Єд. унік. № 243/4513/23
Провадження № 2/243/1396/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2023 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

за участю секретаря Бочарової М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, діючи з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бондаренко Дмитро Валерійович, до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року позивач, в інтересах якого діє представник, звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний брат позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_4 . Після смерті батька мати та брат фактично прийняли спадщину, оскільки мешкали та були зареєстровані разом за однією адресою, належним чином спадщину не оформили. Після смерті матері вони з братом також фактично прийняли спадщину, оскільки мешкали та були зареєстровані разом за однією адресою. Після смерті брата позивач прийняв спадщину шляхом подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Він є єдиним спадкоємцем після смерті батьків та брата на житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1 . Спірний житловий будинок, належав батьку позивача на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.1963 року. Зазначений договір за життя батька в КП «БТІ» зареєстрований не був. Право на житловий будинок в батька позивача виникло на підставі ЦК УРСР в редакції 1963 року, наявність державної реєстрації на той час не було передумовою виникнення права на нерухоме майно. Враховуючі, що зазначений правовстановлюючий документ не був зареєстрований в КП «БТІ», спадкоємці спадщину прийняли, але не оформили спадкові права, 27.07.2023 позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку з викладеним просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 після померлих батьків та брата.

Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягав на задоволені позову.

Представник Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, рішення просив винести на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.

ОСОБА_2 належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.1963 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Слов`янської ДНК.

Право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване не було, що підтверджується довідкою КП «БТІ» від 16.08.2023 року №102/0.75-2003.

При цьому, в 1963 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26.08.1948 року), який втратив чинність відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26.08.1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26.08.1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Таким чином, відповідно до зазначених нормативних актів, підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок на той час був сам факт збудування або купівлі ним будинку з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 доводилися батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 16.05.1961 року та серії НОМЕР_2 від 04.02.1957 року відповідно.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 18.07.2023 року.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 своєчасно прийняли спадщину після померлого ОСОБА_2 , оскільки були зареєстровані та постійно проживали за однією адресою, проте, своє право власності на спірний житловий будинок не оформили. Вказаний факт підтверджується довідками від 08.02.2016 року №181 та №727 від 10.11.2005 року, що видані Маяківською сільською радою, домовою книгою на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , спадковою справою №49/2015

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що видно з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 26.05.2008 року. Після її смерті з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , що вбачається з відповідного повідомлення № 1047/02-14 від 03.12.2015 завідувача Другої слов`янської державної нотаріальної контори, що міститься в матеріалах спадкової справи 49/2015.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 12.05.2015 року. Після його смерті з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся ОСОБА_1 , що вбачається з матеріалів спадкової справи № 49/2015, заведеної приватним нотаріусом Слов`янського районного нотаріального округу Зубковою А.О.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 своєчасно прийняли спадщину після померлого ОСОБА_2 , проте, своє право власності на спірний житловий будинок не оформили. Спадкоємцями ОСОБА_4 в рівних частках є позивач ОСОБА_1 та його померлий брат ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, проте не оформив своїх спадкових прав.

Інших спадкоємців до майна померлого ОСОБА_3 з матеріалів спадкової справи судом не встановлено.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.07.2023 року, приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Зубковою А.О. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на спірний житловий будинок.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Заст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зіст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Стаття 1 ЦПК України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб.

Приймаючи до уваги, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог, а тому, позов підлягає задоволенню. Таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Позивач не наполягає на відшкодуванні судових витрат.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 10, 12, 13, 81, 211, 213, 246, 247, 259, 265 ЦПК України, ст.ст.126, 131 ЗК України ст.ст. 328, 331, 392, 1218, 1268 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бондаренко Дмитро Валерійович, до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 право приватної власності в порядку спадкування за законом після померлих: ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , матері ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , рідного брата ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 53.3 кв.м., житловою площею 32.1 кв.м., літня кухня літ.Б, сарай літ.В, сарай літ Д, погріб літ.Ж, вбиральня И, навіс К, ворота №2, колодязь №3.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков