ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/1664/22 Номер провадження 22-ц/814/3353/23Головуючий у 1-й інстанції Кириченко О.С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 28 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 25.05.2020 року присуджено стягувати з нього на користь відповідача на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки на даний час його сімейний стан змінився і в нього народилася ще одна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також він має на утриманні непрацездатного батька, який є особою з інвалідністю ІІІ групи, що утруднює його можливість здійснювати сплату аліментів у визначеному судовим рішенням розмірі, тому просить його змінити та зменшити до розміру 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 28 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмова в задоволені позову обґрунтована недоведеністю позивачем підстав, визначених ст. 192 СК України для зміни присуджених судовим рішенням аліментів.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її відхилення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 /а.с. 15/.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 25.05.2020 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно та до повноліття.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 позивач ОСОБА_1 21.12.2021 року уклав шлюб з ОСОБА_5 /а.с. 18/.

Від нового шлюбу згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_4 /а.с. 19/.

Відповідно до наявних у матеріалах справи розрахунків державного виконавця позивач ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , яка станом на 01.02.2023 складає 73703,85 грн. /а.с. 36/.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів існування обставин, за яких положення ст. 192 СК України визначають можливість зменшити присуджений судовим рішенням розмір аліментів з підстав погіршення його матеріального стану та внаслідок змін, які відбулись в його сімейному житті.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

При розгляді справ зазначеної категорії до предмета доказування відносяться обставин, які свідчать про існування змін, що відбулись в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_1 зазначав, що його матеріальне становище суттєво змінилося, зокрема, у зв`язку з народженням в другому шлюбі доньки ОСОБА_4 , на утримання та забезпечення якої він несе додаткові витрати.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд обгрнцутовано вказав на те, що само по собі народження дитини в другому шлюбі не свідчить про погіршення матеріального стану платника аліментів, оскільки така обставина має доводиться належними та допустимими доказами, чого позивачем в ході розгляду справи здійснено не було.

Такий висновок місцевого суду повністю узгоджується з практикою Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами, який неодноразово вказував, що саме по собі народження дитини в іншому шлюбі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів в розумінні положень ст. 192 СК України.

Така зміна можлива в разі доведення позивачем належними та допустимими доказами факту погіршення майнового стану платника аліментів, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Крім того, Верховний Суд наголошував на тому, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

За вказаних обставин, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини по справі та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову внаслідок не доведення позивачем обставин, з якими законодавство пов`язує можливість зменшення аліментів у вже визначеному розмірі.

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не місять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство пов`язує підстави скасування судового рішення.

Так, не заслуговує на увагу твердження апелянта про те, що суд дав невірну оцінку зібраним по справі доказам, оскільки здійснена судом правова оцінка наданих позивачем письмових доказів узгоджується з вимогами ст. 89 ЦПК України.

При цьому, суд обґрунтовано звернув увагу на те, що вказівка про народження доньки в іншому шлюбі не є тією достатньою правовою підставою для застосування положень ст. 192 СК України, з огляду на відсутність доказів існування самого факту погіршення у зв`язку з цим майнового стану платника аліментів, який, крім іншого, сам наголошує на тому, що в нього відсутні джерела офіційного заробітку.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 28 березня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22 травня 2023 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко О.В. Прядкіна