печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Підпалого В.В.,

при секретарях - Лимарь К.С., Каракосі В.О.,

представника позивача - Ковалевської Д.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та майнової шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - Позивач) звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (надалі по тексту -ТДВ «Міжнародна страхова компанія», Відповідач 1), ОСОБА_2 (надалі по тексту - Відповідач 2) про стягнення з відповідача 1 на її користь страхового відшкодування за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальністю власників наземних транспортних засобів № 200593738 у розмірі 2889, 82 грн., пені у розмірі 170, 96 грн., збитки від інфляції у розмірі 183, 56 грн., 3% річних у сумі 42, 00 грн.; стягнення з відповідача 2 на її користь відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 50 901, 45 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.08.2020 року об 11-00 год.в м. Києві по б-ру Дружби Народів відбулась ДТП за участю автомобіля «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілю «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2020 року № 757/38330/20-п, відповідача 2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача 2 була застрахована в ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200593738.Позивач звернулась до відповідача 1 з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду із заявою про виплату страхового відшкодування.

ТДВ «Міжнародна страхова компанія» 29.10.2020 року здійснила виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 14 449, 13 грн. без ПДВ на банківський рахунок, у зв`язку із чим позивач звернулася до Національного банку України із скаргою на неправомірні дії страховика. У відповідь на зазначену скаргу, Національний банк України повідомив листом, що розмір матеріального збитку визначений страховиком відповідно до Звіту №26/09/20 про оцінку колісного транспортного засобу від 12.09.2020 року СОД ФОП ОСОБА_3 складає 17 338, 95 грн. з ПДВ.

Таким чином, виплата страхового відшкодування здійснена страховиком без врахування суми податку на додану вартість у розмірі 2 889, 82 грн., а отже виплата здійснена не повністю та підлягає сплаті.

Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідача 2, суму завданих збитків у розмірі 50 901, 45 грн. та моральної шкоди у розмірі 5 000, 00 грн., посилаючись на те, що згідно акту прийому передачі виконаних робіт № 9029 від 28.08.2020 року ТОВ «Олім Мотор» та квитанцій № 5 від 10.06.2020 року та № 4 від 28.06.2020 року, витрати на мінімальний ремонт склали 68 240, 40 грн.

Позивач вважає, що витрати, які він зазнав у зв`язку із пошкодженням його транспортного засобу та витрати, які він мусить зробити для відновлення свого порушеного права, що підлягають стягненню з відповідача 2, складають 50 901, 45 грн., що становить різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту (68 240, 40 грн.) та повним страховим відшкодуванням з ПДВ (17 338, 95 грн.).

За таких обставин, позивач звернулася до суду із зазначеним позовом за захистом своїх порушених прав та їх відновленням.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.08.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Міжнародна страхова компанія», ОСОБА_2 передано на розгляд до Таращанського районного суду Київської області (а.с. 25-26).

Постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2021 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12.08.2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції (а.с.43).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.01.2022 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із виявленням недоліків (а.с. 47-48).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного провадження без виклику (а.с. 72-73).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.01.2023 року витребувано у ТДВ «Міжнародна страхова компанія» копію звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 26/09/20 від 12.09.2020 року, копію акту огляду ТЗ з зафіксованими пошкодженнями на ТЗ «Hyundai» д/н НОМЕР_2 внаслідок ДТП 06.08.2020 року та кольорові електронні фото ТЗ «Hyundai»д/н НОМЕР_2 з зафіксованими пошкодженнями внаслідок ДТП 06.08.2020 року. Витребувано у ТОВ «Фінанс Лайн» копію Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 26/09/20 від 12.09.2020 року, копію акту огляду ТЗ з зафіксованими пошкодженнями на ТЗ «Hyundai» д/н НОМЕР_2 внаслідок ДТП 06.08.2020 року та кольорові електронні фото ТЗ «Hyundai» д/н НОМЕР_2 з зафіксованими пошкодженнями внаслідок ДТП 06.08.2020 року (а.с. 89-90).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.01.2023 року здійснено перехід з розгляду спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 91).

13.04.2023 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача-2 ОСОБА_2 , адвоката Сімутіна Р.В., в якому заперечував щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що чинне законодавство покладає на ОСОБА_2 обов`язок відшкодувати завдану майнову шкоду лише у тому разі, якщо фактичний розмір заподіяної шкоди буде перевищувати 130000 грн., тобто страхову суму за шкоду, заподіяну майну, яка визначена полісом № 200593738. Обов`язок сплати страхової суми у межах 130000 грн. законом покладається на страховика ТДВ «Міжнародна страхова компанія» (а.с. 102-105).

31.05.2023 року представником позивача, адвокатом Ковалевською Д.С. було подано письмові пояснення, в яких просила звернути увагу суду на те, що в акті огляду транспортного засобу оцінювачем ОСОБА_3 зафіксовано пошкодження заднього бамперу, підсилювача бамперу, задньої панелі, підлоги записки (багажника) та світловідбивачі. Саме такі пошкодження й було відновлено на офіційному СТО марки автомобілів «Hyundai» - ТОВ «Олімп Мороз» на автомобілі позивача, що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт № 9029 від 28.08.2020 року. Перелік послуг в СТО значно розширений за рахунок додаткових послуг, що є похідними при заміні та фарбуванні вказаних пошкоджень, такі як зняття-встановлення фонаря заднього лівого, зняття-встановлення фонаря заднього правого, зняття-встановлення підкрильника заднього, розбір-збір багажного відділення, розбір-збір салона тощо). Саме тому позивачем підтверджено, що всі послуги по ремонту автомобіля, що указані у акті прийому-передачі виконаних робіт № 9029 від 28.08.2020 року є наслідком заподіяння ДТП з боку відповідача 2, а тому акт прийому-передачі виконаних робіт № 9029 від 28.08.2020 року є належним доказом реальних збитків (фактичних витрат) завданих позивачу внаслідок ДТП з вини відповідача-2 (а.с.161-162).

В засіданні представник позивача адвокат Ковалевська Д.С. позовну заяву підтримувала в повному обсязі, просила її задовольнити. В засідання, призначене на 26.10.2023 року, представник позивача не з`явилася, повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд провадження без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримувала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача ТДВ «Міжнародна страхова компанія» в засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, направив на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Представник відповідача адвокат Сімутін Р.В. направив на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, крім того подали відзив на позовну заяву, в якому заперечували проти задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши позовну заяву з доданими до неї додатками, відзиви на позовну заяву, прийшов до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних , житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як встановлено судом, 06.08.2020 року об 11-00 год. В м. Києві по б-ру Дружби Народів відбулась ДТП за участю автомобіля «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілю «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2020 року № 757/38330/20-п, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 9).

Як вбачається, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ТДВ «Міжнародна страхова компанія», на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № , про що свідчить витяг з бази даних МТСБУ про чинність полісу на дату ДТП (а.с.10-11).

В подальшому, позивач звернулась до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду із заявою про виплату страхового відшкодування.

Разом з цим, позивачем було подано акт прийому-передачі виконаних робіт № 9029 від 28.08.2020 року ТОВ «Олімп Мотор», відповідно до якого позивач здійснювала відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ на суму в розмірі 68 240, 40 грн., включаючи ПДВ, що становить фактичний розмір матеріальної шкоди, спричинений позивачу як власниці «Hyundai» д/н НОМЕР_2 (а.с. 12).

29.10.2020 року ТДВ «Міжнародна страхова компанія» здійснила виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 14 449, 13 грн. без ПДВ на банківський рахунок.

Як зазначила позивач, з метою відновлення свого порушеного права в досудовому порядку, позивач звернулась до Національного банку України зі скаргою на неправомірні дії страховика.

У відповідь на зазначену скаргу, Національний банк України повідомив листом, що розмір матеріального збитку визначений страховиком відповідно до Звіту № 26/09/20 про оцінку колісного транспортного засобу від 12.09.2020 року СОД ФОП ОСОБА_3 та складає 17 338, 95 грн. Таким чином, виплата страхового відшкодування здійснена страховиком без врахування суми податку на додану вартість у розмірі 2 889, 82 грн., а отже здійснено виплату не в повному обсязі, тому нАціональним банком України встановлено ознаки порушення страховиком законодавства у сфері фінансових послуг (а.с. 15-16).

Отже, враховуючи розмір шкоди відповідно до Звіту №26/09/20 про оцінку колісного транспортного засобу від 12.09.2020 року СОД ФОП ОСОБА_3 та наявність фактично понесених витрат на відновлення ТЗ, позивач вважав, що доплаті на користь позивача відповідачем 1 полягає страхове відшкодування у розмірі 2 889, 82 грн., що становить невиплачений податок на додану вартість.

За таких обставин, позивач звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача-1.

Так, відповідно до п. 9.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (п. 1.7 ч. 1 ст. Закону).

Особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п. 1.4 ч. 1 ст. 1 Закону).

Отже, в розумінні зазначеного Закону, ДТП від 06.08.2020 року за участю транспортних засобів позивача і відповідача є страховим випадком та передбачає для страховика - ТДВ «Міжнародна страхова компанія» наслідки обумовлені ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 22.1 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Ст. 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Так, відповідно до звіту №26/09/20 про оцінку колісного транспортного засобу від 12.09.2020 року, що виконано суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку автомобіля Hyundai, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 17 338, 95 грн. (з врахуванням ПДВ на запасні частини, що підлягають заміні).

29.10.2020 року Страховик здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 14 449, 13 грн. на рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується платіжними дорученнями № 8747.

Таким чином, виплата страхового відшкодування була здійснена страховиком без врахування суми податку на додану вартість в розмірі 2 889, 82 грн., всупереч вимогам ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За таких обставин, за результатами розгляду отриманих від страховика документів, Національним банком України було встановлено ознаки порушення страховиком законодавства у сфері фінансових послу, а саме абз. 1 та 2 п. 36.2 ст. 36 Закону щодо невиконання страховиком обов`язку виплати страхового відшкодування; п. 36.5 ст. 36 Закону щодо несплати пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовної вимоги позивача щодо стягнення з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» страхового відшкодування у розмірі 2 889, 82 грн.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За таких обставин, суд вважає початок дати прострочення доплати страхового відшкодування з дати виплати страхового відшкодування 29.10.2020 року, а тому розмір пені, який підлягає до стягнення з відповідача 1 становить 170, 96 грн. (відповідно до розрахунку, наданого позивачем).

Також, відповідно до ст. 536 та 625 ЦК України, відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення , а також 3 % річних з простроченої суми, що в свою чергу становить 183, 56 грн. - збитки від інфляції, 3% річних - 42,00 грн.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 2, ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 50 901, 45 грн. та 5 000, 00 грн. моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Як вбачається, відповідно до Звіту № 26/09/20 про оцінку колісного транспортного засобу позивача від 12.09.2020 року СОД ФОП ОСОБА_3 розмір матеріального збитку визначений страховиком, складає 17 338, 95 грн.

Страховиком 29.10.2020 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 14 449, 13 грн. на рахунок ОСОБА_1 .

Поряд з цим, позивач надала до суду акт прийому-передачі виконаних робіт № 9029 від 28.08.2020 року ТОВ «Олімп Мотор», відповідно до якого позивач здійснювала відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ на суму в розмірі 68 240, 40 грн., включаючи ПДВ, що становить фактичний розмір матеріальної шкоди, спричинений позивачу як власниці «Hyundai» д/н НОМЕР_2 , а тому з урахуванням розміру збитків у сумі 17338, 95 грн., позивач вважає, що решту вказаної суми 50 901, 45 грн. їй повинен відшкодувати ОСОБА_2 в якості матеріального збитку.

Проте, суд не може погодитися з твердженнями позивача в цій частині з огляду на таке.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Ст. 22.1 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування" (п. 1.2 ст. 1 Закону).

Відповідно до Полісу страхова сума за шкоду, запоідяна майну складає 130000 грн.

З урахуванням викладеного, норми закону покладають на страховика ТДВ «Міжнародна страхова компанія» здійснити виплату страхової суми, якщо розмір завданої під час ДТП майну потерпілого шкоди не перевищує 130 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 року у справі № 686/17155/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц Верховний Суд дійшов до наступних висновків.

Пункт 35: у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. ОСОБА_4 , передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Пункт 56: Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Пункт 57: Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інститутустрахування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Тому суд погоджується із позицією відповідача 2, ОСОБА_2 та зазначає, що законодавство покладає на ОСОБА_2 обов`язок відшкодувати завдану майнову шкоду лише у тому разі, якщо фактичний розмір заподіяної шкоди буде перевищувати 130000, 00 грн., тобто страхову суму за шкоду, заподіяну майну, яка визначена Полісом № 200593738, а обов`язок сплати страхової суми у межах 130000,00 грн. покладається на відповідача 1.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 з вищенаведених підстав.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача2 моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Ст. 23ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 (з наступним змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності.

Як зазначено у п. 9 вказаної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Однак, матеріали справи не містять доказів понесених позивачем душевних страждань. Крім того, позивачем не зазначено, з яких міркувань він виходив, оцінюючи моральну шкоду саме в такому розмірі, та якими доказами це підтверджується.

Виходячи з вищевикладеного вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 грн. також не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 13 ПЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» страхового відшкодування у розмірі 2 889, 82 грн.; пені у розмірі 170, 96 грн.; збитки від інфляції - 183, 56 грн.; 3% річних - 42, 00 грн. В іншій частині вимог, суд вважає за належне відмовити.

Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 15, 49, 76, 141, 258-273, 352-354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та майнової шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) страхове відшкодування за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200593738 у розмірі 2 889 (дві тисячі вісімсот вісімдесят дев`ять) грн. 82 коп.; пеню у розмірі 170 (сто сімдесят) грн., 96 коп.;збитки від інфляції у розмірі 183 (сто вісімдесят три) грн. 56 коп.; 3% річних у сумі 42 (сорок дві) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 908, 00 грн.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ; адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач -Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», ; адреса: м. Харків, пр-т Гагаріна, 41/2, кв. 8, оф. 1-12.

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2

Суддя Підпалий В.В.