Провадження № 2/712/1584/23
Справа № 712/3111/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі КАПЛЯ А.С.

з участю адвоката ПЕТРУНІНОЇ В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (адреса: м. Київ, вул. Глибочицька 44), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що 10 серпня 2022 року в м. Черкаси на перехресті вул. В. Чорновола - Лупиноса сталася дорожньо-транспортна пригоди (ДТП) за участю транспортного засобу AUDI АЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого належний позивачеві транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень (AUDI АЗ).

Відповідальність водія RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 205920766 у ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

У відповідності до Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 року (справа № 712/9705/22, провадження № 3/712/3200/22), ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Згідно з Постановою Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 року (№ 712/9705/22, провадження № 33/821/91/23), апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 року змінено, виключивши з її мотивувальної частини посилання на висновок експертного дослідження від 17.10.2022 року № КЕД-19/124-22/10810, як на доказ винуватості ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності до Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022року, водія ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.12.2022 року (справа № 711/3879/22, провадження № 33/821/453/22), апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022 року скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи відносно неї, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №291959 від 10.08.2022; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.08.2022; письмовими поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди від 10.08.2022; письмовими поясненнями свідка від 10.08.2022; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 10.08.2022; відеозаписами з камер зовнішнього відеоспостереження від 10.08.2022; відеозаписами з нагрудних камер (бодікамер) працівників поліції від 10.08.2022.

Відповідно до схеми місця ДТП від 10.08.2022, по вул. Лупиноса перед виїздом на нерегульоване перехрестя з вул. В.Чорновола з правої сторони наявні дорожні знаки 2.1. «Дати дорогу», 5.6. «Кінець дороги з одностороннім рухом».

На схемі ДТП зафіксовані також ушкодження транспортних засобів, зокрема: у автомобіля Renault Megane пошкоджена передня частина автомобіля; у автомобіля AUDI АЗ - права передня частина автомобіля.

Відповідно до відеозаписів з шиномонтажа по вул. Лупиноса, 56, магазину «Файно Маркет» по вул. В. Черновола, 122/41, автомобіль Renault Megane під керуванням ОСОБА_4 зупинився на дорозі по вул. Лупиноса, частково виїхавши на нерегульоване перехрестя з вул. В. Чорновола, надаючи дорогу транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. При цьому, оглядовість дороги в напрямку руху нічим не обмежена. В подальшому, автомобіль Renault Megane починає рух та здійснює поворот ліворуч на вул. В. Чорновола. В цей час по головній дорозі рухається автомобіль AUDI АЗ, який виявивши перешкоду для руху, виїздить на смугу зустрічного руху ліворуч; при цьому, автомобіль Renault Megane продовжує рух. За вказаної дорожньої обстановки, права частина автомобіля AUDI АЗ вдаряє передню частину автомобіля Renault Megane. Внаслідок такого зіткнення автомобіль Renault Megane розвернуло на 180 градусів та відкинуло далі на перехресті, а автомобіль AUDI АЗ здійснив виїзд на тротуар. З відеозаписів вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулося через 2-3 секунди після виїзду автомобіля Renault Megane на головну дорогу, останнім не було завершено маневр повороту на таку дорогу.

Крім того, з відеозапису камер зовнішнього відеоспостереження з магазину

«Файно Маркет» по вул. В. Черновола, 122/41 вбачається, що через 1 секунду після початку повороту на вул. В. Чорновола автомобіля Renault Megane, по вказаній

дорозі біля магазину «Файно Маркет» проїздить автомобіль AUDI АЗ, наближаючись

до перехрестя з вул. Лупиноса.

Таким чином, вважає, що є підстава стверджувати, що в діях водія ОСОБА_4

наявні порушення пунктів 2.3.б), 16.11. Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Крім того, вважає, що в дорожньо-транспортній пригоді наявна обопільна вина обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, вина водія ОСОБА_4 та водія ОСОБА_3 , стверджує, що вина в процентному відношення (ступені вини) водіїв є 95% (вини відповідача ОСОБА_4 ) та 5% (вини водія AUDI АЗ).

З метою розрахунку нанесеного матеріального збитку, на замовлення позивача було проведено незалежне автотоварознавче дослідження, що здійснив судовий експерт ОСОБА_5 . У відповідності до висновку експерта № 174 від 01 вересня 2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіль AUDI АЗ, д.н.з. НОМЕР_1 з урахування коефіцієнту фізичного зносу, складає 427 351 грн. Задля отримання страхового відшкодування, позивачка звернулась до страховика із письмовим запитом, до якого надала копію вказаного висновку та просила взяти його до уваги при здійснені розрахунку страхового відшкодування.

У відповідності до листа про прийняте рішення від 25.11.2022 року, що наданий ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», останні повідомили про те, що відмовляють їй у виплаті страхового відшкодування, через відсутність Постанови суду, згідно якої встановлена вина в діях водія ОСОБА_4 . Проте зазначають, що в разі надання відповідної Постанови суду, рішення, щодо сплати коштів буде переглянуто.

20.02.2023 року позивачка повторно звернулась до страховика із письмовим запитом, до якого було також надано копії вище вказаних постанов суду, згідно яких вбачається обопільна вина двох учасників дорожньо-транспортної пригоди. У відповідь на вище вказаний запит, страховик надав листа від 09.03.2023 року, в якому повідомив, що відмовляє у виплаті страхового відшкодування.

Вказує, що розмір належного страхового відшкодування, що підлягає до стягнення з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на її користь слід розраховувати наступним

чином: 427 351 грн. (Сврз) / 2 (кількість винних осіб) = 213 675 грн. 50 коп. Страхове відшкодування = 130 000 грн., що є рівним страховому ліміту за полісом страхування. Тому вважає за необхідне стягнути з винуватця ДТП, ОСОБА_4 на її користь матеріальні збитки понесені в результаті ДТП, що є різницею між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодування, при цьому враховуючи ступінь вини кожного з учасників ДТП, а саме: згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI АЗ без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 724 503 грн. 02 коп.; 724 503 грн. 02 коп. * 95% = 688 277 грн. 86 коп.; 688 277 грн. 86 коп. - 130 000 грн. = 558 277 грн. 86 коп.

Крім того, за проведення авто товарознавчого дослідження нею були понесені витрати, в розмірі 3 000 грн. Оскільки ці витрати були необхідні задля відновлення свого порушеного права та були понесені саме через вині дії ОСОБА_4 , вважає за необхідне відшкодувати їх на користь позивача, з урахуванням ступеня вини кожного з учасників ДТП, а саме: 3 000 грн. * 95% = 2 850 грн.

Крім того, вважає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 позивачу також завдану моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу неможливості експлуатації пошкодженого транспортного засобу, оскільки автомобіль використовувався нею у повсякденному житті та для виконання робочих поїздок, а також тяжких вимушених негативних змінах в житті і життєвих стосунках з рідними та близькими.

У зв`язку з цим, просить стягнути з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на її користь несплачене страхове відшкодування, в розмірі 130 000 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на її користь різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 558 277 грн. 86 коп., витрати на оплату авто товарознавчого дослідження в розмірі 2 850 грн.; моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Судовий збір в розмірі 7 986 грн. 38 коп. стягнути з сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

04 травня 2023 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.

16 травня 2023 року ОСОБА_4 подано заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

22 травня 2023 року відповідачем ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву.

30 травня 2023 року відповідачем ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подано відзив на позовну заяву.

31 травня 2023 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву подану ОСОБА_4

01 червня 2023 року ОСОБА_4 подано заперечення на відповідь на відзив.

01 червня 203 року відповідачем ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подано додаткові письмові пояснення.

Ухвалою суду від 17 липня 2023 року справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження з призначенням по справі підготовчого судового засідання.

20 липня 2023 року відповідачем ОСОБА_4 подано додаткові письмові пояснення.

Ухвалою суду від 21 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні адвокат позивача Петруніна В.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі..

Представник відповідача ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до судового засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог заперечував та просив у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши думку адвоката, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що 10 серпня 2022 року в м. Черкаси на перехресті вул. В. Чорновола - Лупиноса сталася дорожньо-транспортна пригоди (ДТП) за участю транспортного засобу AUDI АЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Відповідальність водія RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 205920766 у ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Відповідно до Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 року (справа № 712/9705/22, провадження № 3/712/3200/22), ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Згідно Постанови Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 року (№ 712/9705/22, провадження № 33/821/91/23), апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 року змінено, виключивши з її мотивувальної частини посилання на висновок експертного дослідження від 17.10.2022 року № КЕД-19/124-22/10810, як на доказ винуватості ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В іншій частині постанову залишено без змін.

Відповідно до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022 року, водія ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.12.2022 року (справа № 711/3879/22, провадження № 33/821/453/22), апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022 року скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, у своєму позові позивач зазначає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи відносно неї, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №291959 від 10.08.2022; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.08.2022; письмовими поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди від 10.08.2022; письмовими поясненнями свідка від 10.08.2022; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 10.08.2022; відеозаписами з камер зовнішнього відеоспостереження від 10.08.2022; відеозаписами з нагрудних камер (бодікамер) працівників поліції від 10.08.2022.

Крім того, позивач вважає, що в дорожньо-транспортній пригоді наявна обопільна вина обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, вина водія ОСОБА_4 та водія ОСОБА_3 , стверджує, що вина в процентному відношення (ступені вини) водіїв є 95% (вини відповідача ОСОБА_4 ) та 5% (вини водія AUDI АЗ).

З метою розрахунку нанесеного матеріального збитку, на замовлення позивача було проведено незалежне автотоварознавче дослідження, що здійснив судовий експерт ОСОБА_5 . У відповідності до висновку експерта № 174 від 01 вересня 2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіль AUDI АЗ, д.н.з. НОМЕР_1 з урахування коефіцієнту фізичного зносу, складає 427 351 грн. Задля отримання страхового відшкодування, позивачка звернулась до страховика із письмовим запитом, до якого надала копію вказаного висновку та просила взяти його до уваги при здійснені розрахунку страхового відшкодування.

У відповідності до листа про прийняте рішення від 25.11.2022 року, що наданий ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», останні повідомили про те, що відмовляють їй у виплаті страхового відшкодування, через відсутність Постанови суду, згідно якої встановлена вина в діях водія ОСОБА_4 . Проте зазначають, що в разі надання відповідної Постанови суду, рішення, щодо сплати коштів буде переглянуто.

20.02.2023 року позивачка повторно звернулась до страховика із письмовим запитом, до якого було також надано копії вище вказаних постанов суду, згідно яких вбачається обопільна вина двох учасників дорожньо-транспортної пригоди. У відповідь на вище вказаний запит, страховик надав листа від 09.03.2023 року, в якому повідомив, що відмовляє у виплаті страхового відшкодування.

При цьому, позивач здійснила розрахунок належного страхового відшкодування, що підлягає до стягнення з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на її користь наступним чином: 427 351 грн. (Сврз) / 2 (кількість винних осіб) = 213 675 грн. 50 коп. Страхове відшкодування = 130 000 грн., що є рівним страховому ліміту за полісом страхування. Тому вважає за необхідне стягнути з винуватця ДТП, ОСОБА_4 на її користь матеріальні збитки понесені в результаті ДТП, що є різницею між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодування, при цьому враховуючи ступінь вини кожного з учасників ДТП, а саме: згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI АЗ без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 724 503 грн. 02 коп.; 724 503 грн. 02 коп. * 95% = 688 277 грн. 86 коп.; 688 277 грн. 86 коп. - 130 000 грн. = 558 277 грн. 86 коп.

Крім того, за проведення авто товарознавчого дослідження нею були понесені витрати, в розмірі 3 000 грн. Оскільки ці витрати були необхідні задля відновлення свого порушеного права та були понесені саме через вині дії ОСОБА_4 , вважає за необхідне відшкодувати їх на користь позивача, з урахуванням ступеня вини кожного з учасників ДТП, а саме: 3 000 грн. * 95% = 2 850 грн. Крім того, вважає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 позивачу також завдану моральну шкоду, яку оцінює в 10 000 грн.

Відповідач ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у відзиві на позовну заяву та в додаткових письмових поясненнях зазначив, що у відповідача відсутній обов`язок виплатити страхове відшкодування, оскільки відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування є наявність вини Страхувальника, тобто ОСОБА_4 вчиненні ДТП. Однак, станом на дату розгляду справи судом, вина ОСОБА_4 не доведена належними та допустимими доказами, а судом апеляційної інстанції зазначено, що суду першої інстанції дійшов висновку про те, що в діях водія ОСОБА_4 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, без достатніх на те підстав. Тому вважають позовні вимоги безпідставними, оскільки страховий випадок не настав.

Відповідач ОСОБА_4 у своєму відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні вказала, що у зазначеній ДТП її вина абсолютно відсутня, а сталася вона саме через грубе та чисельне порушення водієм автомобіля AUDI АЗ ОСОБА_3 ПДР України. Внаслідок чого автомобіль RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить їй на праві приватної власності, було фізично знищено. Сила удару в автомобіль RENAULT MEGANE була настільки значною, що його розвернуло на 360 градусів та відкинуло на 10 метрів назад, але дане зіткненні навіть не зупинило автомобіль AUDI АЗ, і він далі продовжив свій рух. Зупинити його зміг лише бетонний бордюр на тротуарі, що знаходився за смугою зустрічного для нього руху. Інші водії, що рухалися в попутному з нею напрямку, звернули увагу на його автомобіль ще задовго до ДТП через «агресивну поведінку» водія автомобіля AUDI АЗ, яка виразилася у порушенні швидкісного режиму і моральних та етичних правил руху, що на думку свідків і призвело до ДТП. Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП повністю доведена вищезазначеними рішеннями судів. При цьому, судом апеляційної інстанції не встановлено порушення нею ПДР України у зазначеній ДТП. Не зважаючи на ці факти, та те, що вказані рішення судів набрали законної сили, позивач безпідставно вважає, що в діях ОСОБА_4 є склад адміністративного правопорушення та оцінює вину в скоєнні ДТП на 95%, а вину свого чоловіка ОСОБА_3 , який при цьому порушив значну кількість пунктів ПДР України, оцінює в 5%. Зазначене вважає особистим припущеннями позивача, а всі її вимоги безпідставними і незаконними. Вважає, що в позові має бути відмовлено повністю.

Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів. Суд приходить до наступного.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що до шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, належить, зокрема, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, яка може полягати у пошкодженні чи фізичному знищенні його транспортного засобу.

Таким чином, аналіз ст. 1188 ЦК України свідчить, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є встановленою вина зазначеної особи. Саме такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №328/2750/18.

При цьому, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником, або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа і буде нести відповідальність за заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до абз. 1 п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з абз. 3 п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

З огляду на вище наведене, для розгляду даної справи істотне значення має перевірка судом наявності винної особи у вказаній ДТП, та як наслідок відшкодування винною особою шкоди та страховиком страхового відшкодування.

За приписами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зауважує, що у встановленому законом порядку позивачем не доведено вину відповідача ОСОБА_4 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні матеріальних збитків. Зокрема, позивачем не надано до суду ані постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, ані обвинувального вироку суду у кримінальному провадженні, якими б було встановлено вину відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та/або заподіянні збитків.

Суд відхиляє доводи позивача викладені у позовній заяві щодо наявності вини обох учасників дорожньо-транспортної пригоди у співвідношенні 95% вини ОСОБА_4 та 5% вини ОСОБА_3 . Зазначені доводи є лише припущеннями позивача, які не підтверджені жодними належними доказами.

Як уже зазначалося, вина ОСОБА_3 підтверджена постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 року (справа № 712/9705/22, провадження № 3/712/3200/22), яку згідно Постанови Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 року (№ 712/9705/22, провадження № 33/821/91/23), змінено, виключивши з її мотивувальної частини посилання на висновок експертного дослідження від 17.10.2022 року № КЕД-19/124-22/10810, як на доказ винуватості ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В іншій частині постанову залишено без змін.

При цьому, суд зауважує, що позивачем до участі в справі не залучено ОСОБА_3 , як особу, вина якої підтверджена рішенням суду. Разом з цим, залучення співвідповідача чи заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України, та не може здійснюватися за ініціативою суду.

Позивач же у своєму позові наполягає на тому, що вина ОСОБА_4 підтверджена наявними матеріалами адміністративної справи відносно неї. Як зазначалося вище, згідно з Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.12.2022 року (справа № 711/3879/22, провадження № 33/821/453/22), Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022 року відносно ОСОБА_4 скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, в мотивувальній частині даної постанови вказано, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в діях водія ОСОБА_4 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, без достатніх на те підстав. На думку судді апеляційного суду, суд першої інстанції не достовірно встановив фактичні обставини справи. А також зазначено, що за обставин, коли кожний із учасників ДТП стверджує, що пригода відбулась через порушення ПДР іншим учасником ДТП, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, в тому числі і допитати свідків безпосередньо в судовому засіданні та встановити обставини справи шляхом призначення незалежних експертиз, що в даному випадку не було дотримано судом першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справ, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (ст. 38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

В даному випадку зазначена постанова не містить жодних даних про те, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини ОСОБА_4 або про наявність в її діях порушень Правил дорожнього руху України. Навпаки, апеляційним судом звернуто увагу на те, що розгляд справи проведено не об`єктивно без допиту свідків та призначення відповідних незалежних експертизи, які могли б дати відповіді на питання щодо наявності чи відсутності вини в діях учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Суд зазначає, що поданий адвокатом позивача висновок експерта Стерниш О.М. від 17.07.2023 року проведений по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10 серпня 2022 року, судом як доказ не прийнятий. Зазначена експертиза судом не призначалася, а тому існує сумнів в її об`єктивності. Клопотання ж щодо призначення відповідної експертизи судом сторонами під час розгляду справи також не заявлялося.

Отже, звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд стягнути із ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на її користь несплачене страхове відшкодування, в розмірі 130 000 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на її користь різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 558 277 грн. 86 коп., витрати на оплату авто товарознавчого дослідження в розмірі 2 850 грн., посилаючись на вину відповідача ОСОБА_4 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, однак до матеріалів справи не долучає будь-яких доказів, із яких би можливо було встановити вину ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Враховуючи те, що постановою Черкаського апеляційного суду від 22.12.2022 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку зі збігом строків, передбачених ст.38 КУпАП та не вирішено питання про винуватість або не винуватість ОСОБА_4 , то суд приходить до висновку що встановити ступінь вини відповідача у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є неможливим.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень статей 509, 979, 980 Цивільного кодексу України та статей 3, 6, 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" предметом договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по суті є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Обов`язок страховика щодо здійснення страхової виплати особі, якій заподіяна шкода, виникає у разі настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність страхувальника. Тобто, за відсутності підстав для притягнення страхувальника до відповідальності, у страховика також не виникає зазначений обов`язок.

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина заподіювача шкоди.

Зважаючи, що адміністративне провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку зі збігом строків, передбачених ст.38 КУпАП та не вирішено питання про винуватість або не винуватість ОСОБА_4 , то цивільно-правова відповідальність страхувальника в результаті ДТП не настала, а у відповідача ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування позивачу.

Таким чином, враховуючи те, що вина відповідача ОСОБА_4 позивачем не доведена та не підтверджена належними доказами, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення страхового відшкодування із страховика є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд також вказує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки позивачем не було доведено фактів наявності моральної шкоди, протиправності діяння відповідача ОСОБА_4 , наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, а тому правових підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди також немає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, відмовляє позивачу в задоволенні вимог щодо відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст. 12,13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_6 у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 27 листопада 2023 року.