Справа № 464/3048/23
пр.№ 2-с/464/260/23
УХВАЛА

23.11.2023 м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Борачок М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, -

встановив:

судовим наказом Сихівського районного суду м.Львова від 15.05.2023 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) місць загального користування в розмірі 4596,41 грн. та послуги з гарячого водопостачання в сумі 1137,36 грн., а також 268,40 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

21.11.2023 від боржника ОСОБА_1 надійшла заява про скасування вищевказаного судового наказу. Зазначає, що судовйи наказ не отримувала, оскільки не проживає за адресою, за якою стягувач просить стягнути заборгованість, а її представник лише 08.11.2023 отримав судовий наказ під час ознайомлення з матеріалами справи у суді, у зв`язку із чим просить суд поновити строк на звернення до суду з відповідною заявою. Покликаючись на необґрунтованість вимог стягувача, зазначає, що з ЛМКП «Львівтеплоенерго» ніяких усних та письмових договорів чи угод з надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання не укладала і такі в матеріалах справи відсутні. Крім того, квартиру АДРЕСА_1 відключено від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення і гарячого водопостачання цього ж будинку. Наголошує, що з доводів заяви вбачається наявність спору про право, що унеможливлює прийняття рішення в порядку наказного провадження. Враховуючи наведене, вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з неї вищевказаної заборгованості, а тому просить суд скасувати судовий наказ.

Разом з тим зазначає, що 26.10.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. відкрито виконавче провадження №73160138 з примусового виконання оскаржуваного судового наказу, а також останнім прийнято постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про розшук майна боржника. Отже, внаслідок неправомірних дій стягувача, приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження, в межах якого накладено арешт на її банківські рахунки, на які, зокрема, вона отримує соціальні виплати для малолітніх дітей, а також на її майно, що вважає безпідставним, а тому просить суд в порядку ст. 444 ЦПК України вирішити питання про поворот виконання судового наказу та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А.

Крім того, просить суд стягнути з стягувача на її користь судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 134,20 грн. та 5500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Дослідивши матеріали заяви про скасування судового наказу та матеріали цивільної справи № 464/3048/23, приходжу до наступних висновків.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, відтак відповідна заява боржника є підставою для скасування судового наказу.

Згідно із ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи №464/3048/23, представник боржника отримав копію оскаржуваного судового наказу 08.11.2023, що підтверджується відповідною розпискою в матеріалах справи, відтак, приходжу до висновку, що боржником строк на подання заяви про скасування судового наказу не пропущений.

Перевіривши доводи заяви, оглянувши та проаналізувавши матеріали справи №464/3048/23, враховуючи відсутність підстав для повернення заяви, приходжу до висновку, що доводи, викладені стягувачем в заяві про видачу судового наказу, потребують дослідження, а тому судовий наказ необхідно скасувати.

Розглядаючи вимогу заявника про поворот виконання рішення, суддя виходить з наступного.

За приписами ч.3ст.171 ЦПК України в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.5, 6 ст.444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

За своєю суттю поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням (постанова Великої палати Верховного Суду 04.09.2019 у справі № 569/15646/16-ц), яка відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Заявником до заяви надано платіжну інструкцію 23407PBNKI про списання коштів на підставі виконавчого провадження № 73160138, з якого вбачається про списання грошових коштів на загальну суму 44,02 грн., отримувачем яких згідно даної платіжної інструкції вказано «Приватбанк». Проте, жодних доказів, які б підтверджували стягнення грошових коштів на користь стягувача ЛМКП «Львівтеплоенерго» заявником не надано.

Таким чином, доказів того, що стягнуті в процесі виконання судового рішення виконавчі витрати є тими грошовими коштами, які були стягнуті з боржника за рішенням суду, скасованим в подальшому судом, заявником не надано.

Враховуючи наведене та те, що заявником не надано жодних доказів, які б підтверджували стягнення з неї грошових коштів на користь стягувача ЛМКП «Львівтеплоенерго», у задоволенні заяви про поворот виконання рішення слід відмовити за безпідставністю.

Щодо вимоги про скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А., прийнятих в межах виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №464/3048/23 від 15.05.2023, вважаю за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на положення ст. 3 Закону примусовому виконанню підлягає рішення на підставі такого виконавчого документу як судовий наказ.

З вказаного слідує, що 26.10.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. відкрито виконавче провадження №73160138 на підставі судового наказу №464/3048/23, виданого Сихівським районним судом м. Львова, що є виконавчим документом. Також, приватним виконавцем приймалися рішення в межах вказаного виконавчого провадження, передбачені Законом.

Одночасно, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи те, що суд прийшов до переконання про скасування судового наказу №464/3048/23, виданого 15.05.2023 Сихівським районним судом м. Львова, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. відкрито виконавче провадження, а отже вказане може бути підставою для закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 40 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховую наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить надання професійної правничої допомоги.

Згідно з ч.2 ст.137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги №Т-6/3-23 від 06.09.2023, укладений між старшим партнером Охмаком М.В. та Палигою О.Б., додаткову угоду №2 від 07.11.2023 до договору про надання правової допомоги №Т-6/3-23 від 06.09.2023, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1231828, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Охмаком М.В., а також акт наданих послуг до договору про надання правової допомоги №Т-6/3-23 від 06.09.2023, згідно якого загальний розмір винагороди (фіксований гонорар) Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги становить 5500 грн.

Разом з тим, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час (адвокат не приймав участь у судових засіданнях), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь заявника ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 400 гривень.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 170 ЦПК України, п. п. 4-2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подачу до суду заяви про скасування судового наказу сплачується судовий збір.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно вказаної норми суд вважає за можливе застосування у даному випадку аналогії ст.141 ЦПК України.

Тому, сплачений судовий збір, у випадку ухвалення судового рішення на користь особи, яка звертається із відповідною заявою, має наслідком або його повернення або стягнення з протилежної сторони у відповідній частині задоволення вимог.

Як вбачається з матеріалів заяви, боржник ОСОБА_1 при зверненні до суду з заявою про скасування судового наказу сплатила судовий збір у розмірі 134,20 грн., що підтверджується квитанцією 0.0..1 від 13.11.2023, та, враховуючи те, що суд прийшов до переконання про скасування судового наказу, беручи до уваги положення ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 134,20 грн. слід покласти на стягувача Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 141, 170, 171, 258-261, 444 ЦПК України, суддя,

постановив:

заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ Сихівського районного суду м. Львова від 15.05.2023 у справі №464/3048/23 (пр. №2-н/464/1152/23) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) місць загального користування в розмірі 4596,41 грн. та послуги з гарячого водопостачання в сумі 1137,36 грн., а також 268,40 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 134 (сто тридцять чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 400 (чотириста) гривень.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Роз`яснити Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» право звернутися з вказаними у заяві про видачу судового наказу вимогами в порядку спрощеного позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення з заявою про поворот виконання судового наказу в порядку, визначеному ст. 444 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повна ухвала суду виготовлена та підписана суддею 23 листопада 2023 року.

Суддя Борачок М.В.