме 3% річних та пені, виходячи із суми заборгованості, яка визначена позивачем на підставі укладеного кредитного договору, і даний доказ не мав значення для вирішення судового спору.

07 листопада 2023 року до апеляційного суду надійшли письмові пояснення від позивача ТОВ «Вердикт Капітал», в яких останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року заяву ТОВ «Дебт Форс» - задоволено.

Залучено ТОВ «Дебт Форс» до участі у справі, як правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2011 року у справі № 2-5394/11 позов ПАТ «Кредитпромбанк» задоволено, солідарно стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року № 49,50/6/07-А у розмірі 175 036, 76 грн, а тому, пред?явивши у 2011 році позов про стягнення кредитної заборгованості, процентів, пені, ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступник ПАТ «Кредитпромбанк», змінив строк виконання основного зобов?язання.

При цьому ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступник ПАТ «Кредитпромбанк», визначився із розміром кредитної заборгованості - 175 036, 76 грн (станом на 25 лютого 2011 року), який не підлягає перерахунку.

Позивач звернувся до суду з позовом про покладення на боржників відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, внаслідок неналежного виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, та з вимогою стягнути з відповідачів солідарно 3% річних від простроченої суми за період з 20 травня 2017 року по 20 травня 2020 року, що узгоджується з частиною другою статті 625 ЦК України.

Після зміни умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, пені, кредитор - ТОВ «Вердикт Капітал» втратив право на отримання неустойки (штрафу, пені), визначених законом або договором, а норма статті 625 ЦК України такої міри відповідальності як неустойка (пеня) не передбачає.

Проте, колегія не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 11 жовтня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 23 757,00 доларів США строком до 10 жовтня 2014 року, включно (пункт 1.1. кредитного договору).

Кредитні кошти надано на такі цілі: купівлю автомобіля та страхових платежів (пункт 1.1. кредитного договору).

Процентна ставка за кредитами, наданими на цілі, зазначені у пунктах 1.2.1 та 1.2.2 цього договору, дорівнює 15,9 % річних для кредитів у національній валюті України, 12,3 % річних для кредитів у іноземній валюті (пункт 1.5 кредитного договору).

05 лютого 2010 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №1 до кредитного договору від 11 вересня 2007 року.

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 11 жовтня 2007 року укладений договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання позичальником у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором.

05 лютого 2010 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладений додатковий договір №1 до договору поруки від 11 жовтня 2007 року №49.50/6-П1/07-А.

20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого ПАТ «Кредитпромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальника та поручителя за договором кредиту від 11 жовтня 2007 року № 49.50/6/07-А.

09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальника та поручителя за договором кредиту від 11 жовтня 2007 року № 49.50/6/07-А.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2011 року у справі №2-5394/11 за позовом ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» солідарно заборгованість за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року №49.50/6/07-А у розмірі 175 036,76 грн та судові витрати у розмірі 1 820 грн, а всього - 176 856,76 грн.

У справі №2-5394/11 судом установлено, що станом на 25 лютого 2011 року заборгованість за кредитом становила 22 068 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 175 036,76 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 18 631,88 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 147 782,48 грн; за процентами - 2 520,89 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 19 994,94 грн; пеня - 915,23 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 7 259,34 грн.

Рішення набрало законної сили.

Звертаючись до суду з позовом, товариство посилалося на те, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору утворилася заборгованість станом на 20 травня 2020 року у розмірі 970 174,12 грн, з урахуванням пені та 3% річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Якщо за рішенням про стягнення заборгованості за кредитним договором сума боргу указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18).

Положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно частини четвертої статті 10 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2011 року у справі №2-5394/11 позов ПАТ «Кредитпромбанк» задоволено, солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року №49.50/6/07-А у розмірі 175 036, 76 грн, дійшов правильного висновку, що пред`явивши у 2011 року позов про стягнення кредитної заборгованості, процентів, пені, ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступник ПАТ «Кредитпромбанк», змінив строк виконання основного зобов`язання, у зв`язку з чим після 21 липня 2011 року нарахування відсотків за кредитним договором та пені є безпідставним.

При цьому, ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступник ПАТ «Кредитпромбанк», визначився з розміром кредитної заборгованості - 175 036, 76 грн (станом на 25 лютого 2011 року), який не підлягає перерахунку, про що обґрунтовано зазначено судом першої інстанції.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що відповідно до наданої Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві інформації, згідно протоколу проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна від 04 лютого 2013 року №26-0313/12 автотранспортний засіб, що належить на праві власності ОСОБА_1 , реалізовано.

Від реалізації автомобіля отримано кошти у розмірі 50 209 грн.

Згідно платіжного доручення №6979 від 25 квітня 2013 року стягувачу ТОВ «Вердикт Капітал» перераховано кошти у розмірі 44 138,10 грн.

Вказані обставини не спростовані позивачем.

Таким чином, стягувачем, у межах виконавчого провадження №46028937 за виконавчим листом Дарницького районного суду м. Києва №2-5394/11 від 08 грудня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості, отримано від реалізації арештованого рухомого майна кошти у розмірі 44 138,10 грн.

Отже, сума заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_3 станом на час звернення позивача до суду становила 130 898,66 грн (175 036, 76 грн - 44 138,10 грн), а тому перерахунку підлягає сума 3% річних саме з цієї суми.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 у справі № 902/417/18 (пункт 8.35).

Відповідно до частин першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідачів солідарно 3% річних від простроченої суми за період з 20 травня 2017 року по 20 травня 2020 року.

Зважаючи на викладене, за період з 20 травня 2017 року по 20 травня 2020 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно підлягають стягненню 3% річних у розмірі 11 798,26 грн (130 898,66 грн (сума боргу) * 3% : 365 днів * 1 097 днів прострочення).

Відповідно до статті 374 ЦК України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3% річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, згідно положень статті 376 ЦПК України, підлягає зміні шляхом зменшення суми стягнення з відповідачів солідарно 3% річних з 15 767,69 грн до 11 798,26 грн.

Доводи скаржника, що суд першої інстанції у порушення принципу диспозитивності, самостійно обрав правову підставу позову і визначив її як стягнення 3% річних, виходячи із суми заборгованості, що була визначена рішенням Дарницького районного суду м. Києва, а не кредитним договором, як це зазначав позивач, є безпідставними, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про покладення на боржників відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, внаслідок неналежного виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, та з вимогою стягнути з відповідачів солідарно 3% річних від простроченої суми за період з 20 травня 2017 року по 20 травня 2020 року, що узгоджується з частиною другою статті 625 ЦК України.

У решті доводи апеляційної скарги на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають, його висновків не спростовують та фактично стосуються переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин справи, яким судом першої інстанції надана належна правова оцінка.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, зважаючи на зменшення розміру 3% річних, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, підлягає зміні розподіл судових витрат, а саме слід зменшити суму судового збору з 236,65 грн до 176,86 грн та витрат на правничу допомогу - з 1 900 грн до 1 420 грн, які підлягають стягненню в рівних частинах з відповідачів на користь ТОВ «Дебт Форс», тобто по 798,43 грн з кожного.

У частині стягнення пені рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому відсутні підстави для його апеляційного перегляду в цій частині.

В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року в частині стягнення 3% річних та судових витрат - змінити.

Зменшити суму 3% річних, які підлягають стягненню солідарно з ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»(адреса: 02121, м. Київ, Харківське шосе, 201/203, літ. 2А, офіс 602; ) за період з 20 травня 2017 року по 20 травня 2020 року, з 15 767,69 грн до 11 798,26 грн.

Зменшити суму судового збору з 236,65 грн до 176,86 грн та витрат на правничу допомогу - з 1 900 грн до 1 420 грн, які підлягають стягненню в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», тобто по 798,43 грн з кожного.

В іншій частині рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник