Провадження № 22-ц/811/1536/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

секретар Cалата Я.І.,

розглянувши у м. Львові без участі учасників цивільну справу №466/10360/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 10 травня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду ,-

в с т а н о в и в:

Оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду повернуто заявниці без розгляду.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_1 .. В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджєуться з ухвалою суду. Вважає помилковими висновки суду про те, що документи долучені до заяви про поворот виконання рішення не містять повної інформації щодо цільового призначення вказаних у квитанціях сум, оскільки така інформація зазначена у графі «Призначення». Безпідставним вважає висновок суду про те, що платником є ОСОБА_2 , однак така вимогу про поворот виконання рішення не ставила, оскільки з наданих доказів вбачається, що оплати були здійснені саме ОСОБА_1 , що вбачається з виписки по її банківській картці. Стверджує, що надала всі належні докази,які давали підстави здійснити поворот виконання рішення, однак суд безпідставно повернув заяву. Просить скасувати ухвалу суду та вирішити питання про поворот виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З врахуванням того, що оскаржується ухвала про повернення заяви, яка передбачена пунктом 6 ч.1 ст.353 ЦПК України, розгляд апеляційної скарги слід проводити без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відзив на апеляційну скеаргу не надходив, що відповідно до вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено такі обставини.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 24 січня 2022 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНПП НОМЕР_1 ) на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» (, розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в АТ «АБ» РАДАБАНК», МФО 306500) 2185грн.04коп. заборгованості з послуг центрального опалення за період з жовтня 2018 року по квітень 2021 року.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНПП НОМЕР_1 ) на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» (, розрахунковий рахунок НОМЕР_3 в АТ «АБ» РАДАБАНК», МФО 306500) 2270,00грн. судового збору.

На виконання зазначеного рішення судом були видані виконавчі листи (а.с.74).

01 червня 2022 року Державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м.Львові Оприск О.С. відкриті виконавчі провадження №69075967, № 69076076 та №69076255 (а.с.126,127,129).

27 червня 2022 року Державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м.Львові Кінах Л.Б. відкрито виконавче провадження №69076323 (а.с.128).

Солідарними боржниками у зазначених виконавчих провадженнях є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2022 року в частині задоволення позовних вимог Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2018 року по квітень 2021 року в розмірі 2185 гривень 04 копійок та судового збору в розмірі 2270 гривень скасувати і ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви без розгляду, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не надала належних доказів щоб вирішити питання повороту виконання рішення.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд не погоджується.

Порядок вирішення заяви про поворот виконання рішення передбачений ст.444 ЦПК України.

Зазначена норма закону передбачає, що якщо поворот виконання рішення не був вирішений судом апеляційної інстанції таку заяву вирішує суд першої інстанції.

Поворот виконання рішення це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 вказано, що поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Виняток становлять лише випадки, передбачені статтею 445 ЦПК України, яких у цій справі не встановлено.

З квитанцій долучених до заяви про поворот виконання рішення встановлено, що 03 червня 2023 року ОСОБА_1 оплатила борг в розмірі 2596,95 грн. (а.с.134,135), 06 червня 2022 року ОСОБА_1 оплатила борг згідно ВП 69076255 в сумі 145 грн. (а.с.113), борг згідно ВП 69075967 в сумі 1548,50 грн. (а.с.114), ОСОБА_2 оплатила борг згідно ВП 69076323 в сумі 300 грн. (а.с.132) та борг в сімі 300 грн. згідно ВП 690767076 (а.с.133).

Виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 закінчені, що стверджується постановами державних виконавців (а.с.163-166).

Постановляючи ухвалу про повернення заяви про поворот виконання рішення, суд першої інстанції належно не оцінив надані докази, які підтверджують, що боржники виконали рішення, яке в подальшому було скасовано судом апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції зазначаючи, що питання повороту виконання рішення неможливо вирішити, оскільки з заявою звернулась лише ОСОБА_1 , не врахував, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за рішення суду були солідарними боржниками.

Відповідно до ч.1,4 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

З наданих квитанцій вбачається, що ОСОБА_2 на виконання рішення суду оплатила 600 грн., а решта суми оплачена ОСОБА_1 .

Твердження суду про те, що надані заявником докази не вказують, яку суму отримав позивач є безпідставним, оскільки як у постановах про відкриття виконавчих проваджень так і у рішенні суду чітко зазначено, яка сума підлягала стягненню в користь ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Висновок суду, що кошти сплачені на рахунок Шевченківського ВДВС у м.Львові, а не на рахунок стягувача, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки відповідно до п.21 ІНСТРУКЦІЇ з організації примусового виконання рішень, у разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби коштів, стягнутих з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), достатніх для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника, виконавець після підготовки розпорядження державного виконавця, передбаченого пунктом 13 розділу VII цієї Інструкції, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону.

Наведене свідчить, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального права.

Крім цього, суд допустив процесуальні порушення, зокрема надавши оцінку долученим до заяви доказам, суд дійшов безпідставного висновку про повернення заяви, посилаючись на ч.2 ст.183 ЦПК України, яка у цьому випадку не підлягала до застосування, оскільки заявником надано належні докази надіслання заяви іншим учасникам справи(а.с.136-141).

Поворот виконання рішення це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом, такий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 569/15646/16-ц.

З врахуванням зазначеного, апеляційний суд вважає, що оскільки заява про поворот виконання рішення відповідає вимогам частин 5,6 ст.444 ЦПК України, заявником надані документи, які підтверджують те, що боржниками сплачено суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, яке в подальшому було скасовано судом апеляційної інстанції, слід вирішити питання повороту виконання рішення.

Відповідно до ч.1 п.п.1,4 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішенняє неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.2; 376 ч.1п.п.1,4; 383; 384; 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задвольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 10 травня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення задовольнити.

Допустити поворот виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 24 січня 2022 року у справі №466/10360/21 за позовом ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги .

В порядку повороту виконання рішення суду стягнути з ЛМКП «Львівтеплоенерго» () на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНПП НОМЕР_1 ) кошти в сумі 2185грн.04коп. заборгованості з послуг центрального опалення за період з жовтня 2018 року по квітень 2021 року та 2270,00грн. судового збору, які були перераховані на виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 24 січня 2022 року у справі №466/10360/21.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 23 листопада 2023 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк