Справа № 442/6512/22 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/811/1359/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2023 року в складі судді Нагірної О.Б. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

встановив:

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявленого позову покликався на те, що 25.10.2003 уклав шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом двох останніх років сімейне життя між ними поступово почало погіршуватись, що в кінцевому призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідачка нехтує сімейними цінностями, такими як повага до чоловіка, піклування про створення в сім`ї доброзичливої, сприятливої морально-психологічної атмосфери. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою як подружжя та збереження сім`ї суперечить їх інтересам. На даний момент введення спільного господарства та сумісне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.

Просив розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 25 жовтня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис №551.

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2023 року позов задоволено.

Розірвано шлюб, укладений 25.10.2003 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 551, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 .

Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_1 , вважає незаконним, безпідставним, таким, що не ґрунтується на вимогах закону, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що позивачем не наведено жодного аргументу та не зазначено чіткої підстави та (або) дійсної причини подання позову про розірвання шлюбу.

Зазначає, що розірвання шлюбу вкрай негативно може позначитись на психоемоційному стані їх дітей, особливо на душевному стані малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки діти дуже люблять батьків, і розірвання шлюбу може призвести до непередбачуваних наслідків.

Зауважує, що у матеріалах справи відсутні будь які докази, які б свідчили про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача.

Водночас вважає, що укладений шлюб можливо зберегти, оскільки вони створили хорошу сім`ю, спільно виховують двох дочок, у шлюбі прожили майже 20 років.

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Учасники справи позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_1 будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи в судові засідання, призначені на 03 жовтня 2023 року та 21 листопада 2023 року не прибули, позивач не повідомив суд про причину неявки, при цьому відповідачка двічі подала заяви про відкладення розгляду справи, зокрема, 30 вересня 2023 року про неможливість прибути в засідання 03.10.2023 у зв`язку із хворобою, а 14 листопада 2023 року про відкладення розгляду справи, призначене на 21.11.2023 у зв`язку із укладенням договору про правову допомогу із іншим адвокатом.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб учасників справи, які повторно не з`явилися в судове засідання.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд дійшов висновку, що незважаючи на вжиття судом усіх заходів щодо примирення та збереження сім`ї ОСОБА_6 , позивач наполягав на розірванні шлюбу, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 25.10.2003 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 551. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на „ ОСОБА_6 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 ) (а.с. 4).

За час спільного проживання в подружжя народилася двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 ) дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 ) (а.с.11, 12).

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Добровільність шлюбу це одна з його основних засад.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Звертаючись з позовними вимогами позивач стверджував, що сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства.

Відповідачка заперечувала позовні вимоги, при цьому 22.11.2022 подала до суду першої відзив на позовну заяву, в якому просила суд надати строк на примирення до 6 місяців, зважаючи на тривалий період перебування у шлюбі (19 років), наявність двох дітей та дивну поведінку чоловіка.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції, враховуючи роз`яснення, які викладені у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а також приписи ст. 111 СК України, застосовував у даній справі заходи для примирення подружжя, однак такі виявились безрезультатними.

Зокрема, ухвалою від 08 грудня 2022 року сторонам надано строк на примирення два місяці.

Однак, після закінчення наданого терміну на примирення, позивач ОСОБА_2 підтримав свої позовні вимоги, вказавши, що він категорично не бажає надалі проживати у шлюбі із відповідачкою, звернув увагу, що не проживають вони вже близько року разом, судом вжито усіх заходів щодо примирення та збереження їх сім`ї, однак він і надалі наполягає на розірванні шлюбу.

Таким чином, примирення між сторонами так і не відбулось, зокрема заяви про відмову від позову позивач не подавав.

В свою чергу, подаючи апеляційну скаргу та не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, відповідачка ОСОБА_1 свої доводи з цього приводу зводить виключно до тверджень, що об`єктивні причини для розірвання шлюбу чи припинення подружніх відносин відсутні, однак не надає при цьому жодних доказів на спростування позовних вимог та їх обґрунтування по суті, зокрема щодо спільного проживання та ведення господарства.

Одним із аргументів відповідача стосовно неможливості розірвання шлюбу є наявність двох дітей.

В цьому контексті, колегія суддів звертає увагу на те, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини.

Таким чином, законодавець чітко визначив умови (дві) за наявності яких позов про розірвання шлюбу не може бути поданий, при цьому і такі мають виключення (ч.ч. 3, 4, 5 ст. 110 СК України).

Зважаючи на вік спільних дітей подружжя, а саме 2004 р.н. та 2013 р.н., законодавчо встановлених обмежень щодо неможливості пред`явлення позову про розірвання шлюбу, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить висновку, що на даний час у сторін склалися різні характери та погляди на життя, сім`я фактично розпалася, спільного сімейного господарства сторони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, відтак шлюб існує формально, при цьому примушування до такого не допускається.

Таким чином, судова колегія вважає, що місцевий суд правильно встановив фактичні обставини справи, застосував матеріальний закон та дотримався процедури розгляду, передбаченої ЦПК України, тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 21 листопада 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк