ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9868/23 Справа № 242/796/22 Суддя у 1-й інстанції - Черков В.Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2023 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

заслухавши доповідь судді доповідача Зубакової В.П. по апеляційній скарзі позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Верченко Ольга Олександрівна, на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди.

23 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Верченко Ольга Олександрівна, звернувся до суду із апеляційною скаргою на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2022 року та просив поновити пропущений процесуальний строк, посилаючись на те, що про наявність вказаного судового рішення йому стало відомо лише коли з?явилась можливість прибути до міста Селидове Донецької області, оскільки до цього часу він не мав такої можливості, так як переміщувався як внутрішньо переміщена особа, у зв?язку з триваючими бойовими діями.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Верченко Ольга Олександрівна, на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2022 року залишено без руху для звернення до суду із вмотивованим клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду, із наданням доказів поважності причин пропуску процесуального строку, для чого надано строк для усунення названих вище недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

20 листопада 2023 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Верченко Ольга Олександрівна, звернувся до суду апеляційної інстанції із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2022 року, у якому зазначив, що суд першої інстанції проводив розгляд спарви без виклику сторін та копія рішення суду на адресу позивача не направлялася.

Також, процесуальний строк було пропущено ще й у зв?язку з повномасштабним вторгненням росії на територію України, оскільки позивач ОСОБА_1 переміщувався з зони активних бойових дій та про оскаржуване рішення суду він довідався лише після того, як у нього з?явилась можливість прибути до міста Селидове Донецької області.

Від відповідача Приватного акціонерного товариства Шахтоуправління «Покровське» надійшло клопотання про відмову в поновленні строків на апеляційне оскарження, оскільки сам факт запровадження воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а позивачем ОСОБА_1 не нведено обгрунтованих підстав, які свідчать про наявність у нього об?єктивних перешкод у зверненні до суду в межах строків, визначених ЦПК України.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або незалученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин неперборної сили.

В постанові Верховного Суду від 08.04.2021 у справі №520/7884/2020 наведено висновок про те, що відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Відповідно до практики ЄСПЛ, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та "права на суд", гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008).

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечує рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Правова позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 24.05.2022 у справі № 917/663/20.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що повне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2022 року було складено 27 червня 2022 року.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Верченко Ольга Олександрівна, на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2022 року подано до суду 23 жовтня 2023 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Заявляючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, позивач ОСОБА_1 не навів виняткових обставин для подання ним апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Так, в позовній заяві ОСОБА_2 зазначив свій контактний номер телефону, на який судом було надіслано СМС-повідомлення про призначення справи до розгляду (а.с. 1, 23), тобто останній був повідомлений про призначення справи до розгляду на 27 червня 2022 року.

Слід зазначити, що, якщо учасник надав суду контактний номер телефону (хоча міг цього і не робити), зазначивши його у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, у свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 13 квітня 2023 року у справі № 947/26777/19 (провадження № 61-9161св22), від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22), від 30 листопада 2022 року у справі№ 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22 (провадження № 61-7107св22).

Отже, суд першої інстанції вживав достатніх заходів для повідомлення позивача про розгляд справи, однак, останній не цікавився станом ініційованого ним судового провадження.

При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Чірікоста і Віола проти Італії» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів для того, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України»).

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини «Богонос проти Росії» від 05 лютого 2004 року).

Узагальнюючи наведене, колегія суддів зазначає, що позивач ОСОБА_1 не проявив належної уваги в захисті своїх інтересів та не вжив необхідних заходів, щоб ознайомитись з перебігом процесу.

Доводи ж позивача ОСОБА_1 про те, що процесуальний строк було пропущено ще й у зв?язку з повномасштабним вторгненням росії на територію України, є неприйнятними, оскільки, згідно ч. 2 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, й доказів наявності у позивача права на подання апеляційної скарги поза межами річного процесуального строку суду не надано.

Разом з тим, колегія суддів вважає за можливе роз?яснити, що, згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22, «запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Верченко О.О., посилаючись на неможливість подання апеляційної скарги у встановлений строк, викликаною існуванням обмежень, впровадженими у зв`язку з воєнним станом, не наводить поважної причини, пов`язаної з запровадженням на території України воєнного стану, яка б перешкоджала вчиненню відповідної процесуальної дії, а посилання на те, що позивач ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою жодним чином не доводить наявність у нього об?єктивних перешкод для отримання інформації щодо ініційованого ним судового провадження та звернення до суду із апеляційною скаргою в межах строків, визначених ЦПК України..

Тому, судова колегія не визнає поважними наведені позивачем ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Верченко О.О., причини тривалого пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2022 року з підстав, наведених апелянтом у повторно поданому до суду клопотанні.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зазначені обставини є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження по справі за поданою апеляційною скаргою на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2022 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

У X В А Л И В:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Верченко Ольга Олександрівна, у відкритті апеляційного провадження по поданій ним апеляційній скарзі на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди.

Апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернути особі, що її подала.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкодиповернути до Селидівського міського суду Донецької області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: