Номер провадження 2/754/1971/23
Справа №754/1471/23
10 травня 2023 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді Зотько Т.А.,
за участі секретаря судового засідання Нагорної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на той факт, що спільне життя між сторонами не склалось, що призвело до припинення шлюбних відносин. На даний час вони проживають окремо, фактично родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер. Крім того, відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання сина, а відтак позивачка змушена звертатись до суду з вказаним позовом.
Ухвалою судді від 02.02.2022 було відкрито провадження у справі.
У судове засідання позивачка не з`явилася, про розгляд справи сповіщена належним чином. 21.03.2023 та 27.04.2023 року на адресу суду надійшли клопотання від позивачки про здійснення розгляду справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи сповіщався належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, а також смс сповіщенням за номером мобільного телефону, який зазначений у позовній заяві. Поштова кореспонденція повернулась на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відзиву на позовну заяву не надходило.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.178, 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності сторін по справі та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 13.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а/з № 762), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.
Сторони мають спільного малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.
Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Як свідчить викладене позивачкою в заяві, на даний час між сторонами остаточно припинено ведення спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини не підтримують.
Відповідач вимоги, що викладені у позові, не спростував.
Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.
Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Як вказує позивачка, їх спільний з відповідачем син, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з нею, відповідач регулярної матеріальної допомоги на його утримання не надає.
Законодавцем, положенням ч.2 ст.51 Конституції України, закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.
Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно вимог до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
У відповідності до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Як визначено положеннями ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків суду не надано, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.05.2022 року до повноліття дитини.
Також, згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн., сплачені позивачкою при зверненні до суду з вимогою про розірвання шлюбу, підлягають стягненню на користь позивачки з відповідача.
Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за вирішення позовної вимоги немайнового характеру про стягнення аліментів (за сплату якої позивач звільнена на підставі Закону України "Про судовий збір").
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 21-24, 56, 110-112, 114, 155, 180-182, 184, 191 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 279, 280, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 13.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а/з № 762) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.01.2023 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1073,60 грн..
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн..
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення суду виготовлено 22.05.2023.
Суддя: