Справа № 296/5952/22
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2023 року м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Шкиря В.М, розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення сторін заяву представника позивача Приватного акціонернрго товариства "Вібросепаратор" - адвоката Сидорчук Юлії Миколаївни про забезпечення позову та зустрічне забезпечення в цивільній справі за позовом представника Приватного акціонерного товариства "Вібросепаратор" - адвоката Сидорчук Юлії Миколаївни до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "НТК СТЕП" про визнання договорів недійсними та удаваними,-

В С Т А Н О В И В :

22.11.2023 представник позивача Приватного акціонерного товариства "Вібросепаратор" - адвокат Сидорчук Ю.М. звернулася до суду з заявою про забезпечення позову та зустрічне забезпечення в цивільній справі за позовом представника Приватного акціонерного товариства "Вібросепаратор" адвоката Сидорчук Юлії Миколаївни до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "НТК СТЕП" про визнання договорів недійсними та удаваними, а саме шляхом накладення арешту на:

- майно Приватного акціонернрго товариства "Вібросепаратор" за адресами: АДРЕСА_1 будівель та споруд загальною площею 31486,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та АДРЕСА_2 : комплекс будівель та споруд загальною площею 826,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220);

- майно ОСОБА_1 , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 36,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1);

заборонивши органам та суб`єктам державної реєстрації прав Міністерства Юстиції України, державним реєстраторам, нотаріусам, приватним нотаріусам, приватним виконавцям та іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно щодо наступних об`єктів нерухомого майна :

- Приватного акціонерного товариства "Вібросепаратор" за адресами ; м.Житомир, вул.Сергія Параджанова, будинок 93 комплекс будівель та споруд загальною площею 31486,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та АДРЕСА_2 : комплекс будівель та споруд загальною площею 826,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220);

- ОСОБА_1 , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_4 квартира51 загальною площею 36,9 кв.м.(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1);

Подана заява обґрунтована тим, що позивач змушений був звернутися до суду після ухвалення судом рішення від 18.02.2022 у справі №296/5017/18 щодо стягнення з ТОВ "Вібросепаратор" упущеної вигоди на користь ОСОБА_1 на підставі договорів оренди № 3 від 22.05.2012, №5 від 22.04.2015, №7 від 24.03.2018, які укладені з ТОВ "НТК СТЕП" . Вказані договори позивач вважає удаваними.

04.10.2023 апеляційною інстанцією переглянуто справу №296/5017/18 та задоволено частково апеляційну скаргу ПАТ "Вібросепаратор" та зменшено суми, що підлягають до стягненя з ПАТ "Вібросепаратор": моральну шкоду з 300000,00 грн до 100000,00 грн, а упущену вигоду з 599594 грн до 399594, грн.

18.10.2023 відкрито касаційне провадження у справі №296/5017/18, представник позивача вважає, що поки справа буде розглядатися в касаційній інстанції з ПАТ "Вібросепаратор" буде стягнуто моральну шкоду в сумі 100000,00 грн, та упущену вигоду в сумі 399594, грн., а у разі задоволення цього позову справу №296/5017/18 треба буде переглядати за нововиявленими обставинами, але до цього часу грошові кошти будуть стягнуті ОСОБА_2 і поновити права ПАТ "Вібросепаратор" буде неможливо оскільки у ОСОБА_1 у власності лише квартира, яку він може в будь-який момент відчужити. Також він є інвалідом 2 групи, що ускладнить виконання рішення.

08.11.2023 поновлено виконавчі дії у виконавчому провадженні № 69519022 у зв`зку з переглядом справи №296/5017/18, а 09.11.2023 накладено арешт на кошти ПАТ "Вібросепаратор", проте оскільки нема коштів на рахунках рішення не виконано та можливе накладення арешту на майно ПАТ "Вібросепаратор" тому представник позивача звертається до суду з цією заявою.

Заявник вказує, що накладення арешту на майно позивача ПАТ "Вібросепаратор" є зустрічним забезпеченням.

А ненакладення арешту на майно ОСОБА_1 може призвести до утруднення або і взагалі невиконання рішення суду, оскільки відповідач може відчужити своє майно.

Розгляд заяви про забезпечення позову проведено без повідомлення учасників справи на підставі частини 1 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини нагадує, що стаття 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, визначених у Конвенції, у якій би формі вони не забезпечувались у національному правовому полі.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зазначене узгоджується з роз`ясненнями, наданими судам у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що: "під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначила, що: "умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Судом встановлено, що предметом позову у цій справі є визнання недійсними та удавнаними договорів оренди об`єкту нерухомості (нежитлового приміщення виробничого призначення) № 3 від 22.05.2012, №5 від 22.04.2015 та №7 від 24.03.2018

У справі №296/5017/18 стягненню з ПАТ "Вібросепаратор" підлягає моральна шкода в сумі 100000,00 грн, таа упущена вигода в сумі 399594, грн. всього 499594,00 грн, відкрито виконавче провадження та накладено арешт на кошти ПАТ "Вібросепаратор", проте рішення оскаржено в касаційному порядку та суд касаційної інстанції відмовив в зупиненні виконання рішення суду.

Подаючи заяву про забезпечення позову, заявник мотивував необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтованим припущенням, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки відповідач ОСОБА_1 може відчужити своє майно- квартиру АДРЕСА_5 , а якщо позов буде задоволено то необхідно буде переглядати справу №296/5017/18 за нововиявленими обставинами.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 646/5878/20, провадження № 61-2564св21, зроблено правовий висновок, що вимоги про припинення та недійсність правочинів полягають у констатації цього факту, і таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню у подальшому та не залежить від наявності у позивача власності на житловий будинок. Це ж стосується і визнання правочинів удаваними.

За вказаних обставин, вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_1 не є співмірними із заявленими позовними вимогами у справі.

У разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню, а тому представник позивача помилково вважає, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Отже, вважаю, що запропонований вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не є належним засобом задля усунення ризику невиконання рішення суду в цій конкретній справі, оскільки в разі задоволення позову оспорювані договіри буде вважатися недійсними, удаваними без вчинення додаткових дій для цього.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що запропоновані заявником заходи забезпечення позову є неспівмірними з позовними вимогами та не впливають на можливість безперешкодного виконання в майбутньому рішення суду в цій конкретній справі та не забезпечить реального та ефективного виконання можливого судового рішення (якщо його буде ухвалено на користь позивачки), оскільки таке рішення не підлягатиме примусовому виконанню, отже в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо зустрічного заберпечення:

Зустрічне забезпечення по своїй суті є гарантією відшкодування можливих збитків відповідача, має на меті забезпечити баланс інтересів сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути внаслідок застосування судом забезпечувальних заходів.

За приписами частини шостої статті 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Оскільки прийнято рішення відмовити в задоволенні клопотання в частині забезречення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_1 то відповідно і зустрічне забезпечення задоволенню не підлягає в будь-якому випадку

Керуючись статтями 149-153, 154, 259-261 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача Приватного акціонернрго товариства "Вібросепаратор" - адвоката Сидорчук Юлії Миколаївни про забезпечення позову та зустрічне забезпечення в цивільній справі за позовом представника Приватного акціонерного товариства "Вібросепаратор" - адвоката Сидорчук Юлії Миколаївни до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "НТК СТЕП" про визнання договорів недійсними та удаваними- залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду в порядку та строки, передбачені статтями 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 24.11.2023

Суддя В. М. Шкиря