Провадження № 6/761/1106/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОсауловаА.А.

за участю секретаря судових засідань: Путря Д.В.

стягувача та його представника: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву боржника ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

встановив:

У вересні 2023 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, в якій просив відстрочити виконання рішення суду у справі №761/14176/18 на один рік.

Заява мотивована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.06.2019 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти заборгованості за договором позики від 01.07.2015 року в розмірі заборгованості за основним боргом в сумі 115 017 доларів США та відсотків за користування кредитом за період 01.07.2015 року по 30.09.2015 року в сумі 3730,36 доларів США, а загалом в сумі 118 747,54 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.06.2019 року становить 3 110 116 гривень 82 коп. та судового збору в сумі 8810 грн. 00 коп.

13.09.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Гненним Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60061462 по виконанню виконавчого листа №761/14176/18, виданого 19.08.2019 року Шевченківським районним судом м. Києва.

В рамках виконавчого провадження №60061462 накладено арешти на майно та кошти боржника.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. введено у Україні воєнний стан, який триває до цього часу, що є винятковою обставиною, яка перешкоджає виконанню рішення суду.

Боржник зазначає, що він є волонтером Благодійної організації «Благодійний фонд «Сучасна Україна», задіяний у справах щодо надання гуманітарної допомоги.

Вказане стало підставою для звернення до суду з заявою.

Представник стягувача подав заперечення, в яких зазначив, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, з 2019 р. в примусовому порядку стягнуто лише 50989,39 грн,, що становить 1,64 % від всієї суми заборгованості. Залишок заборгованості становить 3067936,61 грн. Вважає, введення воєнного стану в України не є виключною обставиною для боржника для відстрочення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2019 р. у справі №761/14176/18. Просить врахувати справедливий баланс інтересів сторін, в тому числі інтереси стягувача.

В судове засідання боржник не з`явився, від представника надійшла заяв про вирішення питання у їх відсутність.

Стягувач та його представник заперечили щодо задоволення заяви.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.06.2019 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти заборгованості за договором позики від 01.07.2015 року в розмірі заборгованості за основним боргом в сумі 115 017 доларів США та відсотків за користування кредитом за період 01.07.2015 року по 30.09.2015 року в сумі 3730,36 доларів США, а загалом в сумі 118 747,54 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.06.2019 року становить 3 110 116 гривень 82 коп. та судового збору в сумі 8810 грн. 00 коп.

Згідно відповіді приватного виконавця Гненного Д. від 30.10.2023 р. на виконанні перебуває виконавче провадження №60061462 з примусового виконання виконавчого листа №761/14176/18 від 19.08.2019 р., яке було відкрито 13.09.2019 р. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження винесено постанови про арешт майна та коштів боржника. Залишок заборгованості у виконавчому провадженні складає 3067936,61 грн.

Згідно з положеннями ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно ст. 435 ЦПК України відстрочення виконання рішення є правом суду, а не обов`язком.

Крім того, пунктом 10 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, визначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З аналізу викладених норм вбачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, й щодо його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 910/1180/19 та від 03 вересня 2020 року у справі № 905/30/16.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.

Боржник обґрунтовує необхідність відстрочення виконання рішення суду, введенням в України воєнного стану, здійсненням волонтерської діяльності боржником та неможливість у зв`язку з цим виконання рішення суду.

Однак, на думку суду, дані обставини не можуть бути підставою для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду, оскільки між неможливістю виконання покладеного рішенням суду обов`язку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий, причинний зв`язок.

В заяві не наведено доводів та доказів, яким саме чином введення воєнного стану вплинуло на його обов`язок своєчасного виконання судового рішення.

Сам по собі факт введення воєнного стану на території України не є безумовною підставою для здійснення судом відстрочення виконання рішення суду, адже мають враховуватись конкретні обставини введення такого правового режиму у відношенні до певної особи.

Варто зазначити, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа було відкрито 13.09.2019 р. задовго до введення в Україні воєнного стану. Заявником не зазначено у заяві обставин, які істотно ускладнювали виконання рішення або робили його неможливим в період до 24 лютого 2022 року.

Судом також враховано інтереси стягувача, поведінку боржника, наявність заборгованості у виконавчому провадженні №60061462 в розмірі 3067936,61 грн.

Варто також зазначити, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. (ч.5 ст 435 ЦПК України).

Рішення у справі №761/14176/18 винесено 26 червня 2019 року, тобто з дня його ухвалення пройшло більше одного року. При цьому, протягом року відповідач питання про його відстрочку не ставив.

Згідно з положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

ЄСПЛ у своїй практиці акцентує увагу на тому, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.

З огляду на викладе, підстави для відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики відсутні, а заяву боржника ОСОБА_3 потрібно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 435 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

заяву боржника ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повна ухвала виготовлена 23.11.2023 р.

Суддя: А.А.Осаулов