Справа №478/793/23 пров. №2/478/193/2023
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2023 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Каширівської сільської ради, Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та Казанківської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

В с т а н о в и в:

12 липня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Каширівської сільської ради та Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривий Ріг Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після смерті батька ОСОБА_3 відкрилась спадщина в тому числі на майно, яке складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,1016 га, розташованої на території Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №585798, виданого 10 листопада 2006 року на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації від 24 липня 2006 року за №374-р та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №55. За життя ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі права та обов`язки, а також ті права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті заповів їй. З метою отримання у власність відповідного спадкового майна, що належало на момент смерті батька, вона в передбачені законом строки, будучи донькою померлого та єдиною спадкоємицею за заповітом, звернувся з відповідною заявою до державного нотаріуса Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області.

Так, 11 травня 2023 року державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №2-545 та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №2-547, на спадкове майно, яке складається: з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0.0544 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,1016 га, розташованої на території Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю документу, що підтверджує право власності на спадкове майно, а саме оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №585798, виданого 10 листопада 2006 року. Оригінал вказаного Державного акта було втрачено, відновити його немає можливості, оскільки особа на ім`я якої він виданий померла. Посилаючись на викладене просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 8,1016 га, кадастровий номер: :06:000:0034, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом, набутого спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №585798 від 10 листопада 2006 року, виданого на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації від 24 липня 2006 року №374-р.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2023 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Казанківську селищну раду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач Каширівська сільська рада явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про дату, час і місце його проведення була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідач Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривий Ріг Дніпропетровської області явку свого представника у судове засідання не забезпечив, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач Казанківська селищна рада Миколаївської області явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про дату, час і місце його проведення була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилами ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №585798 від 10 листопада 2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №55, громадянин ОСОБА_3 , на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації від 24 липня 2006 року за №374-р, набув права власності на земельну ділянку, площею 8,10 гектарів у межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області (копія) (а.с.23).

Спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06 лютого 2016 року складений заповіт, відповідно до якого у випадку смерті все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, усі права та обов`язки, а також ті права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті, заповів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. 06 лютого 2016 року та зареєстрований в реєстрі за №2-59 (копія) (а.с.55).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 04.06.2022 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис №734, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (копія) (а.с.38).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої в тому числі увійшла земельна ділянка площею 8,1016 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, яка належала йому згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №585798 від 10 листопада 2006 року (копія) (а.с.23).

З копії спадкової справи за №373/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , заведеної Першою криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області вбачається, що спадщину після смерті прийняла дочка ОСОБА_2 , подавши відповідну заяву 07.10.2022 року, у відповідності до ст.ст.1268, 1269 ЦК України, яка є спадкоємцем за заповітом (а.с.51-79).

11 травня 2023 року ОСОБА_2 , державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М., було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, житловою площею 35,2 кв.м., загальною площею 60,1 кв.м. з господарчими та побутовими будівлями: літня кухня, сарай, погріб, сарай, водо колонка, замощення, огорожі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 16 березня 1999 року Першою криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстром №1-1940, що зареєстровано в Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за №228-183-52703, зареєстроване в реєстрі за №2-545 (копія) (а.с.75 спадкова справа №373/2022).

Крім того, 11 травня 2023 року ОСОБА_2 , державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М., було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 0.0544 га з кадастровим №:08:695:0005, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №570423, виданого Виконавчим комітетом Криворізької міської Ради Дніпропетровської області 11 грудня 2009 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №03, зареєстроване в реєстрі за №2-547 (копія) (а.с.77 спадкова справа №373/2022).

Спадкоємець ОСОБА_2 11 травня 2023 року, на підставі статті 1296 ЦК України, звернулася до Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,1016 га, розташованої на території Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, що належала померлому ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №585798, виданого 10 листопада 2006 року на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації від 24 липня 2006 року за №374-р та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №55 (а.с.63 спадкова справа №373/2022).

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 8,1016 га, розташованої на території Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області спадкоємцю (позивачу ОСОБА_2 ) було відмовлено, про що державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. винесено відповідну постанову від 11.05.2023 року (а.с.22, а.с.79 спадкова справа №373/2022).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є ненадання спадкоємцем (позивачем ОСОБА_2 ) документа, що підтверджує право власності на спадкове майно.

Встановлено, що оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №585798 виданий Казанківською райдержадміністрацією Миколаївської області 10 листопада 2006 року на ім`я ОСОБА_3 , втрачено.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-022 від 14.10.2022 року право власності на земельну ділянку кадастровий номер :06:000:0034, площею 8,1016 га зареєстроване за ОСОБА_3 , на підставі Державного ату від 10.11.2006 року серії ЯГ №585798 (копія) (а.с.25).

Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини(ст.1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.ч.1, 3 ст.1268 ЦК України).

Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Згідно положень ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як слідує зі змісту п.п.5, 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження.

Згідно ст.67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4/-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Відповідно до п.4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Зі системного аналізу вищевикладеного слідує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Оскільки нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі спадкоємцю ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, тому існують об`єктивні перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд приходить висновку, що визнання за спадкоємцем ОСОБА_2 права власності на спадкове майно у виді земельної ділянки в судовому порядку є винятковим способом захисту її прав, тому вбачаються підстави для задоволення даного позову.

Вирішуючи питання, щодо позовних вимог ОСОБА_2 до Каширівської сільської ради та Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, слід зазначити наступне.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи вище викладене, оскільки Каширівська сільська рада реорганізована шляхом приєднання до Казанківської селищної ради, яка є правонаступником всіх її прав та обов`язків, а Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривий Ріг Дніпропетровської області територіально не відноситься до місця відкриття спадщини, вони не є належним відповідачами по справі, а тому суд відмовляє в позові до неналежних відповідачів та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача Казанківської селищної ради.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача Казанківської селищної ради на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір, в розмірі 2035 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Казанківської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити повністю.

Визнати за спадкоємцем ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, площею 8,1016 га, кадастровий номер: :06:000:0034, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом, набутого спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №585798 від 10 листопада 2006 року, виданого на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації від 24 липня 2006 року №374-р.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Каширівської сільської ради та Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривий Ріг Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, - відмовити.

Стягнути з Казанківської селищної ради на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2035 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 24.11.2023 року.

Суддя Сябренко І.П.