Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/122/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді - Козіної С.М.,

за участі:

секретаря - Папенко О.О.,

позивача - ОСОБА_1 (не з`явився),

відповідачки - ОСОБА_2 (не з`явилась),

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2023 року позивач подав до суду вищезазначений позов, який мотивував тим, що 20 липня 2020 року між ним та ОСОБА_2 (надалі-відповідачка) було укладено Договір позики (надалі-Договір). Відповідно до пункту 1. Договору позикодавець (позивач) передав у власність позичальнику (відповідачці) грошові кошти в сумі 4 000 000,00 грн. (сума позики), а позичальник (відповідачка) зобов`язався таку ж саму суму грошових коштів. Строк повернення суми позики сторони встановили за згодою сторін - 20 липня 2021 року. Гроші були передані позичальнику в момент підписання Договору. Своїм підписом виконаним власноручно позичальник засвідчив, що вона отримала кошти у сумі 4 000 000,00 грн. та зобов`язався їх повернути у АДРЕСА_1 , до 20 липня 2021 року. Також, власноручним написом вона вказала, що її підпис під договором свідчить про беззастережний факт отримання грошей та гарантував виконання умов договору. Як зазначає Верховний Суд України в постанові від 02.07.2014 "за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей...». З огляду на наведене вище, та приймаючи до уваги зміст всіх умов Договору, Договір є одночасно документом, в якому викладені умови позики, який підтверджує факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Станом на момент підписання позовної заяви відповідачка отримані в борг грошові кошти не повернула та на систематичні вимоги позивача ухилялася. 20 липня 2021 року позивач передав власноручно відповідачці вимогу про повернення суми позики. 20 грудня 2021 року повторно позивач передав власноручно відповідачці вимогу про повернення суми позики. 20 серпня 2022 року втретє позивач передав власноручно відповідачці вимогу про повернення суми позики. Відповідачка вимоги отримала особисто, про що свідчить її підпис на вказаних вимогах, але по суті вказані вимоги позивача не задовольнила. Посилаючись на ст. 1046, 1047 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 4 000 000,00 грн. боргу за договором позики. У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримував у повному обсязі. У підготовче засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась, просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі, про що подала відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що визнання відповідачкою позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання ОСОБА_2 позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 1 ст. 577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. 526, 530, 629, 1046 ЦК України, ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 142, 198, 200, 206, 223, 247, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) борг за договором позики у сумі 4 000 000,00 (чотири мільйони) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя