Справа № 226/1223/23

ЄУН №226/1223/23
Провадження №2/226/329/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 листопада 2023 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.,

при секретарі Філіпповській Т.Г.,

розглянувши в заочному судовому засіданні в залі суду в місті Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої залиттям квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої залиттям квартири. В обґрунтування вимог зазначила, що вона є квартиронаймачем житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

03.11.2022 та 01.12.2022 року внаслідок залиття її квартири, яке відбулося з вини власника квартири АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище, що на підставі договору купівлі-продажу належить відповідачу ОСОБА_2 , були пошкоджені диван, тридверна шкапа, три люстри, шпалери в кімнатах, віконний пластик, електромережа, кондиціонер, пухова ковдра, три ватних ковдри, дві вовняних ковдри, матрац, кухонні меблі, двері ванної кімнати, електробойлер. Причинами залиття квартири став незадовільний стан системи холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 .

Згідно дефектного акту в квартирі позивачки заплановано виконання таких робіт як знімання шпалер, дверних коробок, дверних полотен, наличників, демонтаж дверних коробок, підвіконних дошок, водонагрівача, оброблення поверхонь ґрунтовкою, сумішами, клеєм, установка дверних коробок, дверей, наличників, шафових та антресольних стінок, прокладення проводки, поклейка стін шпалерами, встановлення водонагрівача та внутрішнього блоку кондиціонеру, навантаження сміття шпаклювання стель та інше. Згідно локального кошторису на будівельні роботи, складеного інженером-проектувальником та погодженого позивачем, вартість робіт з ремонту квартири та матеріалів станом на 07.07.2023 становить 99 948,30 грн. Посилаючись на положення ч.1 ст.1166, ч.2 ст.1166, ст. 322 ЦК України, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» та Правила користування приміщеннями житлових будинків, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, спричинену залиттям квартири, в розмірі 99 948, 30 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. та сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1073,60грн.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач, виклик якої в судове засідання здійснювався неодноразово, про причини неявки суд не повідомила, клопотань, пов`язаних з судовим розглядом, суду не надала, правом відзиву на позов не скористалася.

Приймаючи до уваги зазначене, а також відсутність заперечень зі сторони позивача, суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України розглянути справу в заочному судовому засіданні та ухвалити рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Як встановлено судом та слідує із свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 28.10.1999, виданого державним підприємством Управління житлово-комунального господарства Міністерства вугільної промисловості України, позивач ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_3 , яка крім неї, на праві спільної сумісної власності, набутої внаслідок приватизації житла, також належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.29).

Відповідач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2013 №2243, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області, є власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.12).

Позивач стверджує, що залиття її квартири, яке відбулося 03.11.2022 та 01.12.2022, сталося з вини відповідача ОСОБА_2 внаслідок незадовільного стану системи холодного водопостачання у її квартирі. Єдиним доказом залиття квартири позивач зазначає акти від 03.11.2022 та 01.12.2022, складені у відсутність відповідача та які не відповідають формі, встановленій наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».

Так, пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» визначено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Згідно вказаного додатку, факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Отже, факт залиття квартири, характер та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтована вартість) та його наслідків мають бути зафіксовані актом комісійного обстеження квартири.

Згідно постанови Верховного Суду від 27 грудня 2019 року по справі № 686/11256/16-ц (провадження № 61-28098св18), акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події, а тому не може ґрунтуватися на інших документах.

Як вбачається з наданих позивачем актів, необхідним вимогам, викладеним у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, вони не відповідають. Акти не затверджені, інформації про посади членів комісії, про присутність зацікавлених осіб як від потерпілої сторони, так і з боку винної, не містять. Не містять вони і інформації про встановлення вини особи, якою допущено залиття, про характер залиття, місце його виявлення та його конкретні причини. Загальне посилання в них на незадовільний стан системи холодного водопостачання в квартирі відповідача цих питань не висвітлює.

До того ж, аналіз зазначених актів дає суду підстави для висновку про те, що причина залиття квартири, сформульована в актах як «незадовільний стан системи холодного водопостачання» в квартирі відповідача, є припущенням, оскільки вона взагалі не обстежувалася. Комісійних актів, складених за участю представників обслуговуючої організації, якими б були зафіксовані випадки залиття квартири позивача, причини затоплення та завдані пошкодження або інші докази, стороною позивача суду не представлено.

Таким чином, надані позивачем акти від 03.11.2022 та від 01.12.2022, не можуть вважатися допустимими доказами, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі № 2-1974/11, провадження № 61-4574 св 18.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, та за принципом змагальності сторін доводяться особою, яка звертається із відповідними вимогами.

Зі змісту зазначених норм закону та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законодавством України принципів змагальності й диспозитивності вбачається, що саме на позивача покладено обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру, а на відповідача - відсутність його вини у спричиненні шкоди, якщо він заперечує проти позову.

Згідно постанови Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається на осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на те, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів вини відповідача у залитті квартири, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Понесенні судові витрати згідно ст.141 ЦПК України суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої залиттям квартири, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним Кодексом.

Суддя Л.І.Клепка