КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/7571/19 Головуючий у І інстанції Савицький О.А.
Провадження №22-ц/824/3554/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Істоміної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Палій Альони Віталіївни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА), про зобов`язання вчинити дії, у якому, з врахуванням останньої його редакції просив:

- зобов`язати ОСОБА_1 , яка є власником квартири АДРЕСА_1 , за власний рахунок привести балкон вказаної квартири в його первинний стан відповідно до виготовленого Бюро технічної інвентаризації м. Києва до здійснення самочинного будівництва Технічного паспорту квартири АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є співвласниками квартири АДРЕСА_3 , за власний рахунок привести балкон вказаної квартири в його первинний стан відповідно до виготовленого Бюро технічної інвентаризації м.Києва до здійснення самочинного будівництва Технічного паспорту квартири АДРЕСА_4 ;

- зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є співвласниками квартири АДРЕСА_5 , за власний рахунок привести балкон вказаної квартири в його первинний стан відповідно до виготовленого Бюро технічної інвентаризації м.Києва до здійснення самочинного будівництва Технічного паспорту квартири АДРЕСА_6 .

Свої вимоги позивач обґрунтувавтим, що внаслідок прибудов балконів до належних відповідачам квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 відбулось наднормативне навантаження на фасадну стіну будинку, що спричинило тріщини фасадної стіни, а також тріщини внутрішніх стін в належній позивачу на праві власності квартирі АДРЕСА_7 . Позивач зазначєв що вказані самочинні прибудови є неправомірними та порушують його права на безпечне житло, а тому він звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 , яка є власником квартири АДРЕСА_1 , за власний рахунок привести балкон вказаної квартири в його первинний стан відповідно до виготовленого Бюро технічної інвентаризації м. Києва до здійснення самочинного будівництва Технічного паспорту квартири АДРЕСА_2 . Зобов`язано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є співвласниками квартири АДРЕСА_3 , за власний рахунок привести балкон вказаної квартири в його первинний стан відповідно до виготовленого Бюро технічної інвентаризації м. Києва до здійснення самочинного будівництва Технічного паспорту квартири АДРЕСА_4 . Зобов`язано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є співвласниками квартири АДРЕСА_5 , за власний рахунок привести балкон вказаної квартири в його первинний стан відповідно до виготовленого Бюро технічної інвентаризації м.Києва до здійснення самочинного будівництва Технічного паспорту квартири АДРЕСА_6 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 4768 грн. 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 4768 грн. 40 коп., а саме по 2384 грн. 20 коп. з кожного. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 4768 грн. 40 коп., а саме по 2384 грн. 20 коп. з кожного.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою в інтересах відповідача ОСОБА_1 звернулась представник - адвокат Палій А.В., яка, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції мотивовано виключно на недопустимих доказах та на припущеннях. Наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази порушення відповідачами будівельних норм. Прийнятий судом першої інстанції в якості доказу Звіт від 08.06.2017, складений ТОВ «Укрінтекс» не є звітом про технічний стан квартири/будинку АДРЕСА_8 , а є звітом про визначення розміру збитків. Крім того, суд першої інстанції прийняв в якості доказу заяви, запити представника позивача про неодноразові звернення до Департаменту з питань ДАБК м . Києва виконавчого органу КМР (КМДА) з проханням здійснити перевірку щодо законності добудови власниками квартир АДРЕСА_9 та АДРЕСА_6 балконів.

Суд не дав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, які свідчать про те, що власником квартири АДРЕСА_1 була зареєстрована Декларація про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 в житловому будинку» та про проведення за зазначеною адресою позапланової перевірки. Ні позивачем, ні судом першої інстанції не витребовувалась від третьої особи зазначена Декларація про готовність об`єкта до експлуатації.

Також, зазначає, що суд першої інстанції не повно з`ясував фактичні обставини справи, зокрема щодо звернень позивача із відповідними скаргами до Департаменту з питань ДАБК м. Києва та неналежного виконання вказаним державним органом функцій державного контролю за законністю будівництва.

Апелянт звертає увагу апеляційного суду також не ту обставину, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав, а також здійснення ОСОБА_1 та іншими відповідачами самочинного будівництва.

Посилається на помилковість висновків суду щодо порушення прав позивача на безпечне проживання у належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_10 , оскільки сам позивач у позовних вимогах зазначив, що у придбаній квартирі АДРЕСА_10 ніхто не мешкав і не мешкає.

Вказує на безпідставне посилання судом першої інстанції на постанову Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №757/9131/15, оскільки у вказаній справі наявні докази вживання заходів, які не були усунуті відповідачами, що не є тотожним до обставин справи, про перегляд якої подано скаргу.

Апелянт посилається також на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку із не ознайомленням відповідача ОСОБА_1 із новою редакцією позовної заяви від 28.07.2021 р. Суд першої інстанції, не перевіривши обставин щодо ознайомлення відповідачів із новою редакцією позовної заяви, за відсутності відповідачів, закрив підготовче провадження у даній справі, чим позбавив відповідачів права на подання пояснень щодо нової редакції позову та подання доказів у підготовчому судовому засіданні.

Апелянт також не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на необґрунтованість розміру таких витрат.

Відзивів на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина 3 статті 360 ЦПК України).

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Семашко Д.М. підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_3 та представник позивача у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника ОСОБА_3 - адвоката Рибченка О.Г. до апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Співвідповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені шляхом направлення судових повісток на адреси реєстрації місця проживання, які повернулись до суду без вручення адресатам із довідкою поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки через «відсутність адресата за вказаною адресою».

Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів, що не з`явились, з урахуванням вимог частини другої статті 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає розгляду даної справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам процесуального закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, позивач є власником квартири АДРЕСА_7 , яка має балкон, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.(том 1 а.с. 12)

Над балконом належної позивачу квартири власниками квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_6 були побудовані балкони з приєднанням їх до даних квартир, що не заперечувалось стороною відповідачів у їх відзивах.

Позивач зазначав, що оскільки на фасадній стіні будинку АДРЕСА_8 під балконом квартири АДРЕСА_10 , а також у самій квартирі АДРЕСА_10 з`явились тріщини, з метою з`ясування причин цього, а також розміру спричинених даною обставиною збитків, позивачем у ТОВ «Укрінтекс» було замовлено відповідне експертне дослідження.

Згідно даних Звіту з визначення розміру збитків, заподіяних внаслідок надбудови на 3-му, 4-му та 5-му поверхах будинку АДРЕСА_11 балконів над квартирою АДРЕСА_10 , що належить ОСОБА_3 від 08.06.2017 р., складеному ТОВ «Укрінтекс», в результаті обстеження суб`єктом оціночної діяльності встановлено:

- металеві конструкції опор балкону оцінюваної квартири АДРЕСА_10 мають сліди корозії з утворенням наскрізних отворів. Фізичний знос двох опорних конструкцій становить по 60,%;

- на тильному фасаді першого поверху мають місце тріщини завдовжки 400-600 мм, утворені симетрично по дві з кожної сторони балкону;

- на карнизі між 1 та 2 поверхами мають місце тріщини;

- внутрішні огороджувальні конструкції та стеля нежитлових приміщень, що в підвальній частині, декоровані вологостійким гіпсокартоном, мають тріщини;

- цегляна кладка за декором має сліди плісняви і вогкості;

- мощення житлового будинку має заглиблення, тріщини та від`ємні укоси в обрізі цоколя;

- покрівля, дах та піддашок балкону № 3 частково розібрано;

- стеля останнього поверху в середньому під`їзді має тріщини.

Серед основних причин деформації будівельних конструкцій будинку АДРЕСА_8 є додаткове навантаження, що призвело до нерівномірного просідання середньої частини житлового будинку, що в свою чергу, призвело до появи в цегляній кладці напруги, яка призводить до її розриву та утворення тріщин, а також невідповідність несучій здатності матеріалу стін, перетинок та фундаментів діючому навантаженню.

У Звіті також вказано, що під час складання проектної документації на реконструкцію балкону в належній позивачу квартирі АДРЕСА_10 , не враховувалось потенційне навантаження, що може виникнути у разі будівництва балконів власниками квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_6 .

Згідно складеного спеціалістом висновку, ґрунтуючись на документах, наданих замовником, з урахуванням усіх обмежуючих умов на оцінку, із застосуванням законодавства України щодо розрахунку та визначення розміру збитків ОСОБА_3 , заподіяних йому внаслідок надбудови в 2013 році балконів на 3,4,5 поверхах, над його квартирою АДРЕСА_12 , що призвело до порушення несучої здатності будівельних конструкцій та втрати ринкової вартості квартири, реальні збитки визначено в розмірі 2 403 089,87 гривень. (а.с. 36-64 том 1)

Судом першої інстанції також встановлено факти неодноразових звернень представником позивача до Департаменту з питань ДАБК м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА) з проханням здійснити перевірку щодо законності добудови власниками квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_6 балконів.

Так, на заяву № 1 від 14.04.2017 р. з пропозицією здійснити перевірку дотримання власниками квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_6 законодавства України під час влаштування балконів у власних квартирах та застосувати відповідні заходи реагування у разі встановлення факту самочинного будівництва, Департамент з питань ДАБК м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА) листом від 18.05.2017 р. № 073-4393 повідомив представника позивача, що власником квартири АДРЕСА_2 була зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція квартири АДРЕСА_2 в житловому будинку» за № КВ 08 та про проведення за зазначеною адресою позапланової перевірки. (том 1 а.с. 20-21)

На адвокатський запит № 01 від 26.04.2017 р. з проханням повідомити результати проведеної перевірки, Департамент з питань ДАБК м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА) листом від 11.05.2017 р. № 073-4066 повідомив представника позивача, що Департаментом за власниками квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_6 не видавались та не реєструвались документи, які дають право на виконання підготовчих і будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва та повторно повідомив представника позивача про реєстрацію власником квартири АДРЕСА_2 декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція квартири АДРЕСА_2 в житловому будинку» за № КВ 08. (том 1 а.с. 24-25)

На заяву № 03 від 07.07.2017 р. з доданим до неї звітом ТОВ «Укрінтекс» від 08.06.2017 р. та пропозицією скасувати власнику квартири АДРЕСА_2 декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, видати власникам квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_6 приписи про усунення порушень у сфері містобудівної діяльності, а у разі невиконання даних приписів звернутись до суду з позовом про знесення самочинного будівництва, за твердженням представника позивача відповіді від Департаменту з питань ДАБК м.Києва виконавчого органу КМР (КМДА) не було отримано.

На запит № 04 від 07.09.2017 р. Департамент з питань ДАБК м.Києва виконавчого органу КМР (КМДА) листом від 14.09.2018 р. № 073-8446 повідомив представника позивача, що під час виїзду посадової особи Департаменту з метою проведення перевірки за адресою жилого будинку АДРЕСА_8 , доступ до квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_6 був обмежений, що унеможливило проведення перевірки, а також було повідомлено, що власників квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , 9 запрошено для Департаменту для надання документів, необхідних для проведення перевірки.

Отже, з вказаного листування вбачається, що представником позивача протягом тривалого часу застосовувались відповідні заходи, направлені на встановлення законності добудови власниками квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_6 балконів, однак Департамент з питань ДАБК м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА) покладені на нього законодавством відповідні функції державного контролю за законністю будівництва належним чином не виконав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободичи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповіднодо Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнанняабо оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії,які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Предметом позову у цій справі є усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом зобов`язання власників інших квартир за власний рахунок привести балкони їх квартир у відповідність до технічної документації, виготовленої Бюро технічної інвентаризації м. Києва до здійснення самочинного будівництва.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власностіі господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно з вимогами статті 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про знесення самочинного будівництва нерухомого майна.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказуванняне може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхиленняабо врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої силиі оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що будівництво власниками квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_6 балконів з порушенням визначеного законодавством порядку, порушує право позивача на безпечне проживання у належній позивачу на праві власності квартирі АДРЕСА_10 . При цьому, суд врахував встановлені у складеному Звіті від 08.06.2017 р. негативні наслідки будівництва балконів у вигляді розтріскування зовнішньої стіни жилого будинку та стін у квартирі АДРЕСА_10 , ризику руйнування фасадної стіни жилого будинку АДРЕСА_8 у зв`язку із наднормативним збільшенням навантаження на дану стіну, а також неналежне виконання з боку Департаменту з питань ДАБК м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА) покладених законодавством наглядових функцій у сфері містобудування, та дійшов висновку, що в даному випадку права позивача підлягають захисту в судовому порядку.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, у постанові від 16.01.2019 р. у справі №458/1173/14-ц Верховний Суд зазначив, що з урахуванням змісту ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в поєднанні з положеннями ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України позивачами за позовними вимогами про знесення самочинного будівництва можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

У постанові від 09.12.2019 р. у справі № 826/22842/15 Верховний Суд зазначив, що відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невиконання органом державного архітектурно-будівельного контролю його повноваження, передбаченого законом, особа, яка вважає, що така бездіяльність порушує її права або законні інтереси, має право звернутися з відповідним позовом до суду.

Частина 1 статті 376 ЦК України визначає, що об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно з частиною 7 статті 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

За загальним правилом частини 4 статті 376 ЦК України самочинно збудоване нерухоме майно підлягає знесенню особою, яка його здійснила, або за її рахунок.

Відповідно до частини 4 статті 357 ЦК співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив.

У частині 2 статті 383 ЦК передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно зі статтею 179 ЖК Української РСР користування будинками державного й громадського житлового фонду, а також приватного житлового фонду та утримання їх здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями.

Пунктом четвертим Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 1.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила № 76), переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Пункт 1.4.4 Правил № 76 передбачає, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Згідно з пунктом 1.4.5 Правил № 76 для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Водночас згідно з пунктом 1.4.6 Правил № 76 власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

У пункті 1.4.3 Правил № 76 передбачено, що до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку, що переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), яке передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування будинку, допускається за наявності відповідного на це дозволу.

ЖК Української РСР встановлено обов`язок отримувати дозвіл на прибудову, перепланування для «реконструкції» навісного балкону на зовнішній стіні багатоквартирного будинку, якщо такі дії передбачають втручання в несучі конструкції будинку.

Згідно з вимогами пунктів 8.14 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» при проектуванні реконструкції, капітальних ремонтів і перепланувань окремих квартир заборонено улаштування нових і розширення існуючих балконів і лоджій, їх скління.

Зазначеним пунктом визначено, що при проектуванні реконструкції житлових будинків допускається зміна їх фасадів, яка повинна мати системний характер, єдиний для всього будинку.

Отже, добудова балконів до квартир житлового будинку можлива тільки у складі проектних рішень реконструкції його фасаду в цілому, які повинні не порушувати зовнішній архітектурний вигляд будівлі.

Вимоги пункту 4.1 розділу 4 «Загальні положення» ДБН А.2.2-3-2014 передбачають, що проектна документація на будівництво має відповідати положенням законодавства, вимогам містобудівної документації, будівельних норм, стандартів та правил.

Так, з наданого КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» плану квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_6 , вбачається, що ці квартири мають тільки по одному балкону.

У той же час, з наданого представником відповідача ОСОБА_1 суду технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , який був виготовлений 21.06.2016 р. ФОП ОСОБА_8 , вбачається, що квартира АДРЕСА_2 має дві лоджії - 12,8 кв.м. та 7,7 кв.м.

Отже, вказані відмінності свідчать про самовільну прибудову балконів до належних відповідачам квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 без наявності на те відповідного дозволу.

Водночас, власники квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_6 на спростування обставин щодо самовільного будівництва балконів не надали суду жодної проектно-дозвільної документації на реконструкцію належних ним квартир з добудовою балконів.

Суд першої інстанції ухвалами від 09 вересня 2019 року та 10 грудня 2019 року зобов`язував ОСОБА_1 надати належним чином завірену копію проектної документації з реконструкції квартири АДРЕСА_1 , однак вони не були виконані відповідачем.

Верховний Суд у постанові від 18.04.2018 р. у справі № 757/9131/15-ц дійшов до висновку, що відсутність у особи проектно-дозвільної документації на реконструкцію балкону, з урахуванням спричинених даною реконструкцією пошкоджень квартири іншого власника, порушує права особи, яка постраждала в наслідок такої реконструкції.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виконані власниками квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_6 роботи з влаштування балконів, є самочинними та здійснені без надання відповідних дозвільних документів на вчинення такого перепланування.

Відповідно до пункту 6 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

У частині другій статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно з частиною першою статті 5 цього Закону спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Приписами частини другої статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають

Отже, оскільки стіна як конструктивний елемент будинку - це спільна сумісна власність усіх власників квартир у багатоквартирному будинку, на будівництво лоджії/балкону на несуче-огороджувальній стіні потрібна згода усіх власників квартир у багатоквартирному будинку.

Позивач та інші власники квартир у будинку АДРЕСА_8 є співвласниками міжповерхових перекриттів, несуче-огороджувальної стіни.

Таким чином, дії відповідачів з реконструкції, а саме влаштування балкону до квартирАДРЕСА_9 і АДРЕСА_6 порушують права та законні інтереси позивача як співвласника будинку будинку АДРЕСА_8 .

Таким чином, суд першої інстанції, оцінюючи всі зібрані докази у своїй сукупності, матеріали справи, враховуючи порушення відповідачами вимог житлового та містобудівного законодавства, а також інтересів співвласника багатоквартирного будинку, відсутність в матеріалах справи дозволів на проведення будівельних робіт на зовнішній стіні багатоквартирного житлового будинку, дійшов правильного висновку про зобов`язання відповідачів привести балкони належних їм квартир в їх первинний стан відповідно до виготовлених Бюро технічної інвентаризації м. Києва технічних паспортів до здійснення самочинного будівництва балконів.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - Палія А.В. про те, що наданий позивачем Звіт від 08.06.2017, складений ТОВ «Укрінтекс», не є доказом технічного стану квартири/будинку АДРЕСА_8 , судом апеляційної інстанції не приймаються. Так, складений спеціалістом Звіт від 08.06.2017 містить оцінку технічного стану будинку, зокрема спеціалістом проведено візуальне обстеження та фото фіксація дефектів оздоблення фасаду та зовнішніх огороджувальних будівельних конструкцій, розрахунок навантажень та несучої спроможності окремих будівельних конструкцій, проаналізовано причини, що призвели до ненормативного фізичного зносу окремих елементів житлового будинку (примикань покрівлі, водостоку, віконних перетинок, підвіконних пасків, карнизу, опор балкону, вимощення, міжповерхового перекриття, зовнішніх огороджувальних конструкцій, зовнішнього та внутрішнього оздоблення), і результат такого обстеження викладено у висновках Звіту, зміст якого наведено у даній постанові вище.

Відповідачами не було надано суду доказів на спростування висновків вказаного Звіту.

Безпідставними є також доводи представника відповідача про не ознайомлення відповідача ОСОБА_1 із новою редакцією позову, оскільки матеріали справи містять докази направлення копії позовної заяви у новій редакції на поштову адресу місця реєстрації відповідача ОСОБА_1 (том 2 а.с. 87-88)

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Палій Альони Віталіївни залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 травня 2023 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.