РІШЕННЯ
ЄУН № 332/3005/23
Провадження № 2/332/1065/2023
м.Запоріжжя
Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Мальованого В.О., за участю секретаря Пекній Т.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач, АТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості,
01 серпня 2023 року даний позов надійшов до суду.
В своєму позові позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.11.2013 в загальному розмірі 32 325, 06 грн., з яких:
- заборгованість за тілом кредита 26 442, 62 грн.;
- заборгованість за простроченими відсотками 5882, 44 грн.
Включаючи судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на наступне.
Відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 28.11.2013 (анкета - заява).
Згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту змінювався. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, а отже свої зобов`язання не виконав.
АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором (анкета - заява) № б/н від 28.11.2013 у розмірі 32 325, 06 грн. А також, понесені судові витрати в розмірі 2 684, 00 грн., судового збору.
Ухвалою суду від 04.08.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
Представник позивача, відповідач скориставшись своїм процесуальним правом надали суду заяви по суті справи.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, раніше надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає і просить задовольнити у повному обсязі. Щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином.
02.10.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому останній просить задовольнити позовні вимоги зазначаючи.
У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором (анкета заява № б/н від 28.11.2013) відповідач станом на 23.03.2023 має заборгованість у розмірі 32 325, 06 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 26 442, 62 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 5 882, 44 грн.
Вказує, що на момент оформлення кредиту банком було встановлено поточну процентну ставку у розмірі 30, 00 % на рік, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Ця процентна ставка була змінена на підставі наказів банку. Ці зміни повністю узгоджуються з умовами та правилами надання банківських послуг, а також відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами.
Так, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Відповідач в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про факт підписаного договору, користування кредитними грошовими коштами та погашення яких було здійснено.
На даний час, відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк», а тому слід задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач надав відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує наступним.
Вважає, що відсутні належні, достовірні та допустимі докази щодо досягнення сторонами договору про надання банківських послуг, в тому числі кредитного договору, згоди щодо всіх істотних умов на момент його укладання (28.11.2013), то він є неукладеним, що унеможливлює вирішення питання про належність виконання відповідачем своїх зобов`язань за таким договором, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості внаслідок порушення відповідачем умов договору про надання банківських послуг. Вважає, що позивачем не доведено обґрунтованість обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, доводів щодо заборгованості. А отже, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
При цьому, відповідачем було надано суду заяву про часткове визнання позовних вимог у розмірі 9925, 90 грн. (тіло кредитного ліміту), наголошуючи в останній про невизнання: нарахованих відсотків, нарахованих сум комісії. А тому, просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу в частині невизнаних позовних вимог.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву (анкета - заява) № б/н від 28.11.2013. Згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, який в подальшому змінювався на картковий рахунок.
Згідно із ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.
Згідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
До кредитного договору банк додав Умови та правила надання банківських послуг. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056 - 1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до вимог ст. ст. 549, 551, 1048 - 1050 ЦК України, в разі укладення договору, кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно з наданим банком розрахунком, вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором, станом на 23.03.2023 становить 32 325, 06 грн., з яких:
- заборгованість за кредитом 26 442, 62 грн., 5 882, 44 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Включаючи судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн.
У Анкеті - заяві на приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанк», підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на довідку про зміну умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна» Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом, як невід`ємні частини договору.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи Заяву - анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами; та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
При цьому, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, адже цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6 - 16цс15).
Суд вважає, що в даному випадку, також неможливо застосувати до правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин і до моменту звернення до суду з позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь - яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Отже, судом встановлено, що позивачем не надано підтверджень про конкретні, запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутні у Анкеті - заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Надані позивачем Умови та правила банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь - яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті - заяві позичальника, яка безпосередньо підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року (Справа № 342/180/17, Провадження № 14-131цс19) вказала, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» лише в частині визнання позовних вимог позивачем у розмірі 9 925, 90 грн.
В даному випадку, суд виходить з того, що відповідач частково визнав позовні вимоги. Таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх - небудь прав, свобод та інтересів.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 824, 00 грн., пропорційно до розміру задоволених вимог.
Керуючись ст. ст. 263 - 265 ЦПК України, суд -
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 21 листопада 2023 року.

Суддя В.О. Мальований