Справа № 199/1513/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Хамула А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження стягувача у рішенні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року по цивільній справі №199/1513/21 (провадження №2/199/1911/21) за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся заявник із вищевказаною заявою про заміну сторони виконавчого провадження стягувача, яку мотивував тим, що 25 травня 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №199/1513/21 (провадження №2/199/1911/21) було ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. 08 лютого 2022 року між заявником та АТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №232, на підставі якого заявник набув належних вказаному кредитору прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. З огляду на викладене заявник просив подану на розгляд суду заяву задовольнити в повному обсязі та замінити стягувача з АТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Верра Фінанс» у рішенні суду та у справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2023 року заяву про заміну сторони виконавчого провадження прийнято до провадження та призначено її до розгляду у судове засідання з повідомленням учасників її розгляду.

В судове засідання учасники розгляду справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. З огляду на такі обставини суд у відповідності до ст.442 ч.3 ЦПК України вважає за можливе здійснити розгляд заяви за фактичної відсутності учасників її розгляду та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд приходить до наступного на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 25 травня 2021 року до Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за наслідками розгляду по суті цивільної справи №199/1513/21 (провадження №2/199/1911/21) за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 від 04 березня 2019 року) ухвалено рішення суду, яким позовні вимоги задоволено частково.

Після набрання вищевказаним рішенням суду законної сили Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30 червня 2021 року видано два виконавчі листи про стягнення кредитної заборгованості та судових витрат, стягувачем за якими вказано АТ «УкрСиббанк», а боржником ОСОБА_1 .

З 18 та 19 серпня 2021 року вищевказані виконавчі листи перебували на примусовому виконанні у Амур-Нижньодніпровському ВДВС у м. Дніпрі ПМУМЮ (м. Одеса), однак на момент звернення заявника до суду із даною заявою такі виконавчі провадження завершені. При цьому підстави завершення виконавчих проваджень з довідки з АСВП встановити не вбачається за можливе, а стороною заявника взагалі не подано суду жодних пояснень та доказів з цього приводу.

08 серпня 2022 року між АТ «УкрСиббанк», як клієнтом, та заявником, як фактором, укладено договір факторингу №232, за умовами якого АТ «УкрСиббанк» відступило, а заявник набув права першого як кредитора в тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №0 від 04 березня 2019 року.

Правовідносини з приводу заміни сторони виконавчого провадження врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», ЦПК України.

Так, нормою ст.446 ЦПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено розділом VI ЦПК України.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормою ст.516 ЦПК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд за наслідками розгляду даної заяви про заміну сторони виконавчого провадження приходить до наступного висновку.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником, і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. При вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження суди мають встановити, чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Наведені правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року по справі №910/10031/13, від 11 березня 2021 року по справі №910/2954/17, від 15 березня 2023 року по справі №740/1142/16-ц, від 05 квітня 2023 року по справі №2-3205/2010, від 12 квітня 2023 року по справі №554/14276/14-ц, від 12 квітня 2023 року по справі №2-3167/10, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року по справі №34/425.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених ст.2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу. Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам ст.2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог ст.2 ЦПК України.

Вищевикладений правовий висновок міститься у постанові Великої Палати від 08 лютого 2022 року по справі №2-7763/10 та знайшов своє подальше застосування у практиці касаційних судів, зокрема у постановах Верховного Суду від 05 квітня 2023 року по справі №2-3205/2010, від 12 квітня 2023 року по справі №2-3167/10, від 12 квітня 2023 року по справі №554/14276/14-ц.

Стосовно обставин правовідносин учасників розгляду даної заяви про заміну сторони виконавчого провадження, то в ході її розгляду знайшов підтвердження факт ухвалення судом 25 травня 2021 року по цивільній справі №199/1513/21 рішення про стягнення на користь АТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 кредитної заборгованості, а також заявлений ТОВ «Верра Фінанс» факт матеріального правонаступництва на підставі договору факторингу №232 від 08 серпня 2022 року, у відповідності до якого заявник набув належних АТ «УкрСиббанк» прав вимоги первісного кредитора до ОСОБА_1 . При цьому, на вищевказане рішення суду були видані два виконавчі листи, строк пред`явлення яких до виконання не збіг дотепер. Разом з тим, судом із загальнодоступних відомостей з АСВП встановлено, що обидва виконавчі листи перебували на примусовому виконані, і обидва виконавчі провадження наразі завершені, однак причини завершення (повернення виконавчого документу стягувачу чи повне виконання рішення суду) суду не відомі, заявником суду із поданням відповідних доказів також не повідомлені, що не дозволяє зробити висновок про наявність у заявника можливості відновити такі звершені виконавчі провадження. А оскільки заміна сторони у виконавчому провадженні чи у виконавчому документі, як і заміна сторони у справі після ухвалення рішення суду, здійснюється не лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва, а для подальшої реалізації новим стягувачем можливості здійснити примусове виконання рішення суду на свою користь, то за відсутності підтвердження існування означеної можливості у заявника в суду, з огляду на наведені вище правові висновки судів касаційної інстанції, відсутні підстави задля задоволення даної заяви ТОВ «Верра Фінанс».

На підставі викладеного та керуючись ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.512, 514, 516 ЦК України, ст.ст.2, 7, 8, 10, 13, 17, 247, 258-261, 263, 268, 272, 353, 354, 355, 442, 446 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження стягувача у рішенні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року по цивільній справі №199/1513/21 (провадження №2/199/1911/21) за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ст.261 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі постановлення ухвали без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А.М. Авраменко