Справа № 541/961/23
Номер провадження 2/541/384/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 травня 2023 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свій позов мотивував тим, що відповідач є його батьком. Згідно рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.01.2011р. відповідач сплачував аліменти на його утримання на користь його матері в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, до досягнення ним повноліття. Після закінчення школи він вступив на денну форму навчання до Навчально-наукового інституту фізики, математики та інформаційних технологій Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» за державним замовленням. У зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги на харчування, придбання підручників, канцелярських засобів, одягу. Повністю перебуває на утриманні матері, яка надає йому посильну допомогу. Крім того, має незадовільний стан здоров`я, потребує постійного лікування та придбання ліків. Зазначив, що його батько є учасником бойових дій, працездатний, має задовільний стан здоров`я, отримує дохід від оренди паїв, має на утриманні ще неповнолітню дитину ОСОБА_3 , 2015 року народження. Просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/5 частини всіх видів його доходів щомісячно до досягнення ним 23 років.

Ухвалою суду від 28.03.2023 р. провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Позивач до початку судового засідання подав заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач до початку судового засідання також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 05.04.2005 року (а.с.5).

Відповідно до довідки №105 від 13.02.2023р., ОСОБА_1 навчається на першому курсі за державним замовлення, за першим бакалаврським рівнем освіти, за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення», денна форма навчання, Навчально-

науковий інститут фізики, математики та інформаційних технологій Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка». (а.с.6).

Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Враховуючи надані суду докази на підтвердження обставин, вказаних позивачем, та з урахуванням того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання, позовні вимоги визнав, тому суд вважає, що з нього необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів доходу на утримання повнолітнього сина на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі №545/1149/17, норма п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно із якою учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з

їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Тому, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року зроблено правовий висновок, згідно якого учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору за подання позовів не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав, як учасників бойових дій.

Враховуючи те, що предметом спору в цій справі є стягнення аліментів, тобто зазначений спір не пов`язаний із захистом порушених прав ОСОБА_2 , з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то він не звільнений від сплати судового збору.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 180-182, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 76, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання, як повнолітнього сина який продовжує навчання, в розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 24 березня 2023 року та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Миргород Полтавської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП.

Суддя: О. М. Дністрян