Справа № 188/588/23
Провадження № 2/188/440/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Місюри К.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хандриги Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Петропавлівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку у зв`язку з наступним. 02.12.2008 року він набув право власності на житловий динок № НОМЕР_1 , розташований по АДРЕСА_1 (яку розпорядженням голови Брагинівської сільської ради від 16.02.2016 р., АДРЕСА_2 (на даний час перейменовано на с. Богинівка), Петропавлівського (на даний час Синельниківського) району, Дніпропетровської області на підставі договору дарування житлового будинку від 02.12.2008 р., зареєстрованого в реєстрі за №2185 та посвідченого приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В. Право власності на житловий будинок зареєстроване Колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.12.2008 р., номер витягу 21186665, реєстраційний номер об`єкта 25130473. При укладенні вказаного договору дарування житлового будинку (пункт 1) зазначено, що житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці Брагинівської сільської ради (тобто земельній ділянці комунальної форми власності, яка не передана у приватну власність). Внаслідок цього Позивач вважав, що може в будь-який час приватизувати земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибну земельну ділянку) шляхом звернення до органу місцевого самоврядування.

Позивач у лютому 2023 року звернувся до Брагинівської сільської ради з питання передачі йому у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , але йому в усному порядку працівники сільської ради повідомили, що Брагинівська сільська рада не має змоги передати вказану земельну ділянку йому у приватну власність, оскільки згідно з рішенням Брагинівської сільської ради народних депутатів Петропавлівського району Дніпропетровської області від 01.07.1994 року №2 вказану земельну ділянку вже передано у приватну власність колишньому власнику житлового будинку - ОСОБА_3 .

У березні 2023 року Позивач, з метою з`ясування та вирішення вищевказаної ситуації, звернувся до Відповідачки, яка повідомила, що дійсно 01.07.1994 року Брагинівською сільською радою народних депутатів було прийнято рішення №2 про передачу її батькові ОСОБА_3 , у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,6400 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення підсобного господарства по АДРЕСА_1 , на підставі якого 15.12.1994 року на його ім`я головою Брагинівської сільської ради видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №59. Копію вказаного документа Відповідачка надала Позивачу.

На підставі вказаного Державного акту згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.04.2023 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га., що розташована за адресою АДРЕСА_3 та присвоєно їй кадастровий номер :06:001:0538.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 07.12.2007 р. Заповіту ОСОБА_3 , не складав, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстрі (заповіти/спадкові договори) від 29.05.2008 р., №14798468. Разом зі ОСОБА_3 , на день його смерті була зареєстрована дружина ОСОБА_4 . Вказані обставини підтверджуються довідками Брагинівської сільської ради №392 та №393 від 24 березня 2008 року.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 успадкувала за законом його дружина ОСОБА_4 (відповідно до рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27.08.2008 р., по справі №2-984/2008, зареєстрованого в КП «Павлоградське МБТІ» 21.10.2008 р., №1-144 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №25130473), яка у подальшому подарувала його Позивачу. Вказана обставина підтверджується пунктом 2 договору дарування житлового будинку від 02.12.2008 р.

Свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку ОСОБА_4 в нотаріуса не оформляла, внаслідок чого земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку по даний час залишається у власності ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 11.02.2019 р.

20.10.2016 р., ОСОБА_4 , склала заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Брагинівської сільської ради Зубенко О.Ю., згідно з яким на випадок своєї смерті належні спадкодавцю земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Брагинівської сільської ради заповіла у власність Відповідачці, яка спадщину у встановлений законом строк прийняла та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.09.2019 р.

Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку на ім`я Відповідачки не оформлено.

Таким чином, згідно з нормами ст. 1218 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить Відповідачці з часу її відкриття, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спір між сторонами полягає в тому, що Відповідачка не бажає витрачати час та кошти на оформлення спадщини після смерті її матері на спірну земельну ділянку, мотивуючи це тим, що вже намагалася вирішити це питання, але Петропавлівською державною нотаріальною конторою 17.04.2023 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.04.2023 р. Відмова мотивована тим, що на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку розташований житловий будинок, власником якого є інша особа (Позивач). Також Відповідачка зазначає, що Позивач повинен самостійно вирішувати дане питання, оскільки житловий будинок, розташований на спірній земельній ділянці, належить Позивачу.

Частиною 1 ст. 120 ЗК України в редакції, яка діяла на 02.12.2008 року (дату дарування житлового будинку), передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вини розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчудження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

У квітні 2023 року, при зустрічі з Позивачем, Відповідачка повідомила, що на спірну земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок Позивача - не претендує, але витрачати час та кошти на визнання права власності в судовому порядку на спірну земельну ділянку, а також на укладення та нотаріальне посвідчення договору про відчудження спірної земельної ділянки не буде.

Таким чином, на даний час у Позивача відсутня змога набути право власності на спірну земельну ділянку шляхом укладення з Відповідачем договору про її відчудження, що у свою чергу порушує його право на розпорядження житловим будинком, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача - у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, при ухваленні рішення поклався на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що відповідач визнає позов, таке визнання не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог із наступних підстав.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено , що 02.12.2008 року ОСОБА_1 ( позивач по справі) набув право власності на житловий динок АДРЕСА_1 (яку розпорядженням голови Брагинівської сільської ради від 16.02.2016 р., АДРЕСА_2 на підставі договору дарування житлового будинку від 02.12.2008 р., зареєстрованого в реєстрі за №2185 та посвідченого приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В. Право власності на житловий будинок зареєстроване Колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.12.2008 р., номер витягу 21186665, реєстраційний номер об`єкта 25130473. При укладенні вказаного договору дарування житлового будинку (пункт 1) зазначено, що житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці Брагинівської сільської ради (тобто земельній ділянці комунальної форми власності, яка не передана у приватну власність). Внаслідок цього позивач вважав, що може в будь-який час приватизувати земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибну земельну ділянку) шляхом звернення до органу місцевого самоврядування.

Позивач у лютому 2023 року звернувся до Брагинівської сільської ради з питання передачі йому у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , але йому в усному порядку працівники сільської ради повідомили, що Брагинівська сільська рада не має змоги передати вказану земельну ділянку йому у приватну власність, оскільки згідно з рішенням Брагинівської сільської ради народних депутатів Петропавлівського району Дніпропетровської області від 01.07.1994 року №2 вказану земельну ділянку вже передано у приватну власність колишньому власнику житлового будинку - ОСОБА_3 .

У березні 2023 року позивач, з метою з`ясування та вирішення вищевказаної ситуації, звернувся до відповідачки ОСОБА_2 , яка повідомила, що дійсно 01.07.1994 року Брагинівською сільською радою народних депутатів було прийнято рішення №2 про передачу її батькові ОСОБА_3 , у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,6400 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення підсобного господарства по АДРЕСА_1 , на підставі якого 15.12.1994 року на його ім`я головою Брагинівської сільської ради видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №59. Копію вказаного документа Відповідачка надала Позивачу.

На підставі вказаного Державного акту згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.04.2023 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га., що розташована за адресою АДРЕСА_3 та присвоєно їй кадастровий номер :06:001:0538.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 07.12.2007 р. Заповіту ОСОБА_3 , не складав, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстрі (заповіти/спадкові договори) від 29.05.2008 р., №14798468. Разом зі ОСОБА_3 , на день його смерті була зареєстрована дружина ОСОБА_4 . Вказані обставини підтверджуються довідками Брагинівської сільської ради №392 та №393 від 24 березня 2008 року.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 успадкувала за законом його дружина ОСОБА_4 (відповідно до рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27.08.2008 р., по справі №2-984/2008, зареєстрованого в КП «Павлоградське МБТІ» 21.10.2008 р., №1-144 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №25130473), яка у подальшому подарувала його ОСОБА_1 . Вказана обставина підтверджується пунктом 2 договору дарування житлового будинку від 02.12.2008 р.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на мовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК .

Як свідчить правова позиція Верховного Суду України у справі №6-2цс15 при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати наступне.

Аналіз змісту норм ст. 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Отже, відсутність у позивача права власності на спірну земельну ділянку не дає йому змоги володіти та розпоряджатися власним житловим будинком.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно положень ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України в редакції, що діяла на час дарування житлового будинку, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст.16, 328, 377 ЦК України , ст..120 ЗК України,суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку задоволольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1073 грн. ( одна тисяча сімдесят три гривні).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя К. В. Місюра