Справа № 342/1109/23
Провадження № 2/342/513/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_2 , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 21.07.1987. Згідно довідки Торговицького старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 23-213 від 22.06.2023, за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,25 га. Відповідно до довідки Торговицького старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 22.06.2023 № 23-211, станом на 15.04.1991 в господарстві по АДРЕСА_2 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3 - голова колгоспного двору, ОСОБА_2 - дружина. На момент припинення колгоспного двору його членами були: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/2 частці кожного. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він мав у власності 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Померлий ОСОБА_3 залишив заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів синові - ОСОБА_1 , тобто позивачу. Отже, 1/2 частку вищевказаного житлового будинку, яка належала померлому ОСОБА_3 , успадкував позивач, ОСОБА_1 . Позивач, в установлений законом термін, звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 видані на ім`я спадкодавця ОСОБА_3 , як голові колгоспного двору, що позбавляє можливості визначити його частку в житловому будинку.

22 вересня 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі та витребувано від приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Яшана Р.Р., належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Торговиця Городенківської ТГ Коломийського району Івано-Франківської області.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.10.2023 на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що подані до суду у строк, передбаченийч.1 ст.193 ЦПК України.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_3 був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 21.07.1987.Відповідно до довідки Торговицького старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 22.06.2023 № 23-211, станом на 15.04.1991 в господарстві по АДРЕСА_2 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3 - голова колгоспного двору, ОСОБА_2 - дружина. Відповідно до ст.120 ч.1 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ст. 123 ч.2 ЦК УРСР). На момент припинення колгоспного двору його членами були: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/2 частці кожного. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 р., коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 р. позивачу ОСОБА_2 належало право власності на 1/2 частку майна у колгоспному дворі, як його члену, що не втратив право на частку в його майні. Таким чином, ОСОБА_2 має право на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , як його член, що не втратив право на частку.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2023 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку (справа №342/1306/23) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування (справа № 342/1109/23), присвоєно об`єднаній справі № 342/1109/23.

01 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10.00 год. 27.11.2023 в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

Учасники справи в судове засідання 27 листопада 2023 року не з`явилися.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовільнити.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як слідує із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 21 липня 1987 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 142 від 10 липня 1987 року, в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 дійсно належить на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 в цілому. Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 та записаний в реєстрову книгу за реєстровим №390 від 21.07.1987.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 346266608 від 12.09.2023 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_2 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За господарством по АДРЕСА_2 числиться земельна ділянка, площею 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що доводиться довідкою № 23-213, виданою 22.06.2023 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1989 р., господарські будівлі та споруди - в 1975, 1984 та 1988 роках.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку, складеного ФОП ОСОБА_4 на підставі договору № 01154/С від 17.08.2023, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 станом на 17.08.2023 становить - 195623 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Як слідує із ксерокопії по господарської книги за 1991-1995 р.р., наданої Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради, господарство (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) відносилося до суспільної групи господарства «колг.», членами якого були: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце роботи колгоспник (мельник) в колгоспі Мартовича с. Торговиця; ОСОБА_2 , 1944 р.н., дружина, ОСОБА_5 , 1970 р.н., син, вибув у 1990 році у м. Київ.

Станом на 15.04.1991 в господарстві по АДРЕСА_2 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова колгоспного двору; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина, що доводиться довідкою № 23-211, виданою 22.06.2023 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належав по 1/2 частині колишнім членам колгоспного дворуОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

За життя, 01.03.2011 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець села Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, який проживає в цьому ж селі по АДРЕСА_2 , склав заповіт, що зареєстровано в журналі для реєстрації нотаріальних дій за № 11, за яким усю спадщину, права, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права і обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому заповів синові ОСОБА_1 , 1965 року народження, який проживає в АДРЕСА_3 . Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 50816055, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №70303789 від 12.10.2022.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 79 років в с.Торговиця Городенківської ТГ Коломийського району Івано-Франківської області, відповідний актовий запис № 508 від 05 серпня 2022 року, що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 05.08.2022 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

Про те, що позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 доводиться копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 24.05.1965.

ОСОБА_3 , 1943 року народження та ОСОБА_6 , 1944 року народження були подружжям, одружилися 29 жовтня 1963 року, про що в Книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 29, що стверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_4 від 29.10.1963.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 є його син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (позивач (відповідач за зустрічним позовом).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 а/з №508 від 05.08.2022, на момент смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_2 ; разом з ним проживала та була зареєстрована дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що доводиться довідкою № 23-212, виданою 22.06.2023 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_2 на час смерті чоловіка ОСОБА_3 , тобто на час відкриття спадщини, виповнилося 78 років і відповідно до статті 75 СК України, статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вона вважається непрацездатною особою та має згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Яшан Р.Р., на виконання ухвали суду, надав суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 137/2022 (номер у Спадковому реєстрі 69791904), заведену після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини, від 12.10.2022, яка подана протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України. Дружина спадкодавця - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 12.10.2022 (протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України) подала нотаріусу заяви про те, що не претендує на одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя і відмовляється від його оформлення та отримання, та відмовляється від обов`язкової частки в спадковому майні свого чоловіка ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. видано 3 (три) свідоцтва про право на спадщину за заповітом на: 1) земельну ділянку, площею 0,6302 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована: Івано-Франківська область, Коломийський район (до набрання чинності постановою Верховної ради України від 17.07.2020 року №807-IX «По утворення та ліквідацію районів» - Городенківський район), Торговицька сільська рада; 2) земельну ділянку, площею 0,2771 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована: Івано-Франківська область, Коломийський район, Городенка ТГ, село Торговиця; 3) земельну ділянку, площею 0,0744 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована: АДРЕСА_2 , що належали спадкодавцю ОСОБА_3 .

До складу спадщини ОСОБА_3 входить також 1/2 частка житлового будинку, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При зверненні ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріус відмовив у зв`язку з тим, що спадкоємцем надано документи, які підтверджують право власності на житловий будинок, що видані на ім`я спадкодавця ОСОБА_3 , як голові колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити його частку в житловому будинку та відповідно, видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 225/02-31 від 08.09.2023.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_2 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/2 кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 (позивач (відповідач за зустрічним позовом).

Через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/2 частку житлового будинку, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , успадковану після смерті батька ОСОБА_3 . В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити;

- зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а саме за відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/2 частку житлового будинку, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що належав до колгоспного двору, членом якого вона була.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/2 частку житлового будинку, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на 1/2 частку житлового будинку, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Зареєстроване місце проживання відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Судове рішення складено 27.11.2023.

Суддя: Федів Л. М.