Дата документу 22.11.2023 Справа № 937/9476/19
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №937/9476/19 Головуючий у 1-й інстанції:Горбачова Ю.В.
Провадження №22-ц/807/54/23 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

22 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Подліянової Г.С.,

суддів: Гончар М.С.,

Маловічко С.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2021 року, за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2020 року у зв`язку з нововиявленими обставинами по справі за позовом Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року Головне управління Державного служба України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій (далі по тексту Головне управління) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2020 року позов Головного управління Державного служба України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області задоволено.

Розірвано договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , укладений «30» листопада 2012 року між ГЦ МНС України в Запорізькій області та ОСОБА_1 .

Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - зі службової квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на балансі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області - без надання іншого житла.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області судовий збір в розмірі 1921 грн, по 640,33 грн з кожного.

У січні 2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2020 року у цій справі за нововиявленими обставинами.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами по справі №937/9476/19 задоволено частково, дослівно зазначено:

«Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 грудня 2020 року у справі №937/9476/119 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення змінити за нововиявленими обставинами.

У задоволенні позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області до ОСОБА_1 , про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області подало апеляційну скаргу безпосередньо до Запорізького апеляційного суду 24 грудня 2021 року, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки вважає, що строк пропущено з поважної причини.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку, скаржник зазначає, що копію оскаржуваного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2021 року отримано Головним управлінням 17 грудня 2021 року, про що свідчить вхідний штамп управління на супровідному листі Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 липня 2021 року про направлення судового рішення, у зв`язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки апеляційну скаргу ним подано 24 грудня 2021 року, тобто в межах тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 грудня 2021 року, визначено склад колегії суддів: головуючий, суддя-доповідач - Кухар С.В., судді: Крилова О.В., Поляков О.З. (т. 2 а.с.63).

19 січня 2021 року на адресу Запорізького апеляційного суду за запитом суду з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла цивільна справа № 937/9476/19 (т. 2 а.с.64,65).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2021 року заяви суддів Запорізького апеляційного суду Полякова О.З., Крилової О.В., Кухаря С.В. про самовідвід у цій справі задоволено.

Згідно з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 січня 2022 року, визначено склад колегії суддів: головуючий, суддя- доповідач - Подліянова Г.С., судді: Гончар М.С., Маловічко С.В.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26 січня 2022 року повернуто матеріали цивільної справи для належного оформлення, а саме виправлення описки в рішенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2021 року.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 лютого 2022 року у зазначеній справі виправлено описку, а саме в другому абзаці резолютивної частини оскаржуваного рішення замість помилково зазначеної дати зміненого за нововиявленими обставинами рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області «02 грудня 2020 року», вірно зазначено дату «03 грудня 2020 року».

Проте, матеріали зазначеної справи до Запорізького апеляційного суду не надійшли.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено. В останнє Законом України № 451 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27 липня 2023 року, строк дії воєнного стану продовжено строком на 90 діб з 05-30 год. 18 серпня 2023 року, тобто до 15 листопада 2023 року.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Наказом голови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 березня 2022 року припинено роботу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 09 травня 2023 року витребувано з Комунарського районного суду м. Запоріжжя справу №937/9068/19, територіальну підсудність якому змінено за розпорядженням голови Верховного Суду від 14 вересня 2022 року № 49/0/9-22.

Відповідно до листа Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2023 року (вх. № 06704 від 17 травня 2023) справа № 937/9476/19 Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області до Комунарського районного суду м Запоріжжя не надходила.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 травня 2023 року на підставі ст. 489 ЦПК України копії матеріалів за апеляційною скаргою Головного управління на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2021 року у справі №937/9476/19 направлені до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, для вирішення процесуального питання про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2023 року відновлено втрачене судове провадження № 937/9476/19 в частині зазначених в ній документами. 13 жовтня 2023 року відновлені втрачені матеріали справи надійшли до Запорізького апеляційного суду.

Отримавши матеріали відновленого втраченого судового провадження, розглянувши клопотання Головного управління про поновлення строку на апеляційне оскарження, вивчивши надані до клопотання докази, апеляційний суд визнав надані скаржником докази неповажними, а тому ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року у задоволенні клопотання Головного управління про поновлення строку відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків, а саме для надання інших доказів щодо поважності причин пропуску строку на його оскарження. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання (а.с.173).

На виконання зазначеної ухвали про усунення недоліків, Головне управління 30 жовтня 2023 року надало апеляційному суду заяву про усунення недоліків, в якій повторно зазначає, що оскаржуване судове рішення ним отримано 17 грудня 2021 року, що підтверджується їхнім штампом вхідної кореспонденції на супровідному листі Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області про направлення рішення суду,заява Головного управління від 12 листопада 2021 року на видачу рішення суду, поштова накладна про направлення скаржником 15 листопада 2021 року вказаної заяви до суду першої інстанції та зазначає, що є інші поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, посилаючись на запроваджений 24 лютого 2022 року військовий стан та дії карантину (а.с.180-187).

Однак, оглядом наданих суду документів встановлено, що вони не містять належних доказів щодо отримання Головним управлінням первинної копії оскаржуваного судового рішення засобами поштового зв`язку саме 17 грудня 2021 року, про що може свідчити оригінал поштового конверту, довідка поштового відділення зв`язку тощо.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 листопада 2023 року продовжено Головному управлінню строк для надання останнім інших доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення (а.с.188-194).

На усунення недоліків зазначеної ухвали, Головне управління надало заяву про усунення недоліків в якій він фактично знову посилається, що доказом отримання скаржником копії оскаржуваного судового рішення є штемпель вхідної кореспонденції Головного управління за № 53/7458 від 17 грудня 2021 року на супровідному листі Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 липня 2021 року про направлення судового рішення, зазначає що інших доказів, які підтверджують дату отримання судового рішення у нього немає. На інші причини пропуску посилається також на запроваджений 24 лютого 2022 року військовий стан та дії карантину (а.с.196-200).

Розглянувши вказані клопотання Головного управління про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд визнає викладені скаржником причини пропуску строку неповажними з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З відновлених матеріалів справи № 937/9476/19 вбачається, що в день виготовлення повного тексту судового рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2021 року останнє не було вручено Головному управлінню.

Як вбачається із супровідного листа від 20 липня 2021 року за вихідним номером № 937/9476/19/13060/2021, Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області 20 липня 2021 року направив Головному управлінню копію рішення суду від 14 квітня 2021 року у справі № 937/9476/19 на зазначену ними адресу у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_2 (а.с.8), і на цьому супровідному листі міститься штемпель вхідної кореспонденції Головного управління від 17 грудня 2021 року за вхідним номером № 53/7458, що на його думку свідчить про те, що він отримав копію судового рішення саме 17 грудня 2021 року.

Таким чином, з урахуванням п.1 ч.2 ст. 354 ЦПК України апелянт мав подати апеляційну скаргу в строк до 17 січня 2022 року (з урахуванням дати отримання ним рішення суду саме 17 грудня 2021 року), та підстави пропуску строку в цьому випадку були б поважними.

Проте, суд критично оцінює доводи скаржника щодо отримання ним вперше оскаржуваного рішення суду саме 17 грудня 2021 року, тобто день фактичної реєстрації поштової кореспонденції на підприємстві за №53/7458, в тому числі вхідного штампа управління за таким же номером на супровідному листі Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 липня 2021 року про направлення судового рішення у справі №937/9476/19, оскільки, номер та дата реєстрації вхідної кореспонденції, проставленої самою юридичною особою в односторонньому порядку, самі по собі не свідчать про дату отримання рішення суду, а лише фіксують факт реєстрації кореспонденції при надходженні на підприємство.

Крім того, відповідно до п.3 ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відтак, за наявності повідомлення про вручення поштового відправлення, реєстрація документу у журналі поштової кореспонденції установи або супровідному листі Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 липня 2021 року не може вважатися належним доказом дати отримання копії судового рішення, і як наслідок вважатися днем з якого обчислюється процесуальний строк, встановлений законом, для оскарження рішення.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № 826/6756/18.

Крім того, неналежна організація трудового процесу з боку позивача (не в повній мірі виконання працівниками своїх посадових обов`язків, відсутність вимогливості і контролю за підлеглими з боку адміністрації, тощо) не може вважатися об`єктивною причиною невиконання процесуальних обов`язків, зокрема вчиняти процесуальні дії у визначені законодавством строки.

При цьому, колегія суддів зазначає, що належними доказами отримання копії судового рішення можуть бути зокрема оригінал конверту про отримання копії судового рішення, довідка поштового відділення зв`язку тощо.

Проте, таких належних доказів суду апеляційної інстанції скаржником надано не було, а посилання на отримання судового рішення 17 грудня 2021 року у передбаченому законом порядку не доведено.

Таким чином, суд критично оцінює доводи скаржника про фактичне отримання копії рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2021 року саме 17 грудня 2021 року з посиланням на вхідний штамп управління за № 53/7458 від 17 грудня 2021 року на супровідному листі Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 липня 2021 року про направлення судового рішення, оскільки номер та дата реєстрації вхідної кореспонденції, проставленої самим управлінням в односторонньому порядку, самі по собі не свідчать про дату отримання рішення суду, а лише фіксують факт реєстрації кореспонденції суду при надходженні до Головного управління.

Отже, скаржником не надано апеляційному суду належні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка поштового відділення зв`язку, з яких би вбачалась чітка дата доставки та вручення адресату судового рішення саме 17 грудня 2021 року.

З огляду на вищезазначене, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області не надало апеляційному суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на подання апеляційної скарги, а посилання на отримання судового рішення 17 грудня 2021 року у передбаченому законом порядку не доведено.

Інші причини, які свідчать про поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник зазначає запроваджений 24 лютого 2022 року військовий стан в Україні та епідемії COVID-19.

Проте, доводи скаржника про поновлення строку звернення до суду з мотивів встановлення Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби та впровадженням на всій території України карантину, не заслуговують на увагу, оскільки така заява містить загальні посилання на обмеження, встановленим Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби та впровадженням на всій території України карантину. Тобто, жодних доказів неможливості вчинення такої процесуальної дії, як звернення до апеляційного суду у встановлений процесуальним законодавством строк, внаслідок обмежень, впровадженими у зв`язку з карантином, позивачем надано не було.

Також, не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення в цій справі і посилання апелянта на запровадження 24 лютого 2022 року воєнного стану, оскільки процесуальний строк подачі апеляційної скарги для відповідача сплинув ще 14 травня 2021 року, тобто за більш ніж дев`ять місяців до початку повномасштабного вторгнення російської федерації та запровадження спеціального правового режиму, а тому апеляційний суд вважає, що факт пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили не доведений апелянтом.

Питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Проте, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень без підтвердження заявником конкретних обставин, які унеможливили вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22/.

Окрім того, поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або істотно ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, суди мають враховувати, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і незалежних від волі та поведінки особи причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного проміжку часу без поважних причин, таке рішення порушує принцип правової визначеності.

Поновлення строку подачі апеляції залежить від поважності причини пропуску цього терміну.

Поважні причини пропуску строку подання апеляційної скарги встановлюються в кожному конкретному випадку індивідуально. Але вони повинні бути об`єктивними, пов`язаними з непереборними обставинами.

Наприклад, поважними причинами пропуску строку подачі апеляції можуть бути: хвороба, перебування на стаціонарному лікуванні; знаходження в тривалому відрядженні; знаходження за межами України; бойові, військові дії, стихійні лиха, аварії, надзвичайні ситуації тощо.

Поважні причини мають бути підтверджені документально.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики ЄСПЛ випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження остаточного судового рішення є порушенням принципу resjudicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці ЄСПЛ.

Так, у параграфі 41 рішення ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені ЄСПЛ у справах "Науменко проти України" від 09 листопада 2004 року, "Полтораченко проти України" від 18 січня 2005 року та "Тімотієвич проти України" від 08 листопада 2005 року.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами-членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі "Перетяка та Шереметьев проти України" від 21 грудня 2010 року).

Таким чином, вказані Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області інші причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду не свідчать про наявність об`єктивно непереборних обставин чи істотних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки, тому є необґрунтованими та суперечать матеріалам цієї справи.

Зокрема, апеляційна скарга та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не містить посилань на обставини непереборної сили, які зумовили пропуск строку на апеляційне оскарження рішення суду понад сім місяців.

Також, як вбачається з тексту оскаржуваного судового рішення, представник ГУ ДСУНС в Запорізькій області був присутній в судовому засіданні 14 квітня 2021 року в якому Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було ухвалено оскаржуване рішення, в якому представник, зокрема заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами по справі №937/9476/19, посилаючись при цьому на підстави викладені в своїх письмових запереченнях.

Отже, скаржник був обізнаний про розгляд справи, брав участь у судових засіданнях, подавав письмові заперечення, тобто користувався наданими законодавством йому правами, а також приймав участь в судовому засіданні 14 квітня 2021 року коли було ухвалено судове рішення (а.с.102).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія, позивачем не наведено та не доведено наявності непереборних обставин чи істотних труднощів, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду із апеляційною скаргою, як і необґрунтовано поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Зазначених поважних причин пропуску строку на подання апеляційної скарги Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області не надано.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, положення норм процесуального права, суд вважає, що вказані заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, тому у відкритті апеляційного провадження за поданою скаржником апеляційною скаргою слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 357, 358, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2021 року у цій справі відмовити.

Матеріали справи відновленого втраченого провадження № 937/9476/19 повернути до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Копії ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий, суддя Подліянова Г.С. Суддя Гончар М.С. Суддя Маловічко С.В.