Справа № 523/7724/23
Провадження №2/523/3400/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2023 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.Г., розглянувши матеріали, які надійшли за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання повнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов вищевказаний позов.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Нормами ст.161 СК України передбачено вирішення спору між батьками в судовому порядку лише щодо місця проживання малолітньої дитини, тобто яка, відповідно до ч.2 ст.6 СК України, не досягла чотирнадцяти років.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 .

Частиною першою статті 6 Сімейного кодексу України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Крім того, Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. у ст. 1 визнає дитиною кожну людську особу до досягнення 18-річного віку, якщо за законом повноліття не настає раніше.

З копії паспорту громадянина України № НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на день подачі позовної заяви її вік 19 років, вона є повнолітньою особою, і судом не може вирішуватися питання щодо визначення її місця проживання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 06 лютого 2019 року у цивільній справі №522/12901/17 зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» належить тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Враховуючи зазначені норми СК України та позицію Верховного Суду, суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання повнолітньої дитини, слід відмовити, оскільки донька, місце проживання якої бажає визначити позивач, не є малолітньою, а досягла повноліття та має право вільного вибору місця проживання, тому в позивача відсутнє право на звернення до суду щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 161 СК України, ст. ст. 186, 260, 353 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання повнолітньої доньки- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складення повної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 19.05.2023 року.

Суддя