Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-о/641/52/2023 Справа № 641/701/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Харченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області про встановлення факту сумісного проживання та факту перебування фізичної особи на утриманні,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 до дня його смерті.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказала, що 30.08.2011 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, та видано свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 30.08.2011 року, актовий запис № 409. До укладення шлюбу, а саме з січня 2009 року так і після укладення шлюбу вони з чоловіком постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , у квартирі, яка належала її чоловіку ОСОБА_2 . Місце проживання заявника залишилось за адресою: АДРЕСА_2 , у квартирі, яку за договором купівлі-продажу № 112-1027, укладеному 23.08.1996 року на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» вона придбала у власність. Пізніше вищевказану квартиру вона подарувала за договором дарування реєстраційний номер № 3025, посвідчений нотаріально 05.07.2013 року, своєму сину.

Також зазначила, що підтвердженням її фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 є документи, зокрема: карта стаціонраного хворого № 262, декларація № 001-Е512-0500 від 04.04.2019 року, супровідний листок та талон до супровідного листка № 1133/808 КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», лист Комунального некомерційного підприємтсва «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» № 01-56/Б від 16.01.2023 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік заявника ОСОБА_2 помер. На час життя ОСОБА_2 отримував пільгову пенсію, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС в розмірі понад 12 000 грн. В свою чергу заявник вказала, що вона не була пенсіонеркою, працювала у Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна на посаді старшого лаборанта, отримувала заробітну плату, однак розмір її заробітної плати був набагато меншим пенсії чоловіка, тому вона фактично перебувала на його утриманні, постійним та основним джерелом засобів існування їх сім`ї була пенсія чоловіка.

Окрім того, пояснила, що протягом життя вони з її чоловіком мешкали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. 27.12.2022 року вона звернулась до відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про переведення на інший вид пенсії по втраті годувальника згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказана заява була перенаправлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

02.01.2023 року Рішенням № 999 відділу перерахунку № 2 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області їй було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника через ненадання довідки з житлового органу про реєстрацію її місця проживання разом з годувальником за однією адресою.

Враховуючи наведене, заявник ОСОБА_1 була вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання та факту перебування фізичної особи на утриманні.

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги заяви підтримала та посилаючись на обставини викладені в заяві просила їх задовольнити.

У судовому засіданні заявник заяву про встановлення факту сумісного проживання та факту перебування фізичної особи на утриманні підтримала та пояснила, що вона на момент смерті її чоловіка вона працювала та отримувала заробітну плату в розмірі близько 4600 грн., та вже в грудні 2022 року вона вийшла на пенсію. Під час їх сумісного проживання вона перебувала на утриманні чоловіка, який сплачував за ренонт в квартирі, лікування, придбання побутових речей. Крім того, вказала, що чоловік мав додатковий дохід, окрім встановленої йому пенсії, а саме займався розведенням мальків декоративних риб.

Також, пояснила, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника вона не оскаржувала.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській Прокопченко Ю.М. області до судового засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

До судового засідання представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

В наданих до суду письмових поясненнях зазначила, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-VI від 09.07.2003 року. 27.12.2022 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про переведення на інший вид пенсії по втраті годувальника згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії. Під час розгляду вищевказаної заяви було виявлено, що відсутній документ, який засвідчує факт перебування заявниці на утриманні померлого годувальника, тобто не дотримано вимоги п. 2.11 Порядку, у зв`язку з чим були відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно повторно виданого свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 від 28.05.2021 року, виданого Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі.

З повторно виданого свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 від 28.05.2021 року, яке видане Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг відділу перерахунків пенсій Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області № 2 № п/с 999 від 02.01.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовлено в здійсненні перерахунку пенсії (заява № 12501 від 27.12.2022 року).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 він знає з 2009 року, оскільки вони проживали неподалік. Він був присутній на їх весіллі та впродовж часу вони товаришували та ходили в гості один до одного. ОСОБА_5 і ОСОБА_6 мешкали по АДРЕСА_3 , приблизно в 500 метрах від його будинку. Також, вказав, що було зрозуміло, що ОСОБА_6 утримує ОСОБА_5 , оскільки він мав більший дохід. Іноді вони у нього позичали гроші на різні потреби, при цьому ОСОБА_6 вказував, що поверне грошові кошти після отримання пенсії.

Свідок ОСОБА_7 , допитана в судовому засіданні пояснила, що знайома з ОСОБА_5 з 2009 року, оскільки в 2010 році вона разом з чоловіком купила будинок поруч з будинком заявника. Вони проводили інколи час разом, ходили у гості. ОСОБА_5 і ОСОБА_6 мешкали однією сім`єю, разом виїздили на відпочинок. ОСОБА_6 мав достатньо велику пенсію, а також інші доходи, так він розводив рибок та собак. Заявник працювала лаборантом, та, в порівнянні з чоловіком, мала невеликий дохід.

Також, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона мешкає по АДРЕСА_4 з 2005 року, та заявник разом з чоловіком ОСОБА_6 мешкали навпроти. Їй відомо, що вони познайомились у 2009 році. Зі слів ОСОБА_6 їй відомо, що він возив дружину на відпочинок до Франції за його власні кошти. Також, їй відомо, що він був доволі заможною людиною, окрім пенсії мав додатковий дохід.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні, можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

З аналізу вказаних процесуальних норм слідує, що до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14-643цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21).

У преамбулі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що цей Закон визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суб`єктами солідарної системи є: застраховані особи, а в окремих випадках, визначених цим Законом, - члени їхніх сімей та інші особи; страхувальники; Пенсійний фонд; уповноважений банк; підприємства, установи, організації (далі - організації), що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Також, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та в судовому порядку.

Отже, Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями, тому за предметним та суб`єктним складом спір у справі за позовною вимогою до відповідного Управління Пенсійного фонду України підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Саме такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 25 квітня 2018 року у справі № 360/1438/16 (провадження № 11-350апп18), від 28 листопада 2018 року у справі № 405/5366/17 (провадження № 11-876апп18).

У цій справі позивач звернулася до суду з метою встановлення факту перебування на утриманні чоловіка для реалізації права на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Тобто, вимоги заявника ОСОБА_9 у цій справі пов`язана з доведенням наявності у неї підстав для здійсненні перерахунку пенсії і не пов`язані з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, заявлені саме у зв`язку з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести відповідний перерахунок.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання справи про встановлення факту) не повинен використовуватися учасниками для оцінки обставин, які становлять предмет доказування у адміністративному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Встановити факт перебування на утриманні померлого для одержання права на призначення пенсії у разі втрати годувальника можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. В адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а є передумовою задоволення адміністративного позову.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023 року по справі № 214/1309/21.

Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на те, що вимоги заявника ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання та факту перебування фізичної особи на утриманні, пов`язані саме із відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок пенсії та заявлені з метою реалізації права на призначення пенсії, суд приходить до висновку, що зазначена заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки зазначені вимоги належать до адміністративної юрисдикції у межах справи про оскарження рішення (дій/бездіяльності) Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що провадження по дійсній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України з роз`ясненням права позивача на звернення з вказаним позовом до суду адміністративної юрисдикції, а саме до юрисдикції якого віднесено розгляд таких справ.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області, Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області про встановлення факту сумісного проживання та факту перебування фізичної особи на утриманні закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 22.05.2023 року.

Суддя -М. Ю. Онупко