Справа № 304/664/23 Провадження № 2-о/304/33/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Ковач М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу № 304/664/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Перечинська міська рада Закарпатської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме:

-встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала зі спадкодавцем її матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Перечин Перечинського району Закарпатської області, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 ;

-встановити, що заповіт від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , посвідчений 26 березня 2009 року приватним нотаріусом Перечинського нотаріального округу Конончук В.Ю., належав її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Перечин Перечинського району Закарпатської області;

-встановити, що її батько ОСОБА_3 , 1935 року народження, та ОСОБА_2 , 1935 року народження, перебували у шлюбі з 17 травня 1958 року до дня смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-встановити, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21 квітня 1983 року, видане спадкоємцю ОСОБА_4 , посвідчене державним нотаріусом Перечинської державної контори, реєстровий № 393, з реєстраційним написом Ужгородського міжміського бюро технічної інвентаризації від 28 квітня 1983 року про реєстрацію права власності на 1/2 частину будинку, належало її батькові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Ужгород Закарпатської області;

-встановити, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21 квітня 1983 року, видане спадкоємцю ОСОБА_5 , посвідчене державним нотаріусом Перечинської державної контори, реєстровий № 395, з реєстраційним написом Ужгородського міжміського бюро технічної інвентаризації від 28 квітня 1983 року про реєстрацію права власності на 1/2 частину будинку, належало її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Перечин Перечинського району Закарпатської області.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_2 . Остання залишила заповіт, яким все належне їй майно заповіла заявниці. ОСОБА_1 прийняла за матір`ю спадщину, оскільки постійно проживала разом з нею на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті, у будинку АДРЕСА_1 . Спадковим майном є частка вказаного вище будинку, 1/2 частина якого належала її матері, а інша 1/2 частина її чоловіку (батьку заявниці) ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та який також заповів заявниці все належне йому майно.

Заявниця зазначає, що місце проживання матері на час її смерті було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , однак мати за вказаною адресою не проживала. Реєстрація місця проживання матері за адресою, за якою вона фактично не проживала на час відкриття спадщини, перешкоджає заявниці оформити спадкування за померлою матір`ю та отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, оскільки неможливо документально підтвердити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та відповідно підтвердити прийняття нею спадщину.

Заявниця також зазначає, що у заповіті матері від 26 березня 2009 року, посвідченому нотаріусом Конончук В.Ю., реєстровий номер 585, неправильно написане прізвище та по батькові її матері, а саме написано « ОСОБА_6 », замість правильного « ОСОБА_6 », та « ОСОБА_7 », замість правильного « ОСОБА_8 ». Зазначена розбіжність виникла через те, що прізвище та по батькові матері у паспорті громадянина України, виданого їй 27 серпня 1999 року (на час посвідчення заповіту), також були вказані неправильно прізвище « ОСОБА_6 », а по батькові « ОСОБА_7 ». Однак, 14 лютого 2011 року матір отримала новий паспорт, в якому вже було правильно вказано її прізвище та по батькові « ОСОБА_6 », « ОСОБА_8 ».

Крім цього, ОСОБА_1 вказує, що в актовому записі про одруження батьків, які одружилися 17 травня 1958 року, актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 06 вересня 1965 року, неправильно записано прізвище як батька, так і матері як « ОСОБА_6 », замість правильного « ОСОБА_6 ».

Також у свідоцтвах про право на спадщину на частки будинку АДРЕСА_1 , відповідно до яких батьки заявниці успадкували по 1/2 частці вказаного будинку та реєстраційних написах на цих свідоцтвах про право на спадщину про реєстрацію прав особистої власності на частки будинку є неправильність та розбіжності в написанні прізвища батька, а також матері у написанні по батькові. Так, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 21 квітня 1983 року, реєстровий номер 395, по батькові матері вказано як « ОСОБА_9 », замість правильного « ОСОБА_8 », а у реєстраційному написі написано неправильно і її прізвище « ОСОБА_6 », замість правильного « ОСОБА_6 ». Також у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 21 квітня 1983 року, реєстровий номер 393, а у реєстраційному написі написано неправильно прізвище її батька « ОСОБА_6 », замість правильного « ОСОБА_6 ».

Оскільки вказані помилки в написанні прізвищ батьків та по батькові матері перешкоджають їй оформити право на спадкування, тому заявниця звернулася до суду з цією заявою та просить суд заяву задовольнити.

У судове засідання учасники не з`явилися.

Заявниця ОСОБА_10 подала заяву, відповідно до якої просила суд розглянути справу в її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити.

Представник заінтересованої особи подала через канцелярію суду заяву про те, що не заперечує проти вимог заявниці. Разом із цим, просить суд розглянути справу в її відсутності.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку.

Так, матеріалами справи доведено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Місцем смерті вказано м. Перечин Перечинський район Закарпатської області.

Місце проживання ОСОБА_2 на час її смерті було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , однак остання за вказаною адресою не проживала. Фактично вона разом із заявницею ОСОБА_10 і ОСОБА_11 проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються довідкою про осіб, місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано в період з 27 січня 2015 року по 08 березня 2019 року № 123 від 08 березня 2023 року.

Судом встановлено, що заявниця не має іншої можливості документально підтвердити факт свого проживання однією сім`єю разом з померлою ОСОБА_2 , але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення цього факту відсутній.

Надані заявницею докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт її спільного проживання однією сім`єю з померлою.

Що стосується заявленої вимоги щодо встановлення належності заповіту, то суд дійшов такого висновку.

Так, матеріалами справи доведено, що у паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 14 лютого 2011 року Перечинським РВ УМВД України в Закарпатській області, прізвище, ім`я та по батькові матері заявниці зазначено як « ОСОБА_2 ».

Також матеріалами справи доведено, що у картці фізичної особи-платника податків прізвище, ім`я та по батькові матері заявниці зазначено як « ОСОБА_2 ».

Однак, як вбачається з копій заповіту від 26 березня 2009 року, то у такому прізвище та по батькові ОСОБА_2 вказано як « ОСОБА_6 », замість правильного « ОСОБА_6 », а також по батькові « ОСОБА_7 », замість правильного « ОСОБА_8 ».

Судом встановлено, що заявниця не має іншої можливості підтвердити факт, що заповіт від 26 березня 2009 року, складений ОСОБА_2 , в дійсності складений ОСОБА_2 , але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки через вказані розбіжності заявниця позбавлена можливості отримати право на оформлення спадщини за померлою матір`ю, при цьому, спір про встановлення цього факту відсутній.

Надані ОСОБА_10 докази суд визнає належними і допустимими, оскільки такі містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, що підтверджують розбіжність у прізвищі та по батькові її матері.

Що стосується заявленої вимоги щодо встановлення факту перебування батьків заявниці у шлюбі, то суд дійшов такого висновку.

Так, матеріалами справи доведено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 30 грудня 1976 року прізвище, ім`я, по батькові батьків заявниці ОСОБА_10 (прізвище до укладення шлюбу ОСОБА_6 ) зазначено як « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_2 ».

Однак, як убачається з копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 06 вересня 1965 року, то в такому прізвище батька заявниці вказано як « ОСОБА_6 », замість правильного « ОСОБА_6 », відповідно матері як « ОСОБА_6 », замість правильного « ОСОБА_6 ».

Судом встановлено, що заявниця не має іншої можливості підтвердити факт перебування батьків у шлюбі, але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки з таким фактом законодавство пов`язує можливість реалізації спадкових прав заявницею, при цьому спір про встановлення цього факту відсутній.

Надані ОСОБА_10 докази суд визнає належними і допустимими, оскільки такі містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Що стосується заявленої вимоги щодо встановлення факту належності свідоцтв про право на спадщину за заповітом, то суд дійшов такого висновку.

Так, матеріалами справи доведено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 30 грудня 1976 року прізвище, ім`я, по батькові батьків заявниці ОСОБА_10 (прізвище до укладення шлюбу ОСОБА_6 ) батька зазначено як « ОСОБА_3 » та матір « ОСОБА_2 ».

Однак, як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 квітня 1983 року, реєстрові номери 395, по батькові матір заявниці вказано як « ОСОБА_9 », замість правильного « ОСОБА_8 », а у реєстраційному написі написано неправильно і її прізвище « ОСОБА_6 », замість правильного « ОСОБА_6 ».

Також з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 квітня 1983 року, реєстрові номери 393 вбачається, що у реєстраційному написі написано прізвище ОСОБА_3 як « ОСОБА_6 », замість правильного « ОСОБА_6 ».

Судом встановлено, що заявниця не має іншої можливості підтвердити факт, що свідоцтва про право на спадщину дійсно належать її батькам, але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки через вказані розбіжності заявниця позбавлена можливості отримати право на оформлення спадщини за померлими батьками, при цьому, спір про встановлення цього факту відсутній.

Надані ОСОБА_10 докази суд визнає належними і допустимими, оскільки такі містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, що підтверджують розбіжність у прізвищі та по батькові її батьків.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 цього Кодексу суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Отже, з огляду на наведене та те, що заявниця не має можливості будь-яким іншим чином встановити вказані вище факти, які породжують для неї юридичні наслідки, тому суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Тому, керуючись ст. ст. 5, 7, 8, 293, 315, 318, 319 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Перечинська міська рада Закарпатської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Перечин Перечинського району Закарпатської області, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт, що заповіт від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , посвідчений 26 березня 2009 року приватним нотаріусом Перечинського нотаріального округу Конончук В.Ю., дійсно належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Перечин Перечинського району Закарпатської області.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 ), та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ), були чоловіком та дружиною і перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 1958 року до дня смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити факт, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21 квітня 1983 року, видане спадкоємцю ОСОБА_4 , посвідчене державним нотаріусом Перечинської державної контори, реєстровий № 393, з реєстраційним написом Ужгородського міжміського бюро технічної інвентаризації від 28 квітня 1983 року про реєстрацію права власності на 1/2 частину будинку, дійсно належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Ужгород Закарпатської області.

Встановити факт, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21 квітня 1983 року, видане спадкоємцю ОСОБА_5 , посвідчене державним нотаріусом Перечинської державної контори, реєстровий № 395, з реєстраційним написом Ужгородського міжміського бюро технічної інвентаризації від 28 квітня 1983 року про реєстрацію права власності на 1/2 частину будинку, дійсно належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Перечин Перечинського району Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заявник: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП: НОМЕР_7 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Перечинська міська рада Закарпатської області, ; місцезнаходження: 89200, Закарпатська область, м. Перечин, пл. Народна, № 16.

Головуюча: Гевці В. М.