Справа № 518/275/18
Провадження 4-с/517/3/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року смт. Захарівка Одеської області

Фрунзівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тростенюка В.А.,

при секретареві судового засідання Грабової І.Г.,

за участю представника заявника: адвоката Довгань Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Захарівка Одеської області скаргу ОСОБА_1 на неправомірне рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича в межах виконавчого провадження за виконавчим листом по справі №518/275/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на неправомірне рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича в якій просить визнати неправомірною та скасувати у виконавчому провадженні постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М.Б. від 03.05.2023 року ВП № 71341457 про опис та арешт майна боржника за виконавчим листом по справі №518/275/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Скаргу мотивує тим, що на виконанні відділу Державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження, № 71341457 за виконавчим листом №518/275/18 виданого 11.01.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 57643862,85 гривень.

Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. винесено постанову про опис та арешт майна боржника від 03.05.2023 року, а саме вказаною постановою описано та накладено арешт на стояночне місце № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Однак, приватним виконавцем неправомірно було прийнято вказану постанову, так як останній не дотримався обов`язку щодо зазначення характеристик приміщення передбачених п.2 ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема не зазначив матеріали стін, поверху на якому розташоване приміщення, ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта. Крім того, вказана постанова приватного виконавця не надана представнику боржника адвокату Калаянову В.І., який був присутній при складанні постанови і якого призначено зберігачем арештованого майна не зазначивши паспортні дані зберігача. Також вказана постанова не направлена поштою ОСОБА_1 як стороні виконавчого провадження.

Крім того, приватний виконавець не включив до постанови відмітку про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у десятиденний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця.

Також, приватний виконавець, виготовляючи вказану постанову в порушення законодавства, не відтворив її зміст та форму встановленим вимогам та не вніс до автоматизованої системи виконавчого провадження зазначену постанову ні наступного дня ні в подальшому, обмежившись тільки додаванням у вказану систему сканованої копії постанови. Приватним виконавцем всупереч п.7 розділу І Інструкції, в постанові не зазначено свого імені та по батькові та не скріплена постанова печаткою приватного виконавця.

Таким чином, ОСОБА_1 змушений звернутись до суду зі скаргою в якій просить суд визнати неправомірною та скасувати у виконавчому провадженні постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М.Б. від 03.05.2023 року ВП № 71341457 про опис та арешт майна боржника.

Заявник в судове засідання не з`явився, належним чином сповіщався про судовий розгляд скарги, про причини неявки суд не сповістив.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги скарги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б у судове засідання не з`явився, надавши до суду заперечення в якому вказав, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 71341457 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 57643862,85 грн.

Вказує, що твердження заявника щодо недотримання виконавцем норм п.2 ч.5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не зазначено матеріали стін, поверху на якому розташоване приміщення та ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта є надуманими, так як вищевказане стояночне місце розташоване у дворі будинку, без стін, без поверхів.

Стосовно того, що виконавцем не видавалась зберігачу в особі ОСОБА_3 , постанова про опис та арешт майна є безпідставною, так як постанова складалася під копірку та в присутності понятих які розписувались і на копії постанови, яка була передана представнику боржника ОСОБА_3 . Заявник зовсім не отримує кореспонденцію про що свідчить повернення поштових відправлень в матеріалах виконавчого провадження.

Відносно того, що виконавцем не зазначались паспортні дані зберігача зі слів заявника є необгрунтованими, так як перед початком проведення виконавчих дій виконавцю була надана довіреність представника боржника ОСОБА_3 .

Стягувач неодноразово звертався до виконавця з заявою про відсутність будь-якої домовленості з боржником щодо визначення вартості майна.

Твердження заявника щодо виготовлення постанови без допомоги автоматизованої системи виконавчого провадження є помилковим, так як постанова про опис та арешт майна боржника складається за місцем знаходження майна та заповнюється власноруч.

Також вказав, що ОСОБА_1 свідомо вивів арештоване майно, а саме: виробничу базу АТП у власність іншої особи, що є ухиленням від виконання рішення суду № 518/275/18.

Тому просить суд, скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. залишити без задоволення.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 , адвокат Розенбойм Ю. у судове засідання не з`явився, надавши до суду відзив на скаргу в якому вказав, що постанова приватного виконавця від 03 травня 2023 року про опис та арешт майна боржника не порушує прав боржника, оскільки постанова була складена відповідно до чинного законодавства. Доводи на які посилається боржник є недоречними та необгрунтованими.

При складанні постанови адвокат боржника Калаянов В.І. не зазначав про будь-які порушення прав боржника, не вносив записи про це до постанови та підписав її без жодних зауважень.

Тому просить суд залишити скаргу ОСОБА_1 на постанову Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М.Б. від 03 травня 2023 року про опис та арешт майна боржника у ВП № 71341457 без задоволення, а вказану постанову без змін.

Відповідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом встановлено, що рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області по цивільній справі № 518/275/18 стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти (сума боргу) у розмірі 57643862,85 грн.

На підставі рішення суду видано виконавчий лист №518/275/18 від 11.01.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 57643862,85 гривень.

Відповідно виконавчого листа №518/275/18 від 11.01.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. винесено постанову про опис та арешт майна боржника від 03.05.2023 року, якою описано та накладено арешт на стояночне місце № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 (а.с. 16-18).

Оцінивши аргументи сторін та докази, надані учасниками на їх підтвердження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно п. 15 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, № 1404-VIII(далі - Закон ).

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Те, що копія постанови від 03.05.2023 року не була вручена представнику боржника під час складання, не надіслана боржнику, а також відсутність в постанові інформації про матеріали стін, поверху на якому розташоване приміщення, ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта не свідчить про неправомірність відповідних дій приватного виконавця.

Крім того, боржник та його представник не навели жодного обґрунтування порушення його прав в результаті винесення такої постанови та арешту його майна, що згідно з ст.447 ЦПК України є підставою для оскарження дії чи рішень державного виконавця.

Зокрема, згідно з ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як вже зазначалось, боржник та його представник не заперечують, що судове рішення про стягнення з нього грошових коштів, ним на теперішній час не виконане, отже арешт майна боржника з метою забезпечення виконання ним такого судового рішення є правомірним обмеженням у праві вільного розпорядження майном. При цьому, само по собі накладання арешту на майно не позбавляє особу права власності на майно взагалі.

Відповідно, судом встановлена правомірність дій державного виконавця, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.

Окрім того, забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови державного виконавця, якою відносно скаржника як боржника у виконавчому провадженні встановлені певні обмеження, можуть бути порушені права інших осіб, оскільки таке рішення державного виконавця, насамперед, спрямоване на забезпечення виконання боржником свого обов`язку зі сплати коштів, які присуджені судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавства прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

За таких обставин, скарга ОСОБА_1 на неправомірне рішення приватного виконавця про визнання неправомірною та скасування у виконавчому провадженні постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М.Б. від 03.05.2023 року ВП № 71341457 про опис та арешт майна боржника у межах поданої ним скарги не може бути задоволена.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353, 447-451 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірне рішення приватного виконавця про визнання неправомірною та скасування у виконавчому провадженні постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М.Б. від 03.05.2023 року ВП № 71341457 про опис та арешт майна боржника відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст даної ухвали виготовлено 25 травня 2023 року

Суддя: