Справа 206/2732/22
Провадження 2/206/77/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі секретаря Погребної А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора, Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, про скасування рішення про державну реєстрацію,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_4 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора, Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, про скасування рішення про державну реєстрацію.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що її покійному чоловікові ОСОБА_6 на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори 09.12.2009 року, належав житловий будинок АДРЕСА_1 . Цей будинок ОСОБА_6 подарував його рідний брат ОСОБА_7 . Згідно із п.16 договору дарування житлового будинку від 09.12.2009 року, право власності на відчужуваний будинок виникає з моменту його прийняття. Прийняттям дарунку вважається одержання примірника договору. Вказаний договір дарування не був зареєстрований в КП «Дніпропетровське МБТІ`ДОР, але, незважаючи на це, чоловік був власником спірного будинку.

Чоловік ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщину після його смерті прийняла вона та їхня дочка ОСОБА_5 , але свідоцтва про право на спадщину вони не отримали. Нотаріус пояснила їй, що строки для отримання свідоцтва про право на спадщину не обмежені.

01 серпня 2022 року відповідач ОСОБА_3 , в її відсутність, зламав замки у будинку, виніс усе її майно, встановив нові замки і заявив їй, що він є власником цього будинку.

З отриманої Інформації з державного реєстру речових порав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно їй стало відомо, що відповідач ОСОБА_3 став власником спірного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину серія і номер:4-468, виданого 22.07.2022 року Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою, державний нотаріус Єремеєва А.В.

Посилаючись на ст. 1301 ЦК України, позивач просить визнати вказане свідоцтво про право на спадщину недійсним з тих підстав, що відповідач ОСОБА_3 не мав права на спадкування цього майна, оскільки спадкодавець ОСОБА_7 на час відкриття спадщини не був власником спірного будинку. Також позивач просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 64260865 від 22.07.2022р., державний реєстратор Єремеєва Анастасія Володимирівна, Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська область, на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 19 вересня 2022 року було відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 22 грудня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 15 лютого 2023 року було закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду.

У грудні 2022 року представником відповідача ОСОБА_2 подано відзив на позов, у якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 . В обґрунтування відзиву вказує на те, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах Закону і не підтверджені жодними доказами. Договір дарування від 09 грудня 2009 року, посвідчений нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори, підлягав державній реєстрації відповідно до вимог ст. 210 ЦК України. А відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

ОСОБА_6 не вчинив жодної дії для державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка на той час здійснювалася КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР.

У Спадковій справі 52392183 у спадковому реєстрі у Восьмій дніпровській державній нотаріальній конторі не існує жодного документа на підтвердження обставин існування у спадкодавця ОСОБА_6 права власності на спірний житловий будинок, оскільки він своє право належним чином не зареєстрував.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги позивача ОСОБА_4 підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 , який, за його згодою, був допитаний також судом як свідок, суду показав, що після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , він, як спадкоємець першої черги, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус йому повідомила, що він має право на спадкування житлового будинку АДРЕСА_1 . У Державному архіві він отримав дублікат свідоцтва про право на спадщину, яке видавалося його батькові на спірний будинок у 1995 році, який передав нотаріусу для оформлення своїх спадкових прав. Ніяких документів, які б підтверджували належність спірного будинку померлому ОСОБА_3 в матеріалах спадкової справи не було. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок, він 01.08.2022 року, в присутності працівника поліції, вселився до будинку, попередньо вивільнивши будинок від речей позивачки. ОСОБА_4 жодних заяв щодо усунення перешкод у користуванні будинком не подавала. Відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на обставини, викладені ним у відзиві на позов, просив відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Треті особи: представники Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори і Шостої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

09 грудня 2009 року між ОСОБА_7 (дарувальник) і ОСОБА_6 (обдарований) був укладений договір дарування житлового будинку, згідно із яким ОСОБА_7 подарував ОСОБА_6 житловий будинок АДРЕСА_1 . Договір дарування від 09 грудня 2009 року був посвідчений нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. і зареєстрований в реєстрі за №2-3486 ( а.с.5).

У пункті 2 договору дарування зазначено, що документом, що підтверджує право власності Дарувальника на житловий будинок є свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 29.03.1995р. за реєстровим №3-784.

Згідно із п.16 договору дарування житлового будинку від 09.12.2009 року, право власності на відчужуваний будинок виникає з моменту його прийняття. Прийняттям дарунку вважається одержання Обдарованим примірника цього договору після його нотаріального посвідчення.

Крім того у пункті 19 договору дарування зазначено, що цей договір складено в двох примірниках, один із яких призначається для зберігання у справах Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, а інший викладений на бланку ВММ №194646 нотаріальних документів призначається для Обдарованого.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_6 , вказавши у заяві, що крім неї є ще спадкоємець - дочка померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа № 76/2012 після померлого ОСОБА_6 ( а.с. 42-53). Свідоцтво про право на спадщину на цей час спадкоємцям не видавалися.

Згідно із частиною 5 статті 1269 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За приписами статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_7 (а.с.87).

ІНФОРМАЦІЯ_7 син померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_3 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа №901/2021 після смерті ОСОБА_7 (а.с.85-162).

Після цього, 23 лютого 2022 року ОСОБА_3 отримав у Державному нотаріальному архіві дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видане його батьку ОСОБА_7 Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 29.03.1995р. на будинок АДРЕСА_1 , який надав нотаріусу (а.с.136,148).

22 липня 2022 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Єремеєвою А.В. було видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом №4-468 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.153- на звороті), про що 22.07.2022 внесені відомості до Спадкового реєстру ( а.с.72).

Позивач просить суд визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.07.2022 за №4-468 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вказуючи на те, що ОСОБА_3 не мав права на спадкування цього майна, оскільки на час відкриття спадщини цей будинок не належав на праві власності спадкодавцю ОСОБА_7 .

До спірних правовідносин, які виникли щодо придбаного до 01 січня 2013 року нерухомого майна, суд застосовує саме норми ЦК України (чинні на момент виникнення правовідносин), які визначають умови та момент виникнення права власності в набувача нерухомого майна за відповідним правочином, а також містять правило щодо обов`язкової реєстрації такого правочину

Так, відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні

(обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно із частиною 2 статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 722 ЦК України визначено, що право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Стаття 210 ЦК України встановлює, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Стаття 334 ЦК України передбачає загальні та спеціальні умови щодо моменту набуття права власності за договором. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

На час укладення договору дарування від 09.12.2009 року державна реєстрація договорів здійснювалася відповідно до Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 671.

Згідно і пунктом 6 Тимчасового порядку державна реєстрація договорів здійснюється у Державному реєстрі правочинів державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами. Нотаріуси, які не мають доступу до єдиної комп`ютерної бази

даних Реєстру, в день посвідчення правочину надсилають один його

примірник реєстратору, який в день отримання примірника вносить

відповідний запис до Реєстру.

Таким чином, судом встановлено, що договір дарування від 09 грудня 2009 року був посвідчений нотаріусом і, відповідно до вимог ст. 210 ЦК України, Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, зареєстрований нотаріусом в реєстрі за №2-3486.

Однак, відповідач вважає, що ОСОБА_6 не набув права власності на спірний будинок, оскільки після укладення договору дарування від 09.12.2009р. він не зареєстрував своє право власності на цей житловий будинок у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Щодо набуття права власності за відсутності державної реєстрації права власності на придбане нерухоме майно до 01 січня 2013 року, суд, у відповідності до приписів ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховує висновок, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (провадження №14-188цс20).

Так, Велика Палата Верховного суду прийшла до такого висновку щодо застосування норм права:

- Якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України (пункт 75).

- Суперечність між одночасно чинними нормами частини третьої статті 3 Закону № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції Закону № 1878-VI) та частини четвертої статті 334 ЦК України (у редакції, чинній до 01 січня 2013 року) слід вирішувати на користь норми ЦК України: до 01 січня 2013 року право власності в набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу виникало за правилами частини четвертої статті 334 цього Кодексу - з моменту державної реєстрації такого договору як правочину (пункт 76).

- Особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності (пункт 77).

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 став власником житлового будинку АДРЕСА_1 з моменту державної реєстрації нотаріусом договору дарування 09 грудня 2009 року в Реєстрі за №2-3486, незалежно від того, що ОСОБА_6 не здійснив державну реєстрацію свого права власності.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1 не увійшов до спадкової маси, яка підлягала спадкуванню після смерті ОСОБА_7 , оскільки власником цього будинку з 09 грудня 2009 року став ОСОБА_6 .

За таких підстав, відповідач ОСОБА_3 не мав права на спадкування житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки це майно на час відкриття спадщини не належало спадкодавцю ОСОБА_7 .

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

За таких підстав, Свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 4-468, видане 22.07.2022 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Єремеєвою А.В. спадкоємцю ОСОБА_3 ,- суд визнає недійсним.

Згідно із частиною 3 статті 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

З огляду на приписи статті 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позовні вимоги позивача про скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 64260865 від 22.07.2022р., державний реєстратор Єремеєва Анастасія Володимирівна, Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська область, на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , - підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1984,80 грн, сплачений позивачем згідно із квитанцією №0.0..1 від 09.09.2022 (а.с.1).

Керуючись статтями 12,13, 19, 81, 141, 223, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 4-468, видане 22.07.2022 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Єремеєвою А.В. спадкоємцю ОСОБА_3 , сину померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 , на спадщину, що складається з: права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 64260865 від 22.07.2022р., державний реєстратор Єремеєва Анастасія Володимирівна, Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська область, на нерухоме майно- житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1984,80грн.(одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників провадження:

Позивач: ОСОБА_4 : зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 : зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , відоме місце проживання: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 10.04.2008р.

Третя особа: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора: 49127, м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 3,

Третя особа: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора: 49081, м. Дніпро, просп. Слобожанський, 15, .

Третя особа: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 23.05.2023 року.

Суддя І.П. Прінь