БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/418/23
Провадження № 2/497/281/23
19.05.2023 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Висоцького С.О.,
за участю секретаря судового засідання Войтової С.І.
розглянувши заочно в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовною заявою Болградської міської ради Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної власності,
З моменту виникнення права власності на нерухоме майно власник має оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, що розташована під цією будівлею відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України, проте відповідач належним чином не оформила права користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля, та не уклала з позивачем відповідного договору оренди.
Болградська міська рада Одеської області 28.07.2022 року прийняла рішення № 1223-VІІІ, яким зазначена земельна ділянка передається в оренду відповідачу. 10.08.2022 року вищезазначене рішення, разом з двома проектами договорів оренди землі, розрахунками орендної плати, копією витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки було направлено на адресу відповідача. Однак, жодних заходів щодо підписання та повернення екземпляру договору оренди землі останньою вчинено не було.
Нормативно-грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки становить 4646600.46 грн., відповідно, сума орендної плати за період з 15.12.2021 року по 31.10.2022 року становить 122052,00 гривень, які відповідачка безпідставно зберегла, оскільки фактично використовувала цю земельної ділянки шляхом розташування на ній власної її нерухомості та не сплачувала орендну плату за користування земельною ділянкою, не укладаючи договору, тим самим збільшує вартість власного майна, а позивач Болградська міська рада втрачає майно, що їй належить (кошти від орендної плати), тобто, відбувається факт безпідставного збереження коштів в розмірі орендної плати відповідачкою за її рахунок. Вимогу позивача про оплату орендної плати та укласти договір оренди відповідачем досі не виконано, тому позивач звертається до суду.
Ухвалою від 14.03.2023 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду на 12.04.2023 року, яке було відкладено на 12.05.2023 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не прибула, повідомлялася за адресою місця реєстрації та місця проживання, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, але конверти з повістками повернулися до суду без вручення з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою та з врахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленою належним чином. Причини неявки відповідачем не повідомлені, будь-яких заяв чи клопотань також не надано.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Враховуючи, що відповідач по справі повідомлявся належним чином про час та місце розгляду даної справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв щодо відкладання судового засідання чи поважності неприбуття не надав, відзиву щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві також надано ним не було, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Рішенням Болградської міської ради Одеської області сорокової сесії VIII скликання №1223-VIII від 28.07.2022р., відповідачці ОСОБА_1 було передано в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 2.1024 га з кадастровим номером :02:005:0162 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , також було визначено, що апарат міської ради має підготовити договір оренди землі на цю земельну ділянку, а відповідачка ОСОБА_1 має укласти договір оренди цієї землі та здійснити реєстрацію права оренди на неї, дотримуючись обмеження в її використанні, контроль за виконанням цього рішення покладено на постійну комісією міської ради з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища (а.с.17).

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0162, нормативна грошова оцінка ділянки становить 4 649 600.46 гривень (а.с.19).

Оскільки рішенням Болградської міської ради №520 від 08.07.2021р. встановлено ставки розміру орендної плати за земельні ділянки на території Болградської територіальної громади в Одеській області у відсотках від нормативно-грошової оцінки землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в розмірі 3 % на рік, сума орендної плати за вказану земельну ділянку за період з 15.12.2021р. до 31.10.2022р. становить 122 052.00 грн.

На адресу відповідача позивачем було направлено лист №1616/02-12 від 10.08.2022 року, яким їй було запропоновано в обов`язковому порядку сплатити безпідставно збережені кошти у виді орендної плати та укласти з Болградською міською радою договір оренди ділянки (а.с.18).

Ст.13 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, а, ст.80 ЗК України регламентовано, що суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЗК України, земельна ділянка це частина земної поверхні з встановленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. За змістом ч.ч.1,3,4,9 ст.79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

За змістом ст.ст.122-124 ЗК України, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування з земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, що визначені ст.122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки, а, в силу ч.2 ст.120 ЗК України, в разі, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то з набуттям права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно зі ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. За змістом ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , будучи власником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , користується земельною ділянкою, що призначена для обслуговування цієї будівлі, але належно оформленого договору оренди вказаної земельної ділянки з Болградською міською радою та державної реєстрації такого права матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і в разі, якщо підстава, за якою воно було набуте, згодом відпала. Положення гл.83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття, чи збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом гл.15 - ст.ст.120,125 ЗК України та з урахуванням положень ст.1212 ЦК України, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна прав на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди, тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондиційними.

Відповідні правові висновки викладено у постановах Великої Палати ВС від 23.05.2018р. у справі №629/4628/16-ц, а також у справі №922/3412/17від 20.11.2018, у справі №320/5877/17 від 13.02.2019, та у постановах ВС від 14.01.2019 у справі №912/1188/17, а також у справі №902/794/17 від 21.01.2019, у справі №922/3409/17 від 04.02.2019, у справі №916/2948/17 від 12.03.2019, у справі №922/652/18 від 09.04.2019, а також у постановах ВС України від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, та у справах №922/1009/15 від 07.12.2016, №922/207/15 і №922/5468/14 від 12.04.2017р.

Кондикційні зобов`язання (лат. ті, що стосуються вимоги про повернення) виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок, сформульований ВС України у Постанові від 02.03.2016р. (справа №6-3090цс15).

Про необхідність застосування ст.79-1 ЗК України та положень ЗУ «Про Державний земельний кадастр» при розгляді позову про стягнення безпідставно збережених коштів у виді недоотриманої орендної плати зазначив ВС у Постановах від 29.01.2019р. у справі №922/536/18р. та у справі №922/393/18 від 11.03.2019р. в яких міститься правовий висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема: чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові. У випадку відсутності сформованості спірної земельної ділянки як об`єкту цивільних прав вказане свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Вищевказана спірна земельна ділянка площею 2.1024 га з кадастровим номером :02:005:0162, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є сформованою як об`єкт цивільних прав. А тому відповідач ОСОБА_1 є фактичним користувачем земельної ділянки за вище вказаною адресою, оскільки на ній розташоване її власне нерухоме майно.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про оренду землі», об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (ч.1ст.21 ЗУ «Про оренду землі»). А згідно п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Постановою Великої Палати ВС 23.05.2018р. (у справі №629/4628/16-ц) викладено висновок, згідно якого обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, про що також наголошено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019р. у справі №320/5877/17 (п.71).

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з проаналізованого вище законодавства, суд дійшов до переконання про наявність обґрунтованих підстав для вимог позову, оскільки спірна земельна ділянка площею 2.1024 га за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :02:005:0162 є комунальною власністю позивача Болградської міської ради, на якій розміщено нежитлове приміщення, що є приватною власністю відповідачки ОСОБА_1 , яка використовує цю земельну ділянку без укладеного договору оренди з її власником, та не сплачує орендної плати, фактично збільшивши свої доходи, у зв`язку з чим позивач втратив належне йому майно орендну плату за її користування, а тому вимога позову про наявність підстав для відшкодуванню позивачу на підставі ст.1212 ЦК України коштів є обґрунтованою, відповідає чинному законодавству, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі стягненню з відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти у виді неотриманої позивачем орендної плати за користування спірною вищевказаною земельною ділянкою в сумі 122 052.00 гривень.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення, що встановлено ст. 229 ЦПК України.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивачів цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню понесені ним судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 2684.00 гривень.

Керуючись ст.ст.79, 80, 120, 123-125, 206 ЗК України, ст.1212 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 81-83, 95, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Болградської міської ради Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної власності задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Болградської міської ради Одеської області безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою в сумі 122 052.00 гривень (сто двадцять дві тисячі п`ятдесят дві гривні).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Болградської міської ради Одеської області судові витрати в розмірі сплаченого позивачем судового збору 2684.00 гривень (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заява про перегляд заочного рішення має відповідати вимогам, встановленим ст. 285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.О.Висоцький