Справа № 638/3538/23
Провадження № 2/638/2925/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Орос О.В.,

секретаря судового засідання - Шевцової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 14 грудня 2020 року в розмірі 29071,23 грн., судовий збір в розмірі 2684,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. та гонорар успіху адвоката в розмірі 3000,00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2023 року ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

09 листопада 2023 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою в якій вказав, що відповідачем станом на 06 вересня 2023 року було сплачено суму заборгованості за кредитним договором. Зважаючи на сплату відповідачем заборгованості після подачі до суду позову, просив провадження закрити, стягнути з відповідача на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» судовий збір в розмірі 2684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Заяву мотивовано тим, що після звернення позивача до суду з позовом та відкриття провадження по справі, відповідачем було повністю погашено заборгованість. Проте, зважаючи на те, що позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

24 листопада 2023 року представник відповідача ОСОБА_3 надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. До того ж, просила зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу з критерію реальності та розумності, посилаючись на майновий стан відповідачки та неспівмірність витрат до складності справи.

У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд вважає за можливе закрити провадження, оскільки відповідачем під час розгляду справи було в добровільному порядку погашено суму заборгованості, про що зазначено представником позивача у заяві від 09 листопада 2023 року.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за позовом та стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ст. ст. 15, 60 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до договору про надання професійної (правової) допомоги № 051222 від 05 грудня 2022 року між АТ «Комерційний банк «Глобус» та адвокатом Прохоренко В.П. за надання послуг за цим договором клієнт сплачує адвокату гонорар на підставі погодженого/підписаного сторонами акту приймання-передачі послуг у спосіб та у строки, визначені у відповідному акті.

З акту приймання-передачі виконаних робіт № 40597130 від 05 грудня 2023 року за договором № 051222 про надання правничої (правової) допомоги від 05 грудня 2022 року вбачається, що загальна вартість правової допомоги склала 3000,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 17 квітня 2023 року АТ «Комерційний банк «Глобус» сплатило ФОП ОСОБА_4 3000,00 грн. за договором № 051222 про надання правничої (правової) допомоги від 05 грудня 2022 року.

Відповідно до правової позицій, викладеної в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Згідно з розрахунком часу наданої правової допомоги, адвокатом витрачено час на: проведення зустрічі з клієнтом, ознайомлення з документами, надання консультації 0,5 год., 750,00 грн.; складення позовної заяви 1 год., 1500,00 грн.; формування пакету документів для подачі до суду позовної заяви та додатків, відправлення рекомендованим листом через відділення АТ «Укрпошта» позовної заяви 0,5 год., 750,00 грн.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що справа є справою незначної складності, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що розмір витрати на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача в сумі 2000,00 грн. є розумним та справедливим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат. У рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови ВП ВС року у справі №904/4507/18).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, суд дійшов висновку, що частина заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. є гонораром успіху, розмір та необхідність стягнення якого з іншої сторони позивачем не обґрунтовано та не доведено.

Отже, пункт договору, яким сторони погодили додаткову винагороду адвоката (гонорар успіху) у розмірі 3000,00 грн., при наданні оцінки витратам, які мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, суд до уваги не бере.

Керуючись ст.ст. 255, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» (, місцезнаходження: 61058, м. Харків, Куренівський провулок, 19/5) судовий збір в розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень нуль копійок).

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Орос