РІШЕННЯ

Іменем України

12.05.2023 Справа №607/13202/22 Провадження № 2/607/265/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Макогін А.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Балабана П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності у рівних частках належала квартира АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 померла у 2004 році. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема з 1/4 частки зазначеної вище квартири. Спадщину після смерті ОСОБА_6 за законом прийняв її рідний брат та одночасно батько позивача ОСОБА_3 , оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак право власності на вказане майно ОСОБА_3 не зареєстрував.

ОСОБА_4 померла у 2006 році. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема з 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті ОСОБА_4 за законом прийняли її чоловік та одночасно батько позивача ОСОБА_3 , а також її донька ОСОБА_5 , оскільки постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_3 помер.

11.12.2020 позивач звернувся до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 08.11.2021 позивач звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 3/32 часток на квартиру АДРЕСА_1 .

Однак 08.11.2021 державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Утинською З.З. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/32 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 через відсутність правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцю. Крім цього, у постанові зазначено, що 22.02.2007 від імені ОСОБА_3 був посвідчений заповіт на все майно, де в воно не було та з чого б не складалось, в користь ОСОБА_2 .

Разом з тим позивач зазначив, що має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 , оскільки є непрацездатним за віком.

Також позивач вважає, що майно, успадковане ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6 , не охоплюється заповітом ОСОБА_3 , а тому позивач має право на спадкування 1/8 частки на вказане вище нерухоме майно, а інша 1/8 частка має бути успадкована відповідачем.

За таких підстав позивач просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на обов`язкову частку у спадщині, а саме на 3/32 частки квартири АДРЕСА_1 , а також визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частки квартири АДРЕСА_1 .

18.10.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16.11.2022 та визначений учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

16.11.2022 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду позивач ОСОБА_1 подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив про зміну найменувань вулиць у м. Тернополі, відповідно до якої назву АДРЕСА_3 .

16.11.2022 витребувано від Першої Тернопільської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підготовче засідання відкладено на 06.12.2022.

02.12.2022 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву, у якій просила зменшити розмір обов`язкової частки для ОСОБА_1 у спадщині після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/32 частки квартири АДРЕСА_1 .

06.12.2022 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог.

06.12.2022 відкрито провадження у цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині. Зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом та присвоєно об`єднаній цивільній справі № 607/13202/22; провадження № 2/607/3290/2022. Наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. Підготовче засідання відкладено на 17.01.2023.

20.12.2023 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду позивач ОСОБА_1 подав відзив на зустрічну позовну заяву.

17.01.2023 задоволено клопотання сторін, витребувано додаткові докази та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 09.02.2023.

09.02.2023 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 06.03.2023.

06.03.2023 розгляд справи не відбувався у зв`язку з оголошенням Тернопільською обласною адміністрацією на території Тернопільської області повітряної тривоги. Судове засідання призначено на 28.03.2023.

28.03.2023 судове засідання відкладено на 26.04.2023 у зв`язку з неявкою відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2

26.04.2023 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині залишений без розгляду. За клопотанням представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом у судовому засіданні оголошено перерву до 12.05.2023.

У судовому засіданні 26.04.2023 позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Балабан П.О. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити повністю.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилася без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача не надходило.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів № 68 від 23.02.1988 (а.с. 16) вирішено дозволити обмін квартир між ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , яка проживає на АДРЕСА_4 , та ОСОБА_3 , який проживає на АДРЕСА_5 . Обмінні ордера видані таким чином, зокрема, ОСОБА_3 на трикімнатну квартиру площею 41,5 кв. м та кухнею, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . До складу сім`ї ОСОБА_3 входило 4 особи, а саме: ОСОБА_3 , його дружина, дочка та сестра.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.04.1995 (а.с. 21) квартира на АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Право власності зареєстроване міським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 10620.

Згідно з інформаційною довідкою ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» № 1326 від 09.09.2021 загальна площа трикімнатної квартири АДРЕСА_1 становить 58,1 кв. м, в тому числі житлова площа 41,5 кв. м. Зміна технічної характеристики квартири, а саме збільшення загальної площі на 0,2 кв. м. відбулось за рахунок проведення перепланування, що не належить до самочинного будівництва (а.с. 23).

Також з довідки ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» № 1611 від 09.07.2021 (а.с. 22) вбачається, що станом на 29.12.2012 власниками квартири на АДРЕСА_2 в рівних частках є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.04.1995. Право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 10.04.1995 за № 10620.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності належало по 1/4 частці квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.2016, посвідченого державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Боберською О.А. та зареєстрованого за № 2-772 (а.с. 143), вбачається, що ОСОБА_4 , 1934 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями ОСОБА_4 є її дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право на спадщину, а саме на 1/8 частки вказаної вище квартири видано ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32289794 від 09.11.2016 (а.с. 145) державним реєстратором прав на нерухоме майно Боберською О.А. прийнято рішення про проведення державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_3 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 72633712 від 09.11.2016 (а.с. 146) ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 1/8 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Тернопільської міської ради № 8/п16/04 від 11.07.2022 «Про перейменування вулиць» здійснено перейменування АДРЕСА_3 (а.с. 47).

Таким чином суд доходить висновку, що ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належало 3/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: 1/4 частка вказаного вище об`єкта нерухомого майна на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.04.1995 та 1/8 частка, що успадкована ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 (1/4 + 1/8 = 3/8).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, згідно з ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Суд встановив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Указане підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, у тому числі на належні йому 3/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 за заповітом є ОСОБА_2 , що підтверджується копією заповіту від 22.02.2007, посвідченого державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Бульчак С.Т. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-645 (а.с. 19).

Поряд з цим відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (ст. 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене ст. 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в ч. 1 ст. 1241 ЦК України щодо права на обов`язкову частку у спадщині, Конституційний Суд України у рішенні від 11.02.2014 № 1-рп/2014 виходив з положень ч. 3 ст. 75 СК України, яка відносить до категорії «непрацездатні» осіб з інвалідністю I, II та III групи, а також положень пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний», а саме ч. 4 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» та абз. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини.

Так, зі змісту постанови державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Утинської З.З. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2711/02-21 від 08.11.2021 (а.с. 81) вбачається, що спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , який має право на обов`язкову частку як непрацездатний за віком, є його син ОСОБА_1 .

Також з довідки про доходи № 9885 1485 3863 9819 від 06.09.2022 (а.с. 27) вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Тернопільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області і отримує пенсію за віком.

З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що ОСОБА_1 був непрацездатною особою станом на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а відтак має право на обов`язкову частку у спадщині.

При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу.

За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, неохопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини.

Зазначене узгоджується з п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», в якому судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги.

З урахуванням викладеного за правилами ЦК України до таких спадкоємців слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємців за правом представлення (ст. 1266 ЦК України).

Тобто при обчисленні розміру обов`язкової частки слід ураховувати всіх спадкоємців за законом, які могли б спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Так, з матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_3 встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

Відтак у випадку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 позивач вправі був би успадкувати 1/2 частку належного спадкодавцеві майна, що становить 3/16 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

За таких обставин суд доходить висновку, що розмір обов`язкової частки ОСОБА_1 , який становить половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом, складає 3/32 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Утинської З.З. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2711/02-21 від 08.11.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцю. Також нотаріус вказав, що від імені ОСОБА_3 був посвідчений заповіт на все майно, де в воно не було та з чого б не складалось, в користь ОСОБА_2 (а.с. 81).

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких підстав суд доходить висновку, що позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на обов`язкову частку у спадщині, а саме на 3/32 частки квартири АДРЕСА_1 .

Щодо вимоги про визнання права власності на 1/8 частки квартири, яку ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_6 суд зазначає таке.

Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим суду не надані докази, які підтверджують, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 шляхом подання заяви у визначений законодавцем шестимісячний строк. Так само позивач не довів, що ОСОБА_3 постійно проживав разом із ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, а відтак є таким, що прийняв спадщину у передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України порядку. Також відсутні докази про наявність судового рішення, яким встановлено факт спільного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відтак суду не доведено, що ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_6 за законом право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 . За таких підстав з урахуванням положень ст. 1218 ЦК України таке право власності не входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 та не може бути успадковане позивачем. При цьому суд звертає увагу, що навіть за умови належності такого права спадкодавцю таке право власності також підлягає спадкуванню відповідачем у порядку спадкування за заповітом, а тому позивач матиме право лише на обов`язкову частку у спадщині.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов у частині визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 права власності на 1/8 частки квартири АДРЕСА_1 , не є обґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 4, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на обов`язкову частку у спадщині, а саме на 3/32 (три тридцять других) частки квартири АДРЕСА_1 .

У іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Балабан Петро Олегович, місцезнаходження: вул. Нова, буд. 17, м. Тернопіль.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 19.05.2023.