Справа № 361/2645/23
Провадження № 2/361/2510/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

30 жовтня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Просто-страхування до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року позивач звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з відповідача на свою користь затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 112 779,40 гривень, судового збору розмірі в розмірі 2 684,00 гривень та 6 000,00 гривень судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги.

В обґрунтування свого позову посилалось на те, що 22 квітня 2022 року Приватне акціонерне товариство ?ПРОСТО-страхування? та ОСОБА_2 уклали договір страхування РVР.S № 2200950 майнових інтересів власника автомобіля ?Toyota Highlander?, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

08 липня 2022 року в місті Києві на вулиці Набережно-Рибальській відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль ?Нyundаі?, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 та застрахований автомобіль ?Toyota Highlander?, реєстраційний НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 . Відповідно до Постанови Подільського районного суду міста Києва від 19 серпня 2022 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 .

У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до Звіту № 15-D/12/83 від 10 березня 2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ?Toyota Highlander?, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 168 826,50 гривень, а відповідно до Рахунку-фактури № АС-00001306 від 15 липня 2022 року вартість відновлювального ремонту - становить 157 260,18 грн. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 17 серпня 2022 року співробітниками АТ ?ПРОСТО-страхування? було складено страховий акт № 160602, відповідно до якого страхове відшкодування становить 112 779,40 гривень.

Відповідно до платіжного доручення № 10250 від 17 серпня 2022 року АТ ?ПРОСТО-страхування? сплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу ?Toyota Highlander?, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розміріі 112 779,40 гривень. Таким чином, фактичні витрати АТ ?ПРОСТО-страхування?, пов`язані з цим випадком складають 112 779,40 гривень.

У зв`язку з цим Приватне акціонерне товариство ?ПРОСТО-страхування? намагалося здійснити досудове врегулювання даного спору шляхом направлення Претензії № 04-134 від 23 січня 2023 року на адресу відповідача. Однак, відповідач не повідомив АТ ?ПРОСТО-страхування? про свій намір щодо врегулювання спору в досудовому порядку.

05 травня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 19 липня 2023 року.

В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленим, подав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розгляд справи проводити у його відсутність.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 22 квітня 2022 року Приватне акціонерне товариство ?ПРОСТО-страхування? та ОСОБА_2 уклали договір страхування РVР.S № 2200950 майнових інтересів власника автомобіля ?Toyota Highlander?, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

08 липня 2022 року в місті Києві на вулиці Набережно-Рибальській відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль ?Нyundаі?, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 та застрахований автомобіль ?Toyota Highlander?, реєстраційний НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 .

Відповідно до Постанови Подільського районного суду міста Києва від 19 серпня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850,00 грн..

У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль ОСОБА_2 . Відповідно до Звіту № 15-D/12/83 від 10 березня 2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ?Toyota Highlander?, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 168 826,50 гривень, а відповідно до Рахунку-фактури № АС-00001306 від 15 липня 2022 року вартість відновлювального ремонту - становить 157 260,18 грн.

Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 17 серпня 2022 року співробітниками АТ ?ПРОСТО-страхування? було складено страховий акт № 160602, відповідно до якого страхове відшкодування становить 112 779,40 гривень.

Відповідно до платіжного доручення № 10250 від 17 серпня 2022 року АТ ?ПРОСТО-страхування? сплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу ?Toyota Highlander?, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розміріі 112 779,40 гривень.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч.1, 2, 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Регрес регулюється нормами цивільного права, зокрема ст. 1191 ЦК України, відповідно до якої, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресата) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України ?Про страхування? до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів?, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України ?Про страхування?, з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів? порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України ?Про страхування? до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів?. Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України ?Про страхування? можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18).

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме:на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем АТ ?ПРОСТО-страхування? укладено договір про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020 року із АБ ?Синюк та партнери? на підставі якого сплачено послуги адвоката у розмірі 6000 грн. 00 коп., що підтверджується реєстром справ від 03.03.2023 року, актом виконаних робіт від 14.03.2023 року, платіжна інструкція №479 від 03.03.2023 року, детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги від 14.03.2023 року.

Тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 993, 1167, 1187,1188 Цивільного кодексу України, ст.ст. 76 80, 259, 263, 265, 268, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Просто-страхування витрати по відшкодуванню страхової виплати в розмірі 112779 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Просто-страхування судового збору 2684 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.