Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Зарева Н.І.,

за участі секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за участю заінтересованої особи:

Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Апшай Світлани Володимирівни, адреса: вул. Другетів, 50/1, м. Ужгород,

про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту постійного проживання спільно зі своєю померлою матір`ю ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Заява мотивована тим, що з 2009 року і по день смерті матері він проживав з нею за адресою АДРЕСА_1 . Після смерті матері ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відкрилась спадщина на частку її квартири за місцем проживання. У межах шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, він не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважає себе спадкоємцем, який на час прийняття спадщини постійно проживав з спадкодавцем. 17.03.2023 він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак, жодних документів, які підтверджують факт постійного проживання із матір`ю у нього не було.

Приватним нотаріусом було роз`яснено заявнику, що свідоцтво про право на спадщину йому може бути видане після встановлення судом юридичного факту його постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Зазначене стало підставою звернення до суду із даною заявою.

У судове засідання заявник не з`явився, однак, його представник подала заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначила, що заявлену вимогу підтримує та просить її задовольнити повністю.

Заінтересована особа подала клопотання про розгляд справи без її участі, щодо задоволення заявлених вимог не заперечила.

Дослідивши всі обставини справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються судами у порядку окремого провадження.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інший порядок їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Як зазначено в заяві, встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 на день смерті останньої заявнику необхідно для оформлення права на спадщину.

Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення.

Згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів від 27.09.2000 року, посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї 2 чол. сину ОСОБА_1 .

14 листопада 2019 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Олійник Л.Є. видане свідоцтво про право на спадщину за законом (у тому числі з урахуванням частки від якої відмовився на користь спадкоємиці син померлого ОСОБА_1 ), згідно з яким, спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що складається з частки квартири за АДРЕСА_2 , є його дружина ОСОБА_2 .

Третього липня 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане відділом

державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ.

Померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється матір`ю заявника, що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії НОМЕР_3 .

Згідно з актом від 18.03.2023, складеним гр. ОСОБА_4 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_5 , проживаючим за адресою: АДРЕСА_3 , у присутності Голови правлення ОСББ «Капушанська 149» Чупей Л.Ю., заявник ОСОБА_1 з 2009 року по 13.03.2023 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації.

З довідки про фактичне місце проживання особи без реєстрації, виданої заявнику Головою правління ОСББ «Капушанська 149», вбачається, що заявник фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 з 2009 по 13.03.2023 року без реєстрації.

З довідки, виданої Головою правління ОСББ «Капушанська 149» ОСОБА_1 , встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що проживала за адресою: АДРЕСА_1 , остання проживала разом з ОСОБА_1 .

17 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Апшай С.В. про видачу свідоцтва про право власності на спадщину квартиру АДРЕСА_2 .

Листом від 17.03.2023 за вих. № 20/01-16, нотаріус повідомив заявника про те, що ним не надано документів, які підтверджують факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим нотаріус не може завести спадкову справу і, відповідно, не може бути видане свідоцтво про право на спадщину на частину квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

На підставі вищезазначених доказів суд прийшов до висновку про те, що факт спільного проживання заявника ОСОБА_1 зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на день її смерті є доведеним та підлягає встановленню.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що подана заява обгрунтована та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 03.07.2021 року - день смерті ОСОБА_2 , постійно проживав спільно з померлою в квартирі АДРЕСА_2 .

На рішення суду можу бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Суддя Н.І. Зарева