КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 759/5173/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4086/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Шум Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

16 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А.

Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Малашевському О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві, справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року та додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С ТА Н О В И В :

У травні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду першої інстанції з даним позовом, посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що 26.10.2014 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №264826, актовий запис №1729.

У спільному шлюбі в сторін народилась дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2702.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11.06.2019 шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року у справі № 760/5726/20 визначено місце проживання дитини з матір`ю.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року у справі № 760/3966/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4500 грн., щомісяця, починаючи з 11.02.2020 до досягнення дитиною повноліття. Дитина проживає з матір'ю на її утриманні.

Позивач зазначила, що дитина відвідує дошкільний навчальний заклад. Плата за харчування в садочку становить 1 163 грн. на місяць (згідно рекомендацій Міносвіти рекомендована сума витрат на харчування дитини становить 58,15 грн. в день). Також з вересня 2019 року дитина навчається в Навчально-виховному ліцеї «Обдаровання». Згідно контракту вартість навчання становить 12750 грн на рік.

Зазначила, що батько з донькою не спілкується за власною ініціативою, на день народження дитину не вітає, подарунків не дарує, розвитком дитини не цікавиться.

Згідно розпорядження Солом янської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.08.2021 №535 визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_4 , а саме: перших три зустрічі батька з донькою у присутності психолога Солом'янського районного в місті Києві центру соціальних служб щосереди з 16.00 до 18.00, у подальшому щотижня у середу з 16.00 до 18.00 та у суботу з 11.00 до 14.00.

Після співбесіди дитини із працівниками органу опіки і піклування, при згадуванні про батька, реакція дитини на батька була негативною, дитина кричала, в дитини почався енурез, кліпання очима, в зв'язку з чим з даного приводу дитина була обстежена.

З 27.08.2021 позивачем і дитиною пройдено консультації психолога.

Згідно висновку експертного дослідження від 28.01.2022 №ЕД-19-21/43027-ПС виявлено негативні наслідки для психоемоційного стану ОСОБА_4 , що проявляється у підвищенні тривожності при згадуванні батька, страху його побачити,зустрічі з батьком можуть бути тільки за згодою дитини, на безпечній для дитини території, прив'язаність до батька порушена, ставлення дитини до батька характеризується емоційним відторгненням, дистанціюванням, наявністю негативного ставлення, негативної оцінки його дій, а саме: агресивних проявів. Виявлено, що дії батька ОСОБА_2 агресивні по відношенню до дитини, відсутність активної участі у житті дитини та комунікації з дитиною протягом тривалого часу.

Згідно довідки органу державної виконавчої служби від 08.02.2022 року у виконавчому провадженні ВП 64029581 за відповідачем ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 наявна заборгованість із сплати аліментних платежів в сумі 15 49,74 грн. Індексація аліментних платежів не проводилась.

Позивачем на дитину протягом 2019-2021 років витрачено кошти на додаткові витрати пов'язані із хворобою, розвитком дитини, що підтверджено відповідними чеками, банківськими виписками.

У зв`язку із викладеним позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 620 000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені додаткові витрати на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у розмірі 572 581 грн. 11 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

В задоволені решти позовних вимог,відмовлено.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені нею витрати на правову/правничу допомогу адвоката в розмірі 26 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційні скарги, в яких просить рішення та додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог та заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в повному обсязі, вважаючи, що при ухваленні оскаржуваних рішень судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційних скарг зазначила, що брати активну участь у вихованні дитини відповідач позбавлений внаслідок перешкоджання їхньому спілкуванню позивачем. Крім того, позивач жодного разу не погоджувала з відповідачем додаткові витрати, які виникають, не запропонувала разом відвести дитину до лікаря чи на заняття. Вказала, що аліментні платежі на утримання доньки відповідач сплачує вчасно.

Також зазначила, що з початком введення воєнного стану і на сьогодні, у відповідача відсутній дохід, оскільки у ТОВ «АМЕДА-ГОЛД» заробітну плату він не отримує, дохід від підприємницької діяльності також відсутній, що підтверджується даними про нараховану йому заробітну плату за 2022 рік станом на 30.07.2022 року (т. 4 а.с. 75).Відповідач надає лише безкоштовні послуги реабілітаційного масажу військовим, про що свідчить вдячність від командира 5-го окремого штурмового полку в/ч НОМЕР_1 (т. 4 а.с. 47) та є волонтером Громадської організації «За наше майбутнє», що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 (т. 4 а.с. 46). Зважаючи на вказані вище обставини, у відповідача відсутні матеріальні можливості сплатити та компенсувати позивачеві додаткові витрати на дитину.

Представник апелянта зазначила, що враховуючи актуальну судову практику, оплата за заняття у ліцейній групі, вивчення англійської мови та заняття на роликах - це бажання матері дитини.

Крім того, такі витрати взагалі не обговорювалися з батьком дитини, а мати приймала рішення одноособово. Щодо занять на роликах при діагнозі, який поставлений дитині лікарем Клініки мануальної медицини, вважає, що суд не встановив, чи взагалі корисні вони для дитини, проте присудив стягнути половину їх вартості.

Позивач вказує у додатку до позову такі витрати, як дозвілля, та надала квитанції без призначення платежу, з яких неможливо встановити, за що здійснювалася оплата.

Ухвалені судом першої інстанції до стягнення витрати на ліки при сезонних захворюваннях та інших не хронічних хворобах дитини, апелянт вважає необґрунтованим, оскільки у справі відсутні довідки лікарів, що підтверджують необхідність вживання ліків на постійній основі, такі витрати є разовими та покриваються аліментними платежами, тому не підлягають віднесення до додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України.

Зважаючи на висновки суду першої інстанції, спеціальне харчування, а саме обмеження вуглеводів та транс жирів, потребує додаткових витрат, проте на думку апелянта, судом не встановлено, а позивачем не зазначено, що ж це за спеціальне харчування яке відрізняється від звичайного харчування, що покривається аліментними платежами.

Вважає, що оплата житла, яке наймає позивач для себе, дитини та співмешканця також не відносяться до додаткових витрат та не підлягають відшкодуванню. Дитина може проживати з матір`ю за місцем реєстрації, оскільки з батьком відповідача у позивача склалися гарні стосунки, а тому додаткові витрати на житло - це тільки бажання позивача.

Щодо лікування у стоматологічній клініці зазначає, що позивач не погоджувала із відповідачем вибір медичної клініки, враховуючи дуже високі ціни на послуги. Щодо проходження лікування дитини у Клініці Мануальної медицини з підтвердженням оплати вказала, що відповідач чудово здійснює лікувальні масажі, а позивач не обговорила та не погодила з ним звернення до вказаної клініки.

Разом з тим, вважає, що судом з невідомих підстав не враховано, що у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно, проте позивач з невідомих причин не бажала скористатися безоплатним медичним обслуговуванням лікарів, проведенням щеплень, обстежень та інших маніпуляцій у державній дитячій поліклініці, при цьому жодного разу не погоджувала такі витрати з відповідачем.

Також апелянт зазначила, що судом першої інстанції не враховано, що туристична подорож до Єгипту нічого спільного не має із оздоровленням. Дитина не перебувала у санаторії та відсутні документи, які рекомендують проходити оздоровлення у готелі в Єгипті, натомість дитина провела 10 діб з 26.05.2021 року по 05.06.2021 року на пекучому сонці, та після прибуття 06.06.2021 року отримала сонячний опік другого ступеня.

Щодо ухваленого додаткового рішення, апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував вимог ч.ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України та в порушення ст. 12 ЦПК України не забезпечив сприяння відповідачу в реалізації ним права подати заперечення або клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки заява позивача про ухвалення додаткового рішення суду з доданими доказами надійшла до суду 04.10.2022 року, а вже 05.10.2022 року ухвалено додаткове рішення суду.

Також вважає, що у позивача взагалі були відсутні підстави для звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки сторона позивача не звернулися до суду з заявою про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 та ст. 246 ЦПК України. Вказане підтверджується матеріалами справи, які свідчать про відсутність таких заяв.

28 грудня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, в якій позивач просила залишити рішення та додаткове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що всі доводи апелянта зводяться до переоцінки судових рішень, є безпідставними та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішень суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 26.10.2014 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №264826, актовий запис №1729.

У спільному шлюбі в сторін народилась дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження видного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2702. (а.с.20, том 1).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11.06.2019 шлюб між сторонами розірвано. (а.с.24, том 1).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року у справі № 760/5726/20 визначено місце проживання дитини з матір'ю. (а.с.26, том 1).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року у справі № 760/3966/20 стягуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 500 грн., щомісяця, починаючи з 11.02.2020 до досягнення дитиною повноліття. (а.с.21, том 1).

Згідно розпорядження Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.08.2021 №535 визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_4 , а саме: перших три зустрічі батька з донькою у присутності психолога Солом'янського районного в місті Києві центру соціальних служб щосереди з 16.00 до 18.00, у подальшому щотижня у середу з 16.00 до 18.00 та у суботу з 11.00 до 14.00. (а.с.30, том 1).

Згідно ренгенодослідженнявід 24.10.2019 та результатів огляду педіатра від 11.03.2019 у ОСОБА_4 встановлено діагноз: гостра інфекція верхніх шляхів; хронічний бронхіт в стадії загострення.

З відповіді Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві від 27.07.2022 №206аз/125/55-22, вбачається, що ОСОБА_3 зверталась до органів поліції на лінію 102 з приводу погроз відповідача.

Відповідно до висновку консультації дитячого психіатра для батьків від 06.11.2021 огляд дитини психіатром можливий тільки за згоди обох батьків. Матері дитини надані рекомендації.

Згідно консультативних висновків дитячого невролога від 05.11.2021, 07.08.2021, 14.01.2022 вбачається, що ОСОБА_4 хворіє на тривожний розлад поведінки, синдром нав`язливих рухів (вокалізми), невротичний енурез (неорганічний).

З 27.08.2021 позивачем і дитиною пройдено консультації психолога. Після співбесіди дитини із працівниками органу опіки і піклування, при згадуванні про батька, реакція дитини на батька була негативною, дитина кричала, в дитини почався енурез, кліпання очима.

З даного приводу дитина була неодноразово обстежена. Висновками лікарів було встановлено, що зустрічі з батьком можуть бути тільки за згодою дитини, на безпечній для дитини території, прив'язаність до батька порушена. Констатовано, що дитині потрібне психологічне лікування.

Листом Закладу дошкільної освіти №623 (ясла-садок) м. Києва від 20.07.2022 за вих. №16 повідомлено, що з 01.09.2017 по 2019 рік ОСОБА_4 відвідувала даний садочок. Оплата здійснювалась вчасно, фіксації хто здійснював оплату не проводилась.

Згідно висновку ендокринолога від 27.04.2021 у дитини ОСОБА_4 встановлено порушення толерантності до глюкози, субклінічний гіпотиреоз, надлишок ваги аліментарного генезу, недостатність вітаміну Д. Р екомендації надані лікарем містять харчування з обмеженням вуглеводів і трансжирів. Спеціальне харчування.

Також, 21.04.2021 ОСОБА_4 мануальним терапевтом у Клініці Мануальной терапії встановлено діагноз: хронічна головна біль мишечного напряжения, дегеративно-дистрофічні зміни попереку, протрузії м/п дисків с5-7, th-6, l3-5, l5-s1, артроз реберно-грудинних межреберних суставів на рівні l1-s1. Лівобічний сколіоз. Міофасциальний больовий синдром мишц спини (МРТ 18.04.2021), перекос тазу, відносне скорочення правої ноги на 2 см. Рекомендовано курси масажу та ЛФК, ортопедичний режим.

Згідно квитанцій №№618632, 644237, 618634 від 21.04.2021 за мануальне обстеження дитини та лікування позивачем сплачено 2000 грн., 5000 грн. та 13400 грн.

Згідно договору про надання туристичної путівки у 2021 році ОСОБА_3 організувала, оплатила і перебувала разом з дитиною на відпочинку в Єгипті. Такий відпочинокі оздоровлення був необхідний за рекомендаціями лікаря-педіатра через поставлений дитині діагноз хронічний бронхіт. Вартість відпочинку дитини склала 83890,97 грн. (як вбачається з договору про надання туристичної путівки).

Позивачем надано авіаквитки до Єгипту датовані 26.05.2021 та 05.06.2021, з яких вбачається переліт дитини в супроводі позивача до Єгипту і в зворотному напрямку.

Згідно висновку дитячого дерматолога від 06.06.2021 дитина отримала сонячний опік другого ступеня.

Позивачем також надано докази (копії договорів оренди і чеків), з яких вбачається що ОСОБА_3 винаймає квартиру і проживає в даній квартирі разом з дитиною ОСОБА_4 , вартість оренди щомісячно складає 10 000 грн. Квартиру винаймає протягом 2019-2022 років. У орендованому житлі облаштована окрема дитяча кімната для ОСОБА_4 . Також позивачем надано чеки і банківські виписки про придбання протягом 2019-2022 років дитині дитячих меблів в сумі 900 грн., 3039,00 грн., 7500 грн.

Для розвитку дитини придбавались канцелярське знаряддя та іграшки, вказане також підтверджено банківськими виписками.

Для полегшення стану здоров'я дитини, за рекомендаціями педіатра, позивачем придбано нібулайзер очищувач і зволожувач повітря вартістю 3 899 грн.

З огляду на психоемоційний стан дитини, для стабілізації емоційного стану дитини, виховання і розвитку дитини, позивачем було придбано домашнього вихованця - улюбленця дитини, вартість утримання тварини складає згідно банківських виписок і чеків 785,90 грн., 220 грн.

Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад. Плата за харчування в садочку становить 1163 грн. на місяць (згідно рекомендацій Міносвіти рекомендована сума витрат на харчування дитини становить 58,15 грн. в день).

Також з вересня 2019 року дитина навчається в Навчально-виховному ліцеї «Обдаровання». Згідно контракту вартість навчання становить 12750 грн на рік.

В матеріалах справи міститься грамоти ОСОБА_4 за її успіхи у навчанні в приготуванні страв, подяка ОСОБА_3 за сумлінне виконання завдань і щоденну допомогу у дистанційному навчанні дитини.

Згідно свідоцтва закладу освіти «Обдаровання» серії ДШ 25.08.19 ОСОБА_4 отримала високий рівень знань з рідної, англійської мов, математики, хореографії, вокалу, образотворчого мистецтва та здобула в 2021 році дошкільну освіту в навчально-виховному закладі освіти Школі-ліцеї «Обдаровання» Київської академії наук і нагороджена похвальним листом.

Згідно рахунку-акту 3535178 від 10.08.2021 вартість медичного обстеження складає 6520,00 грн.

Згідно історії операцій в період з 19.10.2021 по 28.04.2020 позивачем сплачено за стоматологічну допомогу дитині 28 130,00 грн.

Згідно рахунку-акту 3777644 від 06.11.2021 вартість консультації дитячого психіатра складає 1 050 грн.

З доданих позивачем чеків до позову вбачається придбання позивачем дитині спеціального харчування, спеціального одягу і взуття, ліків, оплати дозвілля дитини, оплата навчанняі розвитку дитини, оплата відпочинку дитини.

З довідки виданої ТОВ «СС ЛОУН» від 29.01.2020 вбачається, що позивач працює в ТОВ «СС ЛОУН» та займає посаду менеджера (управителя) проектів. Дохід за період з 01.07.2019 по 31.12.2019 склав 261 004,40 грн.

З копії витягу з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця, вбачається, що ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець з 05.03.2013.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Проте, колегія суддів не може повною мірою погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначаючи про додаткові витрати, позивач посилалась на те, що вона витрачала гроші на продукти харчування, оскільки згідно висновку ендокринолога від 27.04.2021 у дитини ОСОБА_4 встановлено порушення толерантності до глюкози, субклінічний гіпотиреоз, надлишок ваги аліментарного генезу, недостатність вітаміну Д. рекомендації надані лікарем містять харчування з обмеженням вуглеводів і трансжирів. Спеціальне харчування.

Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що дитині була призначена спеціальна дієта, за якою харчувалась ОСОБА_4 , та яка потребувала додаткових витрат.

Також для розвитку дитини придбавались протягом 2019-2022 років дитячі меблі, канцелярське знаряддя та іграшки, для покращення здоров`я та психоемоційного стану - домашні тваринки, нібулайзер очишувач і зволожувач повітря.

Однак, зазначені позивачем витрати, не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, у розумінні ст. 185 СК України.

Також колегія суддів вважає, що витрати на туристичну поїздку до Єгипту, придбання авіаційних квитків, придбання продуктів харчування винаймання та оренда квартири, витрати на проїзд у таксі, також не зумовлені особливими обставинами, пов`язаними з розвитком певних здібностей дитини, а тому вони не можуть бути стягнуті на підставі ст. 185 СК України.

Посилання позивача на те, що у дитини є хист до вивчення англійської мови, математики, не свідчить про те, що у дитини є певні досягнення у цій галузі, які вона має розвивати. Будь-яких належних доказів з цього приводу (участь у олімпіадах, конкурсах), позивач суду не надала.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами предсчтавника позивача, що позивач понесла додаткові витрати на відвідування дитиною приватного садочка та навчання з 2019 року у Навчально-виховному ліцеї «Обдаровання», оскільки обрання дошкільного та навчального закладів було ініціативою позивача, яка не погоджувала ці питання з відповідачем, який заперечує проти вказанних навчальних закладів.

Відтак, понесення витрат на відвідування дитиною яслей-садочку та Навчально-виховного ліцею «Обдаровання»є добровільним волевиявленням позивача.

Витрати на лікування зубів, лікування у лікаря ортопеда, придбання ліків від сезонних захворювань, також не є додатковими витратами, оскільки вищенаведені норми закону чітко встановлюють, що підставою для стягнення таких витрат є каліцтво дитини, або тяжка хвороба.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивач не довела наявності особливих обставин, які б свідчили про необхідність понесення зазначених додаткових витрат, відтак, такі витрати не можуть вважатися понесеними за особливих обставин.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що 21.04.2021 ОСОБА_4 була оглянута мануальним терапевтом у Клініці Мануальной терапії встановлено діагноз: хронічна головна біль м`язкової напруги, дегеративно-дистрофічні зміни попереку, протрузії м/п дисків с5-7, th-6, l3-5, l5-s1, артроз реберно-грудинних межреберних суставів на рівні l1-s1. Лівобічний сколіоз. Міофасциальний больовий синдром мишц спини (МРТ 18.04.2021), перекос тазу, відносне скорочення правої ноги на 2 см. Рекомендовано курси масажу та ЛФК, ортопедичний режим.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що відповідач заперечує і щодо витрат за проведення масажів, так як він сам є фахівцем масажистом та взмозі сам проводити своїй дитині сеанси масажу, оскільки належних доказів на підтвердження своєї кваліфікації масажиста відповідач суду не надав та матеріали справи не містять доказів, що він має право займатися лікувальним масажем дитині.

Згідно квитанцій №№618632, 644237, 618634 від 21.04.2021 за мануальне обстеження дитини та лікування позивачем сплачено 2000 грн., 5000 грн. та 13400 грн.

Загальна сума витрат за обстеження становить 20400 грн., які на думку колегії суддів, мають бути віднесені до додаткових витрат, та частина цих витрат (10200 грн.) підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині задоводлення позовних вимог про стягнення додаткових витрат, понесених позивачем на утримання дитини - ОСОБА_4 , підлягає зміні - зменшенню з 572 581 грн. 11 коп. до 10 200 грн.

Щодо оскарження в апеляційному порядку додаткового рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами, зокрема п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Пунктом 8 цієї ж норми Закону передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, при постановленні рішення суду 23 вересня 2022 року, судом вирішувалось і питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, та суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача на відшкодування таких витрат у зв`язку з тим, що сторонами не надано достовірних доказів понесених судових витрат на правничу допомогу.

Оскільки рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2022 рокувже було вирішено питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то підстав для прийняття додаткового рішення з даного питання вже не було.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення суду -задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року - змінити, зменшити суму стягнення понесених додаткових витрат на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 572 581 грн. 11 коп. до 10 200 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на додаткове рішення суду -задовольнити.

Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року - скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 22 травня 2023 року.

Головуючий

Судді