Провадження № 2/185/3411/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зінченко А.С. за участю секретаря судового засідання Падафи А.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики грошей. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 27.10.2020 уклав з відповідачем договір позики грошей; відповідач на підставі цього договору позики взяв у позивача в борг 2560,00 , які згідно п. 4.1 договору зобов`язався повернути до 09.11.2023. Але відповідач суму позики не повертає, ухиляється від її повернення. Позика була оформлена відповідним договором та розпискою. Згідно п. 4.2 договору в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п. 4.1) позичальник сплачує проценти у розмірі 10 % в день від суми простроченої заборгованості до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Позичальник станом на 22.03.2022 борг не повернув, тому з нього також слід стягнути відсотки за 498 днів за період з 09.11.2023 по 22.03.2022. Тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики з урахуванням відсотків у розмірі 130 048,00 грн, з яких 2560,00 - сума позики, 127488,00 - заборгованість за відсотками.

В судове засідання позивач, представник позивача не з`явились,представник позивача надав заяву, відповідно до якої просив розглянути позов без його участі, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала заяву відповідно до якої позов визнала частково, в частині заборгованості за сумою позики, у стягненн відсоткв просила відмовити, та просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між сторонами було укладено договір позики від 27.10.2020 відповідно до умов якого позикодавець передає позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується їх повернути позикодавцю на умовах, встановлених цим договором, а саме, загальна сума позики складає 2560,00 , які згідно з п. 4.1 договору зобов`язався повернути 09.11.2023 .

Згідно із п. 4.2. договору за користування коштами понад строки, які вказані в договорі (п.4.1.) позичальник сплачує проценти у розмірі 10% за кожен день користування позикою (3650 відсотків річних або 3660 відсотків річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем.

Відповідно до розписки, складеної та підписаною відповідачем, нею отримано від позивача гроші в розмірі 2560,00 , які вона зобов`язалася повернути повністю у строки згідно з договором позики грошей, укладеного 27.10.2020 .

Відповідач не виконав умови договору належним чином.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з частинами першою та третьою ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як визначено частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1,2 ст.553, ч.1,2 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно копії договору поруки від 27.10.2020 між позивачем та ОСОБА_3 на забезпечення виконання вказаного договору позики було укладено договір поруки, за яким ОСОБА_3 поручився за виконання основного зобов`язання ОСОБА_2 у розмірі п`ятдесят гривень.

Оскільки, згідно договору позики та розписки позичальника кінцевою датою повернення боргу є 09.11.2020 і станом на день звернення позивача до суду борг не повернуто, як видно зі змісту позовної заяви, а будь-яких доказів протилежного судом не отримано, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів боргу за договором позики у розмірі 130 048,00 грн підлягають частковому задоволенню, а саме з ОСОБА_2 підлягає стягненню сума позики у розмірі 2510,00 грн, а з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно - у розмірі 50,00 грн.

У свою чергу при вирішенні питання щодо стягнення суми заборгованості по відсоткам за користування вказаною позикою у розмірі 127 488,00 грн грн суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновками судів у частині стягнення процентів за користування сумою позики. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що правовий висновок щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики після спливу строку кредитування викладено у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Зокрема, зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що "проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання".

Таким чином після настання строку повернення позики позивач мав право на стягнення солідарно з відповідачів тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України, проте, як слідує зі змісту позовної заяви, вказаних вимог з боку позивача не заявлялося.

Пунктом 4.2 передбачено нарахування процентів, проте, зазначені проценти не визначені як неустойка, а тому не підлягають стягненню, оскільки нараховані за період після закінчення строку дії позики.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зв`язку із зазначеним, звертаючи увагу на вказані норми чинного законодавства, наведену правову позицію Верховного Суду, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково, а саме слід стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по позиці у розмірі 2510,00,00 грн, а з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно - у розмірі 50 грн, а в іншій частині відмовити за безпідставністю.

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 89, 133, 141, 258-265,280-289 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 27.10.2020 в розмірі 2510,00 (дві тисячі п`ятсот десять гривень) грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 27.10.2020 в розмірі 50,00 грн (п`ятдесят гривень 00 копійок).

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 25,10 грн (двадцять п`ять гривень 10 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 0,50 грн (0 гривень 50 копійок).

В іншій частині - судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач-2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя А. С. Зінченко