Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1387/23 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 57 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Кузьменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/1387/23 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про захист цивільного права, визнанням правочину недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 21 лютого 2023 року, яка постановлена під головуванням судді Рожкової О.С. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Житомирської міської ради. Просить: за рахунок виконкому Житомирської міської ради відшкодувати моральну шкоду в сумі 42 500 грн, визнанням правочину недійсним оформлення Єдиного державного реєстру юридичних осіб виконавчим комітетом Житомирської міської ради; прийняти виклад порушень законодавства, якими порушені її конституційні права, та прийняти пояснення стосовно розміру відшкодування моральної шкоди, що призвело до погіршення її здоров`я та завдало їй душевних страждань.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що представниками виконкому Житомирської міської ради для участі у розгляді її ( ОСОБА_1 ) позовних заяв надавалися виписки з ЄДР юридичних осіб, оформлені з порушенням законодавства. Про вказану обставину нею зазначалося у відзивах та на судових засіданнях із поданням заяв про недійсність правочину, які залишалися без розгляду. Виписки з ЄДР юридичних осіб формувалися нотаріусами та центром надання адміністративних послуг Новогуйвинської селищної ради, а не Департаментом реєстрації Житомирської міської ради та, на її думку, в ЄДР внесений висновок, який суперечить ст.62 ЦПК України. Спричинення моральної шкоди аргументує погіршенням здоров`я та душевними стражданнями, що позбавляло її можливостей у реалізації звичок та бажань, сприяло погіршенню відносин із оточуючими людьми та настанню інших наслідків негативного характеру. Порушення її конституційних прав під час подання вказаних виписок із ЄДР юридичних осіб призвело до погіршення її життєвих зв`язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, що вказує на велику неповагу виконкому Житомирської міської ради до її конституційних прав.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 21 лютого 2023 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу аргументує тим, що суд незаконно відмовив їй у доступі до правосуддя для захисту своїх порушених конституційних прав, які гарантуються Конституцією України. Суд не застосував закони, які підлягають застосуванню при розгляді її позовної заяви, поданої з дотриманням вимог ЦПК України. Суд незаконно відмовив у розгляді вимог позовної заяви, незаконно виклав обставини, які не відповідають обставинам позовної заяви; незаконно відмовив врахувати, що витяги з ЄДР юридичних осіб, виконавчим комітетом складені з порушенням законодавства, в тому числі Новогуйвинською селищною радою, що надає привілеї відповідачу, щоб приховати вісім порушень, вчинення правочину недійсного у виписках ЄДР юридичних осіб. У доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 просить постановити окрему ухвалу щодо семи порушень чинного законодавства суддею Корольовського районного суду м.Житомира Рожковою О.С. при розгляді позовної заяви про захист цивільного права, визнанням правочину недійсним, та надіслати вказану ухвалу судді Корольовського районного суду м.Житомира Рожковій О.С. для усунення виявлених судом недоліків чи порушення чинного законодавства для запобігання їх повторенню.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені заздалегідь належним чином. Так, судова повістка про виклик на 17 травня 2023 року вручена позивачу ОСОБА_1 18 квітня 2023 року (а.с.34), а відповідачу - виконкому Житомирської міської ради судова повістка вручена 17 квітня 2023 року (а.с.35). Виконавчий комітет Житомирської міської ради спрямував до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника. Про причини неявки сторони суд не сповістили. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша ст.19 ЦПК України).

Відповідно до частини першої ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За таких обставин, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів надається у ст.16 ЦК України.

Відповідно до частини першої ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а частина друга цієї статті визначає способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів.

До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Отже, правом звернення до суду із позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.

Як убачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вимоги про відшкодування шкоди обґрунтовані допущеними порушеннями законодавства щодо подання представниками виконавчого комітету Житомирської міської ради для участі в розгляді позовних заяв ОСОБА_1 виписок з ЄДР юридичних осіб на підтвердження повноважень представника, оформлених, на погляд ОСОБА_1 , із порушенням законодавства.

У відповідності до ст.58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Згідно положень частини першої ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до п.8 частини третьої ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо; прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Із аналізу наведених норм убачається, що представництво інтересів юридичної особи в суді в порядку самопредставництва є формою реалізації учасником справи процесуального права на представлення прав та інтересів юридичної особи в судовому процесі, пов`язаному з конкретною цивільною справою. При цьому, питання належного представництва учасника справи в порядку самопредставництва під час розгляду справи в суді і пов`язаних із судовим розглядом вчиненням процесуальних дій, вирішується судом, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ст.179 ЦПК України позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення у відповіді на відзив.

Також ст.182 ЦПК України врегульовано процесуальне право учасників справи подавати при розгляді справи судом заяви, клопотання і заперечення проти заяв і клопотань, в яких вони викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань.

Чинним законодавством не передбачено такого способу захисту як подання позовної заяви з вимогами про відшкодування моральної шкоди, завданої наданням виписок з ЄДР юридичних осіб на підтвердження повноважень представника, оформлених з порушенням законодавства, оскільки така незгода має бути реалізована позивачем у відповідній процесуальній формі в межах розгляду конкретної судової справи.

За таких обставин, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що питання належного оформлення представництва інтересів відповідача в суді повинно бути викладене відповідно до Цивільного процесуального кодексу України під час розгляду судом безпосередньо тієї цивільної справи, в межах якої здійснюється представництво.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Відповідно до п.1 частини першої ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року в справі №522/12901/17-ц зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п.1 частини першої ст.186 ЦПК України.

Щодо прохання, висловленого ОСОБА_1 у доповненні до апеляційної скарги, про постановлення окремої ухвали щодо семи порушень чинного законодавства суддею Корольовського районного суду м. Житомира Рожковою О.С. при розгляді її позовної заяви, яку надіслати судді суду першої інстанції, яка за своїми повноваженнями повинна усунути виявлені судом недоліки чи порушення чинного законодавства для запобігання їх повторенню, колегія суддів виходить із наступного.

Окрема ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушення.

Відповідно до положень ст.385 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених ст.262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

За положеннями частини десятої ст.262 ЦПК України, суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Отже, постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду апеляційної інстанції, реалізація якого пов`язується із допущенням судом першої інстанції порушення норм права

Якщо колегія суддів не встановила порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, підстав для постановлення окремої ухвали немає.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Решта доводів апеляційної скарги ґрунтується на помилковому розумінні норм процесуального права та з огляду на вищевикладене додаткового правового обґрунтування не потребує.

Відповідно до змісту ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Ухвала відповідає вимогам чинного процесуального законодавства та залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 21 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 22 травня 2023 року.