Шаргородський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року

м. Шаргород

Справа № 152/967/23

Провадження № 2/152/277/23

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді Соколовської Т.О.,

з участю

секретаря судового засідання - Шалавінської В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Білої Р.В.,

представника відповідача ПрАТ СК

«ПЗУ УКРАЇНА» адвоката Залевської Н.С.,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог

щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє через представника адвоката Білу Роксолану Василівну до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди,

встановив:

В липні 2023 року ОСОБА_1 , через представника адвоката Білу Р.В. звернувся до суду з позовом до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» (далі ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди,

Позовна заява мотивована тим, що 30.12.2021 водій ОСОБА_2 керуючи технічно справним автомобілем марки «МЕRСEDES BENZ МL 350» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , неподалік від будинку №14 по вулиці Будівельників в м. Шаргород Жмеринського району, з урахуванням дорожніх умов, не вибрав безпечну швидкість керованого ним транспортного засобу, здійснюючи маневр обгону, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення із автомобілем марки «ОРЕL СОМВО» з державним номером НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ОРЕL СОМВО» з державним номером НОМЕР_2 ОСОБА_1 , відповідно до висновку експерта №5 від 30.03.2022, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки - перелому 3, 4 ребер справа по середньо-ключичній лінії, забою правої легені, закритої черепно-мозкової травми - забою головного мозку, субдуральної гематоми над правою півкулею головного мозку без компресійно-дислокаційного синдрому (об`ємом приблизно 100 мл.), саден - в ділянці правого променево-зап`ястного суглобу, на чолі, на середній третині лівої гомілки, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки спричиняють за собою тривалий розлад здоров`я терміном понад 21 день.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «МЕRСEDES BENZ МL 350» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , була застрахована у Відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ6723223 з лімітом відповідальності за шкоду, спричинену майну у розмірі 130 000 грн та 260 000 гривень за шкоду заподіяну життю і здоров`ю.

19 січня 2022 року ОСОБА_1 повідомив ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» про настання страхового випадку та подав заявуна виплату страхового відшкодування.

Згідно зі ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами п. 23.1. ст. 23 вказаного Закону України - шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбання лікарських засобів.

На лікування ОСОБА_1 витратив18 452,80 грн.

В результаті ДТП він отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, відповідно до чого на підставі акту огляду МСЕК №1112 йому встановлено другу групу інвалідності.

Отже страхова компанія має відшкодувати йому витрати за лікування та здійснити одноразову виплату в розмірі 18 мінімальних заробітних плат.

Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» станом на 30.12.2023 встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 6500 грн.

В даному випадку одноразова виплата становить 6500 х 18= 117000 грн.

Відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо- транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

За змістом п. 23.1. ст. 23 Закону шкодою, заподіяною здоров`ю потерпілого внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням - 18 452,80 грн. шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим -117 000,00грн., що в сумі становить 135 452,80 кон.

Розмір страхового відшкодування моральної шкоди завданої позивачу внаслідок ушкодження здоров`я складає 6772,64 грн. (135452,80 грн. х 5%).

Загальна сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача внаслідок ДТП становить 142225,44 гривень, і підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА».

10.08.2022 ОСОБА_1 було направлено на електрону адресу відповідача всі документи щодо лікування, інформаційні довідки з електронної системи охорони здоров`я, заяву, повідомлення, квитанції, чеки та ухвалу суду від 30 травня 2022 року.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Листом від 15.08.2022 ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування.

Період прострочення грошового зобов`язання становить з дня відмови у виплаті страхового відшкодування до дати подання позовної заяви і складає 63124,72 грн., які позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Позивач вважає відмову безпідставною та неправомірною, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим звернувся зі скаргою до Національного банку України щодо проведення перевірки підстав не виплати страхового відшкодування по ДТП від 30.12.2021. Національним банком України рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до суду.

Таким чином ОСОБА_1 просить суд стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» на його користь 205350,16 грн. та судові витрати на надання правничої допомоги.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні та його представник адвокат Біла Р.В.,яка приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримали позовні вимоги, посилаючись на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» адвокат Залевська Н.С., яка приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнала, вказуючи, що третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 відшкодував ОСОБА_1 шкоду завдану внаслідок дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 30.12.2021, що підтверджується ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.05.2022, яка набрала законної сили 08.06.2022. При цьому компенсаційні витрати не були погоджені зі Страховиком.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що при звільнені його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України та закриття провадження у справі за примиренням з потерпілим ОСОБА_1 він попросив останнього повідомити суду, що ним відшкодована заподіяну йому шкода, хоча в дійсності коштів за лікування та будь яких інших виплат потерпілому ОСОБА_1 він не здійснював.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

03.08., 07.08.2023 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Білої Р.В. до суду надійшло клопотання про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції (а.с.74, 91 - 93).

10.08.2023 від представника відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» адвоката Залевської Н.С. до суду надійшло письмове клопотання про відкладення судового засідання та участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с.116 124).

14.08.2023 від представника відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» адвоката Залевської Н.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.130 - 144).

22.08.2023 від представника відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» адвоката Залевської Н.С. надійшла заява про заміну представника під час участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.158 - 162).

01.09.2023 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Білої Р.В. надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (а.с.164 - 177).

17.11.2023 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Білої Р.В. до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку штрафних санкцій (а.с.194 202).

Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 14.07.2023 позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Біла Р.В. до ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» про відшкодування шкоди прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а. с. 68 - 69).

Ухвалою суду від 03.08.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Білої Р.В. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції (а.с.79).

Ухвалою суду від 07.08.2023 визначено участь представника позивача ОСОБА_1 адвоката Білої Р.В. у розгляді справи в режимі відеоконференції (а.с.113 114).

Ухвалою суду від 11.08.2023 визначено участь представника відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» адвоката Залевської Н.С. у розгляді справи в режимі відеоконференції (а.с.127 128).

Ухвалою суду від 17.10.2023 до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 (а.с.183 184).

У судовому засіданні 20.11.2023 суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про приєднання до матеріалів справи письмових розрахунків штрафних санкцій, наданих представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Білою Р.В. (а.с.194 202).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

У цій справі суд встановив, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , 30.12.2021 приблизно о 14 годині 30 хв., керуючи, згідно з висновком експерта №СЕ-19/102-22/162-ІТ від 30.03.2022, технічно справним автомобілем марки «MERCEDES BENZ ML 350» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що на підставі реєстраційного свідоцтва НОМЕР_3 належить йому, їдучи неподалік від будинку АДРЕСА_1 в напрямку від вул. Героїв Майдану до вул. Ватутіна, з урахуванням дорожніх умов, не вибрав безпечну швидкість керованого ним транспортного засобу, здійснюючи маневр обгону, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення із спеціалізованим легковим автомобілем Меддопомога - В марки «OPEL COMBO» з державним номером НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , власником якого є КНП «Шаргородський центр ПМСД» Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «OPEL COMBO» з державним номером НОМЕР_2 ОСОБА_1 , відповідно до висновку експерта №5 від 30.03.2022, отримав тілесні ушкодження у виді закритої тупої травми грудної клітки перелому 3, 4 ребер справа по середньо-ключичній лінії, забою правої легені, закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку, субдуральної гематоми над правою півкулею головного мозку без компресійно-дислокаційного синдрому (об`ємом приблизно 100 мл.), саден в ділянці правого променево-зап`ястного суглобу, на чолі, на середній третині лівої гомілки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, оскільки спричиняють за собою тривалий розлад здоров`я терміном понад три тижні.

Відповідно до висновку експерта за №СЕ-19/102-22/5667-ІТ від 09.05.2022, в дорожній ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля марки «MERCEDES BENZ ML 350» з державним номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_2 з технічної точки зору вбачається невідповідність вимогам п.п.10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, при цьому невідповідність вимогам п.п.10.1, 12.1 Правил Дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Станом на дату ДТП, відповідальність водія «MERCEDES BENZ ML 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 за шкоду спричинену майну, здоров`ю та або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за Полісом обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.203111391 від 11.03.2021 (далі - Поліс ОСЦПВВНТЗ), Строк дії Полісу ОСЦПВВНТЗ з 12.03.2021 по 11.03.2022. Полісом ОСЦПВВНТЗ встановлений розмір страхової суми - ліміт відповідальності за шкоду заподіяну здоров`ю потерпілого 260 000 грн., за шкоду заподіяну майну 130 000 грн., розмір франшизи 2 600,00 грн. (а.с.141).

У період дії даного Поліса ОСЦПВВНТЗ потерпілий ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» із заявою від 19.01.2022, в якій повідомляв, що 30.12.2021 у м. Шаргород сталася ДТП за участю автомобіля «ОРЕL СОМВО», реєстраційний номер: НОМЕР_2 , та застрахованого ТЗ під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. У заяві ОСОБА_1 просив відповідача виплатити страхове відшкодування та повідомляв обставини дорожньо транспортної пригоди (а.с. 24 27).

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.05.2022 задоволено заяву потерпілого ОСОБА_1 від 30.05.2022 про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності та заяву обвинуваченого ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження в порядку ст.46 КК України .

ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України звільнено на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, кримінальне провадження закрито. Ухвала суду набрала законної сили 08.06.2022 (а.с.14 23).

Згідно з положеннями ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 46 КК України встановлено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст.44 КК… Умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст.46 КК) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості… Примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка із сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Підставою для прийняття судом рішення про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження стали взаємні заяви потерпілого ОСОБА_1 та обвинуваченого ОСОБА_2 , згідно яких на час постановлення ухвали суду (30.05.2022), ОСОБА_1 претензій майнового характеру до ОСОБА_2 не мав у зв`язку з відшкодуванням завданих збитків. Вказана обставина була вирішальною для суда і зобов`язувала суд звільнити ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, а провадження у справі закрити, у зв`язку з наявністю підстав, передбачених у ст.46 КК України.

Згідно з положеннями ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже ухвала Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.05.2022 відповідно до якої, станом на дату її постановлення, ОСОБА_2 відшкодував потерпілому ОСОБА_1 , заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду є обов`язковою для суду при розгляді даного цивільно правового спору, що виник між Олійником ВТ та ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій спеціалізованого легкового автомобіля Меддопомога - В марки «OPEL COMBO» з державним номером НОМЕР_2 ОСОБА_1 , власником якого є КНП «Шаргородський центр ПМСД» Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, відповідно до висновку експерта №5 від 30.03.2022, отримав тілесні ушкодження у виді закритої тупої травми грудної клітки перелому 3, 4 ребер справа по середньо-ключичній лінії, забою правої легені, закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку, субдуральної гематоми над правою півкулею головного мозку без компресійно-дислокаційного синдрому (об`ємом приблизно 100 мл.), саден в ділянці правого променево-зап`ястного суглобу, на чолі, на середній третині лівої гомілки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, оскільки спричиняють за собою тривалий розлад здоров`я терміном понад три тижні.

Відповідно до виписки з акта огляду медико соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 070567 від 28.06.2022 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності безстроково. Ступінь втрати професійної працездатності становить 70 відсотків (наказ №420 від 05.06.2012 табл.1 п.1.7 - 30%, табл. 2.1. п. 7 - 40%. Причина втрати професійної працездатності нещасний випадок на виробництві. Дата встановлення страхового випадку - 30.12.2021 (а. с. 175 176).

Після встановлення ОСОБА_1 ступеня втрати працездатності (70%), останній, до заяви про виплату страхових відшкодувань та документів, поданих відповідачеві 19.01.2022 надав документи про встановлення йому 28.06.2022 Жмеринською міжрайонною МСЕК другої групи інвалідності.

Вказаних фактів у судовому засіданні не заперечувала представник відповідача ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» - адвокат Залевська Н.С., при цьому пояснила суду, що не може вказати дати отримання документів від ОСОБА_1 про встановлення другої групи інвалідності у зв`язку з стійкою втратою працездатності в результаті настання страхового випадку та ухвали Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.05.2022, у зв`язку з втратою частини документів через військову агресію російської федерації проти України та оголошенням воєнного стану.

Листом № 804-31 від 15.08.2022 ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 компенсував завдану йому шкоду з посиланням на ухвалу Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.05.2022 (а.с.61).

31.08.2022 позивачем ОСОБА_1 було направлено до Національного банку України скаргу на неправомірні дії ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» у зв`язку з відмовою у виплаті страхового відшкодування по його заяві від 19.01.2022.

З відповіді НБУ від 26.09.2022 вбачається, що Страховиком було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 компенсував завдану ОСОБА_1 шкоду. В результаті перевірки скарги НБУ встановив, що Страховиком на перевірку не надано документів відповідно до яких визначено реальний розмір заподіяної ОСОБА_1 шкоди та згідно з яким визначено, який саме розмір відшкодування отримав він від ОСОБА_2 та, що він (розмір) в повному обсязі покриває завдану шкоду, передбачену п.23.1 ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того зазначена у листі від 15.08.2022 №804 31 підстава для відмови не передбачена статтями 32 та/або 37 вказаного Закону, а рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування є невмотивованим. З отриманих від Страховика документів, Національним банком вбачаються ознаки порушення законодавства у сфері фінансових послуг, а саме абзаців першого третього пункту 36.2 статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо невиконання Страховиком обов`язку, у визначені Законом строки прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, або з підстав визначених статтями 32 та/або 37 вказаного Закону прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (а.с.62 65).

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України №2» від 08.04.2010 наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, у судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в рішенні «Бендерський проти України» від 15.11.2007, в якому наголошується, що «право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (п.33 рішення від 21.03.2000 у справі «Дюлоранс проти Франції»; пп. 32 35 рішення від 07.03.2006 у справі «Донадзе проти Грузії»).

Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст.ст. 81-89 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди

В силу ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, та незалежно від вини фізичної або юридичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Згідно з ч. 1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

Згідно з п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

У ст.3 цього Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Ст. 5 Закону встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно - правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у Законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

За приписами ч.2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 24 Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним.

За правилами ст.26 Закону шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить, зокрема у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Згідно зі ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що у страховика виникає обов`язок відшкодувати моральну шкоду, передбачену ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» лише у разі проведення потерпілому страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, на підставі поданої ним заяви, та у розмірі 5 % саме від такої страхової виплати, а не від ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну здоров`ю. У разі не проведення страховиком потерпілому страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, в такого страховика не виникає обов`язку щодо відшкодування моральної шкоди, передбаченої положеннями ст. 26-1 приведеного Закону.

Близький за змістом висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 553/3281/14-ц (провадження № 61-13806св18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року (справа № 147/66/17 провадження № 14-95цс20) звертає увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений ст. 26-1 та п. 27.3 ст. 27 Закону.

Відповідно до пункту 35.1. ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Така заява подана відповідачу 19 січня 2022 року.

Пунктами 36.1 і 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили (абз.4 п.36.2 ст.36 Закону).

Згідно з абз. 5 пункту 36.2. ст. 36 Закону протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відтак, за змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови (п.37.2 ст.37 Закону).

VІ. Висновки суду

Аналіз перевірених і оцінених у судовому засіданні доказів, поданих сторонами у підтвердження позовних вимог та у їх заперечення переконують суд, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодуванняшкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральної шкоди та пені.

У справі, що розглядається суд, вважає доведеним, що в результаті ДТП, яка сталася 30.12.2021 за участі забезпеченого ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» транспортного засобу марки «MERCEDES BENZ ML 350» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, йому встановлена друга група інвалідності, що не оспорюється сторонами по справі, а тому зазначена ДТП є страховим випадком і заподіяна позивачеві шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності та моральна шкода підлягають відшкодуванню.

За приписами ст.26 Закону «СК «ПЗУ УКРАЇНА» має здійснити на користь ОСОБА_1 одноразову виплату у розмірі 18 мінімальних заробітних плат.

Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» станом на 30.12.2023 встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 6500 грн.

В даному випадку одноразова виплата становить 6500 х 18= 117000 грн.

Відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо- транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Розмір страхового відшкодування моральної шкоди завданої позивачу внаслідок ушкодження здоров`я складає 5850 грн. (117000 грн. х 5%).

Разом з тим не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування витрат на лікування у розмірі 18729,37 грн, з огляду на наступне.

Статтею 24 Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним, піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Судом встановлено факт відшкодування ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 витрат на лікування станом на 30.05.2022, що підтверджується ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.05.2022, яка набрала законної сили 08.06.2022 і є обов`язковою для суду при вирішенні даного цивільно правового спору.

При цьому суд розцінює поведінку третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , в частині заперечення обставин встановлених судовим рішенням, яке набрало законної сили як намагання уникнути цивільно правової відповідальностіза заподіяну позивачеві шкоду.

Крім того, надані позивачем копії чеків на ліки, медичне приладдя, продукти харчування, благодійні внески, датовані січнем, лютим 2022, не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на те, що відповідно до вимог ст.24 Закону витрати на лікування мають бути підтверджені документально закладом охорони здоров`я, в якому проводилось лікування, в яких мають бути зазначені медичні препарати та їх назва, які використовувались для лікування. Якщо придбання таких препаратів здійснювалось безпосередньо потерпілим, то він має надати Страховику оригінали чеків, квитанцій про придбання лікарських препаратів. При цьому необхідність понесених витрат повинна бути підтверджена відповідними лікарськими скеруваннями, епікризами, листками лікарських призначень та іншими медичними документами, що крім іншого встановлюють причинно наслідковий зв`язок з ДТП. Таких документів позивачем ОСОБА_1 суду не надано. Крім того витрати на продукти харчування, воду, благодійні внески взагалі не відшкодовуються Страховиком.

Отже, загальна сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача внаслідок ДТП становить 122850 грн(117000 грн. + 5850 грн.), і підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» на користь позивача ОСОБА_1 .

У справі, що розглядається суд встановив, що відповідач ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» в порушення, наведених у рішенні норм матеріального Закону , отримавши інформацію про дорожньо-транспортну пригоду, діяв неправомірно, не вчинив дій передбачених ст. 34 Закону, яка зобов`язує Страховика протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків , і не встановивши підстав для відмови у прийнятті такого рішення згідно ст. 37 цього Закону, рішення про здійснення страхового відшкодування не прийняв, як і не прийняв рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Питання Страховиком вирішено у не визначений Законом спосіб шляхом призупинення розгляду заяви через відсутність на час розгляду заяви документального підтвердження вини особи, у зв`язку із не набранням законної сили судового рішення за результатом розгляду кримінальної справи, а після отримання судового рішення та документів про встановлення потерпілому другої групи інвалідності прийняв не вмотивоване рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, з підстав не передбачених ст.37 Закону.

З огляду на те, що відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування у передбачені Законом строки і спосіб, є правомірними вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача на його користь пені за несвоєчасне здійснення страхової виплати.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Оскільки відповідач ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» не виконав свій обов`язок щодо сплати страхового відшкодування позивачу, то з відповідача підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 пеня за період, визначений ним - з 15.08.2022 (з часу відмови) по 14.07.2003 (час реєстрації позову в суді), яка розраховується формулою: пеня = (сума боргу) х (розрахункова ставка (%)/100% х (кількість днів/ (кількість днів у році), де сума боргу сума простроченого боргу; розрахункова ставка (%)/ - розрахункова ставка пені в процентах річних; кількість днів - кількість днів простроченого зобов`язання; кількість днів у році кількість днів у календарному році , ставка пені: 2 х ставку НБУ і становить 56208, 09 грн (а.с. 216 - 218).

VІІ. Розподіл судових витрат

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до положень, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У даній справі позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, отже відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України з другої сторони на користь держави стягується судовий збір, пропорційно до задоволеної частини вимог.

У пункті 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільній справі» роз`яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом №3674 V1).

Відтак з відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» підлягає стягненню до Державного бюджету судовий збір в розмірі пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1791 грн (87,2%).

Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Білою Р.В. у судовому засіданні було зроблено заяву про те, що позивач має намір протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі звернутися до суду з заявою про винесення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача документально підтверджених судових витрат на правничу допомогу.

Враховуючи зроблену адвокатом Білою Р.В. заяву питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу слід вирішувати у порядку, передбаченому ч.8 ст.141 ЦПК України, у разі подання відповідних доказів про оплату правничої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76 - 81, 82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 3, 15, 16, 22, 979, 999 ЦК України, ст. ст. 7, 9 ЗУ «Про страхування», ст.ст. 1, 3, 5, 22, 23, 24, 26, 26-1, 35, 36, 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє через представника адвоката Білу Роксолану Василівну до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності в розмірі 117 000 грн., моральну шкоду в розмірі 5850 грн., пеню в розмірі 56208,09 грн., а всього 179058 (сто сімдесят дев`ять тисяч п`ятдесят вісім) гривень 09 коп.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» до Державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 1791 (одна тисяча сімсот дев`яносто одна) гривня

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім`я (найменування) cторін:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області 29.01.1996, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

- відповідач ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА», 04053 м. Київ вул. Січових Стрільців, будинок 40,, код ;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_6 , виданий 21.08.2019 органом 0540, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Вступна і резолютивна частини судового рішення проголошені 20 листопада 2023 року.

Головуючий суддя: Т.О. Соколовська