Справа № 635/2670/23
Провадження № 2/635/802/2023
У Х В А Л А

23 травня 2023 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі судді Савченка Д.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 , виданого на підставі акту про укладання шлюбу №0006 від 25.02.2020 р., складеного в м.Поморіє, Бургаська область, республіка Болгарія.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 квітня 2023 р. позовну заяву залишено без руху. Встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали.

09.05.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Шумова О.В., в якому зазначалось, що 05.05.2023 йому стало відомо про залишення позовної заяви без руху. Надано копію свідоцтва про укладання шлюбу №0006 від 25.02.2020 р., складеного в м.Поморіє, Бургаська область, республіка Болгарія, а також переклад на українську мову, що складений перекладачем Фірсовою Євгенією Сергіївною та засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємельяновою І.Г.

Водночас, недоліки, що стали підставою для залишення позовної заяви без руху усунуто не було.

Згідно з ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні.

Згідно з ст. 63 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Процедура легалізації в Україні свідоцтва про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, або рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном (затв. Наказом МЗС України №113 від 04.06.2002 р.).

Відповідно до п.п.7, п.1 розділу ІІ наказу Мін`юсту №52/5 від 18.10.2000 р. "Про затвердження Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні", документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до міжнародного договору ст. 1 Гаазької Конвенції від 5 жовтня 1961 року передбачено, що її умови поширюються на офіційні документи, які були видані на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Такими документами визнаються: 1) документи, що походять від прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; 2) адміністративні документи; 3) нотаріальні акти та інші. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампа, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був виданий (ст.3 Конвенції). При цьому апостиль повинен відповідати вимогам Доповнення до Конвенції.

Відповідно до ст. ст. 2,3 Гаазької Конвенції (набрання чинності в Україні 22.10.2003 р.) кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з положенням вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі - учасниці цієї Конвенції.

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 , виданого на підставі акту про укладення шлюбу №0006 від 25.02.2020 р., складеного в м.Поморіє, Бургаська область, республіка Болгарія.

Суд зазначає, що представником позивача ототожнено поняття проставленого апостилю та перекладу свідоцтва про укладання шлюбу.

Надане суду свідоцтво про укладання шлюбу, видане Республікою Болгарія, не містить проставленого апостилю.

Крім того, вимоги до подання письмових доказів встановлені ст. 95 ЦПК України, відповідно до якої письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено ЦПК України. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Копії документі вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях(електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Зазначені вимоги позивачем при поданні позовної заяви до суду дотримані були не в повному обсязі, копії доказів, долучених до позовної заяви, не засвідчені належним чином, а саме: копія паспорту № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , копія довідки №1194 від 04.06.2020.

Таким чином, судом встановлено, що представник позивача зазначив про ознайомлення зі змістом ухвали про залишення позову без руху 05.05.2023, а станом на 23.05.2023 недоліки, що вказані в ухвалі від 28 квітня 2023 року, усунуто не було.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, позовна заява повертається у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Оскільки позивачем та його представником не усунуто вказані в ухвалі від 28.04.2023 недоліки в 10- денний строк, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - повернути позивачу разом з доданими до неї документами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Суддя Д.М. Савченко