ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року по справі за позовом Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2022 року Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

Позовні вимоги мотивовані тим, що КП «Павлоградтеплоенерго» надаються послуги з теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення за вказаною адресою. Згідно з особистим рахунком 1-103041012 заборгованість за спожиту теплову енергію за адресою АДРЕСА_1 , нарахована за період з жовтня 2007 року по жовтень 2022 року включно, складає 75 533,64 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію, яка виникла за період з 01 жовтня 2007 року по 01 листопада 2022 року у сумі 75 533,64 грн..

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з грудня 2019 року по жовтень 2022 року включно у розмірі 30 663,87 грн.. У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2007 року по листопад 2019 року відмовлено у зв`язку з пропуском позовної давності.

Рішення суду мотивоване тим, що із особистого рахунку відповідача, вбачається, що у період з грудня 2007 року по жовтень 2022 року заборгованість останнім не погашалася жодного разу, таким чином перебіг позовної давності не переривався. Тому, врахувавши надану відповідачем заяву про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку позовної давності, суд вважав, що заборгованість за спожиту теплову енергію підлягає стягненню у межах трирічного строку позовної давності за період з грудня 2019 року по жовтень 2022 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає Постанові КМУ Про затвердження правил користування тепловою енергією та ЗУ Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання. Крім того, апелянт вказує на невідповідність вимогам чинного законодавства виписки з особового рахунку, та зазначає, що позивач не надав розрахунок, а надав загальні цифри помісячно.

03 листопада 2023 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради просило рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що КП «Павлоградтеплоенерго» надаються послуги з теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно, наданого позивачем особистим рахунком НОМЕР_1 , заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію за адресою АДРЕСА_1 , нарахована за період з жовтня 2007 року по жовтень 2022 року включно, складає 75 533,64 грн..

Встановлено та не заперечується відповідачем, що особистий рахунок оформлений на його ім`я.

Як передбачено частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до положень статей 64, 67, 68 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідач не заперечує факт свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , таким чином обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що він фактично споживає послуги з теплопостачання, які надаються позивачем за зазначеною адресою.

Судом встановлено, що оплата за послуги теплопостачання здійснювалася останній раз у листопаді 2007 року.

В суді першої інстанції відповідач заявив про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення.

Встановивши, що у період з грудня 2007 року по жовтень 2022 року заборгованість відповідачем не погашалася жодного разу, суд вірно вважав, що перебіг позовної давності не переривався.

Встановивши вказані обставини справи, зокрема факт несплати відповідачем плати за спожиту теплову енергію, а також врахувавши заяву про застосування строків позовної давності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у межах трирічного строку позовної давності, а саме за період з грудня 2019 року по жовтень 2022 року (75 533,64грн. - 44 869,77грн. = 30 663,87грн.)

При цьому, суд вірно не взяв до уваги посилання відповідача на неправильність нарахування позивачем вартості послуг з теплопостачання, ненадання позивачем інформації про покази лічильника тощо, оскільки ним не надано власного розрахунку вартості цих послуг, не було заявлене клопотання про призначення бухгалтерської експертизи для перевірки правильності нарахувань щомісячної вартості послуг з теплопостачання та їх відповідність існуючим тарифам та показанням лічильника (за його наявності).

Доводи апелянта в скарзі про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості та виписки з особового рахунку не відповідають вимогам чинного законодавства, а також те, що позивач не надав розрахунок, а надав загальні цифри помісячно, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Доказів на спростування заявлених позовних вимог, відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було.

Крім того, вказані доводи були предметом дослідження судом першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко