Справа № 133/1383/22
Провадження № 22-ц/801/778/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 рокуСправа № 133/1383/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Ковальчука О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 січня 2023 року, ухвалене суддею Пєтуховою Н.О. в м. Козятині, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання,

встановив:

12 липня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення навчання, або досягненням ОСОБА_3 двадцяти трьох років. Також просила стягнути судові витрати, понесені в зв`язку з наданням правничої допомоги в сумі 2000 гривень.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який згодом був розірваний за судовим рішенням. У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 . На утримання сина з відповідача стягувались аліменти на її користь в розмірі 1/4 всіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття. Оскільки сину виповнилось 18 років, стягнення аліментів припинилось. В даний час син продовжує навчання і є студентом першого курсу Національного транспортного університету денної форми навчання по спеціальності «Інженерія програмного забезпечення». Син проживає в гуртожитку в м. Київ, термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025.

У зв`язку з навчанням син потребує додаткових матеріальних витрат на своє утримання, таких як проїзд до місця навчання, оплата повноцінного харчування, придбання одягу та взуття, засобів гігієни, необхідної літератури та інших канцелярських товарів для навчання.

На теперішній час відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина надавати не бажає, хоча зараз це вкрай необхідно. Враховуючи, що син навчається у навчальному закладі та знаходиться на її утриманні, він потребує матеріальної допомоги з боку батька.

Зважаючи на те, що відповідач не є особою з інвалідністю, інших утриманців не має, знаходиться у працездатному віці, працює оглядачем вагонів у вагонному депо ст. Козятин, де отримує пристойну зарплату, він зобов`язаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 січня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 12.07.2022 та до припинення навчання у навчальному закладі, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 661, 60 грн, а також на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в зв`язку з наданням правничої допомоги в сумі 1200 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У скарзі зазначає, що на момент пред`явлення позову ОСОБА_3 не досягнув 18 років, оскільки народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , а відтак суд в порушення вимог ст. 199 СК України стягнув з відповідача аліменти, починаючи з 12 липня 2022 року, тобто до повноліття сина. Суд не вправі був приймати до розгляду позовну заяву та відкривати провадження у справі з цих підстав, оскільки позивачка не набула права на позов на підставі ст. 199 СК України. Загальновідомим є факт, що з 24 лютого 2022 року Указом Президента України оголошено воєнний стан, а на період дії воєнного стану навчання в Національному транспортному університеті здійснюється дистанційно. Отже на даний час син у гуртожитку університету не проживає, а фактично живе з матір`ю, тому відповідно позивачка не несе витрат, пов`язаних з навчанням повнолітнього сина. Позивачка не надала доказів про реальний розмір витрат, пов`язаний з навчанням сина, відтак, позовні вимоги є недоведеними. Суд не врахував, що на його утриманні знаходиться дочка ОСОБА_3 від другого шлюбу, також його мати має онкологічне захворювання та дружина хворіє на посттромботичний синдром хронічна венозна недостатність лівої н/к 2-3 ст, у зв`язку з чим має постійно приймати медичні препарати. Син, у тому числі і за його сприяння, навчається за державним замовленням, має змогу отримувати стипендію, а також з урахуванням дистанційної форми навчання має можливість працювати

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20 серпня 2004 року (а.с.5).

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 у позовній заяві допустила описку щодо місяця народження сина вказала «липень» замість «серпня».

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 набув повноліття.

Згідно довідки від 29 червня 2022 року № 3-518, виданої старостою сіл Вернигородок, Верболози Глуховецької селищної ради Гуп`як В.П., до складу сім`ї ОСОБА_2 входить син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який знаходиться на її утриманні (а.с.11).

Відповідно до довідки Національного транспортного університету від 30 червня 2022 року № 1873, ОСОБА_3 являється студентом першого курсу факультету транспортних та інформаційних технологій. Навчається за спеціальністю інженерія програмного забезпечення, денної форми навчання. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року (а.с.10).

З довідки Національного транспортного університету від 06 вересня 2022 року слідує, що ОСОБА_3 навчається на контрактній формі навчання (платне), стипендію не отримує (а.с.55).

ОСОБА_3 зареєстрований та проживає на термін навчання в гуртожитку АДРЕСА_1 (а.с.9).

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 199 СК України зазначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині шостій статті 81 ЦПК України зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_2 вказувала, що у зв`язку з навчанням їх спільний з відповідачем син потребує матеріальної допомоги, а відповідач має змогу утримувати сина на період його навчання.

Стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Встановивши, що повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання, він позбавлений можливості працювати, а тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням, тобто потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача задля забезпечення балансу рівності та справедливості між розподілом батьківських обов`язків, і такий висновок, на думку апеляційного суду, є правильним.

При цьому колегія суддів вважає, що такий розмір буде необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Наявність обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітнього сина судами не встановлено.

Апелянт зазначає про те, що оскільки з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дія якого постійно продовжується, навчання в Національному транспортному університеті здійснюються дистанційно, отже син не проживає в гуртожитку, а фактично живе з матір`ю і позивачка не несе витрат, пов`язаних з його навчанням.

Вказані доводи відхиляються апеляційним судом, оскільки вони базуються на припущеннях і жодних доказів на підтвердження цьому не надано.

Запровадження в Україні воєнного стану не означає, що організація освітнього процесу здійснюється виключно в дистанційному режимі.

Не відповідають дійсності твердження апелянта з приводу того, що син навчається за державним замовленням та має змогу отримувати стипендію, оскільки з довідки Національного транспортного університету №43 від 06 вересня 2022 року встановлено, що ОСОБА_3 навчається на платній формі навчання (за контрактом), стипендію не отримує.

Також ОСОБА_1 наголошує увагу суду на тому, що судом не було враховано ряду обставин: перебування на його утриманні дочки ОСОБА_3 від другого шлюбу; наявність в його матері онкологічного захворювання; хворобу його дружини та потребу у зв`язку з цим коштів для придбання ліків.

Однак, як вбачається з рішення суду, суд не взяв до уваги обставини щодо перебування на утриманні відповідача його матері та потребу його дружини у медичних препаратах з метою лікування, вказавши, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 є матір`ю відповідача, а також доказів щодо переліку та вартості медичних препаратів, яких потребує дружина.

Врахувавши вказані мотиви, ОСОБА_1 до апеляційної скарги додав докази (свідоцтво про укладення шлюбу матері відповідача; свідоцтво про розірвання шлюбу матері відповідача; свідоцтво про укладення шлюбу матері відповідача; свідоцтво про народження відповідача) на підтвердження того, що ОСОБА_4 є його матір`ю, а також медичні документи його дружини (консультативний висновок спеціаліста; витрати на придбання медичних препаратів).

Виходячи з положень ч. 3 ст. 367 ЦПК України вказані докази не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки вони не були предметом дослідження судом першої інстанції та їм не надавалася оцінка, а відповідач в свою чергу не обґрунтував неможливість подання вказаних доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Що стосується перебування на утриманні відповідача дитини від другого шлюбу, то вказана обставина була врахована судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів.

Апеляційний суд звертає увагу та враховує це, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 частково визнавав позовні вимоги та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/16 частки всіх видів його заробітку (доходу), а в апеляційній скарзі, не погоджуючись з визначеним судом розміром просить повністю відмовити в задоволенні позову.

Однак, дослідивши мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що підстави для повної відмови в задоволенні позову відсутні.

Разом з тим, слушними є доводи апеляційної скарги щодо періоду стягнення аліментів.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , а відтак він набув повноліття ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З позовом до суду ОСОБА_2 звернулася 12 липня 2022 року, тобто за місяць до набуття сином повноліття, отже висновок суду про стягнення аліментів з дня звернення до суду не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки позов подано ще до набуття ОСОБА_3 повноліття, а на момент розгляду справи судом і ухвалення оскаржуваного рішення ОСОБА_3 набув повноліття, підстави для відмови в задоволенні позову відсутні, а рішення суду підлягає зміні в частині визначення дати, з якої підлягають стягненню аліменти з 09 серпня 2022 року (набуття дитиною повноліття).

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 січня 2023 року в резолютивній його частині, вказавши початок строку, з якого слід стягувати аліменти 09 серпня 2022 року.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.В. Ковальчук