23 травня 2023 року Рівненський міський суд
в особі судді Ковальова І.М.
при секретарі Фурдись В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кхатера Фаді Еліас про ухвалення додаткового рішення,-
в с т а н о в и в:
В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримує та просить суд її задоволити.
Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що в Рівненський міський суд з позовом до Акціонерного Товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної
шкоди звернувся ОСОБА_1 .
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 листопада 2022 року позовні вимоги позивача задоволено частково; визнано незаконним та скасувати наказ Э.DN-УВ-2021-7140616 про звільнення ОСОБА_1 від 06.08.2021 року; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді Заступник Керівника напрямку; стягнуто з АТ КБ «Приватбанк», м.Київ, вул.Грушевського, 1д, на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 серпня 2021 року по 27 вересня 2022 року включно в розмірі 212494,60 грн.; заподіяну моральну шкоду в розмірі 20000,00 (двадцять тисяч) гривень; стягнуто з АТ КБ «Приватбанк», м.Київ, вул.Грушевського, 1д, судовий збір в розмірі 3632,00 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України; а решті позовних вимог позивачу відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишено без задоволення; рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 листопада 2022 року залишено без змін.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 14 березня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кхатер Фаді Еліас про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення морально шкоди, стягнення судових витрат задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

08 листопада 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кхатер Фаді Еліас подав до Рівненського міського суду заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення витрат за надану правничу допомогу в розмірі 10999,99 грн., оскільки при винесенні рішення дане питання не було вирішено.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктами 4, 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 19 вказаного Закону передбачено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З долучених до цивільної справи письмових доказів вбачається, що 01 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Кхатер Фаді Еліас було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №01-09-21; згідно додатку №1 до додаткової угоди від 04 листопада 2022 року до договору №01-09-21 про надання правничої (правової) допомоги від 04 листопада 2022 року вбачається, що адвокат Кхатер Ф.Е. з 01 вересня 2021 року по 04 листопада 2022 року надав клієнту ОСОБА_1 адвокатські послуги відповідно до умов договору №01-09-21 про надання правничої (правової) допомоги з урахуванням додаткової угоди від 04 листопада 2022 року, а клієнт прийняв надані послуги; вартість послуг за період вказаний в пункті 1 цього акту (додатку №1) становить 10999,99 грн. без ПДВ з повним чітким зазначення вартості наданої та виконаної правової допомоги адвокатом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.2 ст.270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення увалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування позивачу судових витрат на правничу допомогу адвоката.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини основними критеріями судових витрат, що підлягають відшкодуванню, називає їх (а) фактичність, тобто їх реальне підтверджене здійснення, (б) неминучість, тобто відсутність альтернативних шляхів забезпечення такого ж захисту/представництва, і (в) обґрунтованість, тобто пропорційність вчинених дій до наявних завдань та отриманого результату й адекватність оголошеної ціни за виконану роботу. Такий погляд сформовано, зокрема, у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України».

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Такого висновку дійшов Верховний Суд 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19).

Тому, при визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, і тому до стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування витрат за надану правничу допомогу підлягає 5000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268,270,273,

354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кхатера Фаді Еліас про ухвалення додаткового рішення задоволити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», м.Київ, вул.Грушевського, 1д, на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 (п`ять тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», м.Київ, вул.Грушевського, 1д,

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов