Провадження № 2/947/251/23
25.05.2023 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Літвінової І.А.,
секретар судового засідання помічник судді Молодов В.С. (за дорученням головуючого на підставі ч. 3 ст. 66 ЦПК України),
20.09.2021 року до Київського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.
Ухвалою суду від 11.10.2021 року відкрито провадження у справі.
Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 13.12.2021 року закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до розгляду по суті.
За результатами повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Київського районного суду м. Одеси головуючим визначено суддю Літвінову І.А.
18.04.2023 року зі сторони позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, яку прийнято протокольною ухвалою.
Відповідачі у справі на позов не відізвались.
Враховуючи положення статей 280, 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи за наявними у ній матеріалами.
В ході судового розгляду встановлено, що 03 липня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання грошових коштів в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень на 10 днів (до 13 липня 2013 року), про що відповідач власноруч склав розписку.
01 березня 2013 року відповідачем ОСОБА_2 були отримані від позивача ОСОБА_1 також грошові кошти у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) євро строком до 04 жовтня 2013 року, що підтверджується розпискою відповідача від 01.03.2013 року.
04 травня 2013 року ОСОБА_2 взяв знову у ОСОБА_1 в борг ще 15 000 (п`ятнадцять тисяч) євро зі строком повернення 04.10.2013 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 04.05.2013 року.
Крім того, 04.10.2012 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали від позивача ОСОБА_1 в борг грошові кошти у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, зобов`язавшись до 04.10.2013 року повернути грошову суму з урахуванням відсотків за користування позикою у розмірі 68 000 (шістдесят вісім) тисяч доларів США, з яких 50 000 тисяч доларів США сума позики, 18 000 тисяч доларів США відсотки за користування позикою, що підтверджується розпискою відповідачів від 04.10.2012 року.
Однак, відповідачі не виконали свого обов`язку за укладеними договорами позики, не повернули у встановлений договорами строк отримані грошові кошти, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутись до суду.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
За приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частинами 1-2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказів сплати відповідачем заборгованості за договорами позики в матеріалах справи не міститься.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку, що позивачем належним чином виконані умови кредитного договору, а через невиконання відповідачем умов зазначеного договору у останнього виникла заборгованість у заявленому до стягнення розмірі, за наслідком чого вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При ухваленні рішення суд керується положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно з якими суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Керуючись ст.ст. 13, 81, 133, 137, 141, 223, 247, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 525-526, 530, 610, 612, 625, 1046-1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за користування грошовими коштами у сумі 120 000 гривень за договором позики від 03 липня 2013 року за період з 23 лютого 2017 року по 17 квітня 2023 року відсотки у сумі 103 725,12 грн., інфляційні у сумі 107 885,18 грн. та 3% річних у сумі 21 900,00грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за користування грошовими коштами у сумі 15 000 євро за договором позики від 01 березня 2013 року за період з 23 лютого 2017 року по 17 квітня 2023 року відсотки у сумі 12 976,51 євро та 3 % річних у сумі 2 737,50 євро, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 585 346, 50 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за користування грошовими коштами у сумі 15 000 євро за договором позики від 04 травня 2013 року за період з 23 лютого 2017 року по 17 квітня 2023 року відсотки у сумі 12 976,51 євро та 3 % річних у сумі 2 737,50 євро, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 585 346, 50 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 за користування грошовими коштами у сумі 50 000 доларів США за договором позики від 04 жовтня 2012 року за період з 23 лютого 2017 року по 17 квітня 2023 року відсотки у сумі 43 254,45 доларів США та 3 % річних у сумі 9 125 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 1 951 117, 75 гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до Київського районного суду м. Одеси.
Днем складення заочного рішення є 25 травня 2023 року.
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана до Київського районного суду м. Одеси протягом двадцяти днів з дня вручення йому копії заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі та відповідати вимогам, встановленим статтею 285 ЦПК України.
Суддя Літвінова І. А.