Справа № 523/747/21
Провадження №2/523/2753/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Дяченко В.Г.,

секретар судового засідання Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, відшкодування витрат на лікування, шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою непрацездатності, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Приватне Акціонерне Товариство Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди заподіяної, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальних збитків в розмірі 55 453, 79 грн.

Позов мотивний тим, що 27.01.2020 р. в 7 год. 10 хв. позивач ОСОБА_1 рухався на своєму автомобілі марки «nissan bluebird», державний номерний знак НОМЕР_1 узбіч селища Світле. На повороті, після проїзду Кургану слави, побачив що йому рухається на зустріч автомобіль марки «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , яка не впоравшись із керуванням та виїхала на смугу зустрічного руху, що привело до дорожньо- транспортної події (ДТП), у результаті якої позивач отримав струс мозку, а автомобілі одержали механічні пошкодження.

На місці ДТП сторони вирішили проблему за домовленістю (без працівників поліції) або оформити Євро-протокол. При цьому відповідач ОСОБА_2 повідомляла, що відшкодує шкоду у повному обсязі. Однак в подальшому відповідач ОСОБА_2 в телефонній розмові заперечила свою вину у вчиненні ДТП. Внаслідок чого позивач був вимушений звернутися до правоохоронних органів, які склали протоколи про адміністративні правопорушення. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 судом було встановлено, що остання 27.01.2020 р. в 7 год. 10 хв. рухаючись по автодорозі Одеса-смт Світле Лиманського району, порушила п.п. 2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинила правопорушення, передбачене ст..124 КУпАП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Разом із тим на момент розгляду матеріалів даної адміністративної справи в Суворовському районному суді м. Одеси строк притягнення до адміністративної відповідальності закінчився 27.04.2020 року, що згідно п.7 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі. Таким чином, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Посилаючись на те, що відповідальною особою за вчинення позивачу майнової шкоди, а саме пошкодження автомобіля марки «nissan bluebird», державний номерний знак НОМЕР_1 , який він почав відновлювати своїми силами, є відповідач ОСОБА_2 , просив задовольнити позовні вимоги.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву в якому ОСОБА_2 просила відмовити у задоволення первісного позову ОСОБА_1 про відшкодування шкоди . Відзив мотивований тим, що суд не визнав ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст, 124 КУпАП, тому підстав для стягнення майнової шкоди у позивача не виникає у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, позов подано не до того відповідача.

Також наголосила, що позивач надав до суду повідомлення про ДТП від 27.01.2020 року, від застрахованої особи ОСОБА_1 , автомобіль NISSAN BLUEBIRD, держ. номер авто НОМЕР_1 , в якому зазначено номер страхового полісу АО/1893892. Тобто у даному випадку позивач застрахував свою відповідальність у відповідності до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і в даному випадку застосовуються вимоги цього закону. Таким чином ОСОБА_1 у відповідності до ст. 35, 35.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» починаючи з 10.07.2020р. на протязі 30 днів мав право звернутися за відшкодуванням страхової виплати, однак позивач цим не скористався та не надав до суду обґрунтованих доказів того, що йому було відмовлено у відшкодуванні страхової виплати у відповідності до ст. 37, 37.1-37.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, відповідач ОСОБА_2 зазначила, що позивачем за первісним позовом не надано до суду обґрунтованих доказів реально понесених матеріальних збитків на загальну суму у розмірі 55 453грн. 79 коп., тобто дійсних витрат на відновлення пошкодженого майна (реальні збитки). Реальними збитками є матеріальні витрати потерпілого, які він вимушений понести і вже поніс для відновлення пошкодженого майна, і які б він не ніс у разі, якби майно не було пошкоджене. (а.с.53-56, Том 1)

В матеріалах справи наявна відповідь на відзив на первісну позовну заяву ОСОБА_1 . У відповіді останній зазначив, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

Враховуючіи що між діями відповідача ОСОБА_2 та завданою шкодою є безпосередній причинний зв`язок, тому саме відповідач зобов`язана відшкодувати завдану майнову шкоду.

Щодо посилання відповідача ОСОБА_2 на його право на отримання страхового відшкодування, позивач ОСОБА_1 зазначив наступне .

Відповідно до Постанови Судової Палата у цивільних справах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року по справі 6-2808цс15: «право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Враховуючі викладене, вважав висновок відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 у відзиві про те, що факт наявності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є перешкодою для звернення до суду із вказаним позовом до відповідачка, необгрунтованим та безпідставним.

Крім того зазначив, що надані ним, на підтвердження розміру майнової шкоди, письмові і електронні докази містять дані, на підставі яких можна встановити наявність обставин (фактів), що обгрунтовують його вимоги, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи, крім того містять інформацію щодо предмета доказування, і є такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Тому вважав їх належними, достовірними, достатніми, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування (а.с.73-78, Том 1)

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_2 з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просила стягнути з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на свою користь 33 925,00 грн., яка складається з 18 7492,66 грн. - матеріальний збиток та 15 432,34 грн. витрат на лікування, завдане ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП. Крім того, просила стягнути з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на свою користь 20 000,00 грн. моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що 27.01.2020 р. в 7 год. 10 хв. на автодорозі Одеса-смт Світле Лиманського району, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «nissan bluebird», державний номерний знак НОМЕР_1 , та «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_2 .

В результаті даної ДТП автомобіль марки «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 була здійснена судова експертиза по встановленню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу марки «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_2 . Так, відповідно до висновку судового експерта: вартості відновлювального ремонту транспортного засобу марки «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_2 , тобто матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля ЗАЗ-11110307, в результаті його пошкодження, станом на 23 березня 2021 року складає: 18492,66 грн.

Крім того, позивач за первісним позовом ОСОБА_2 зазначає, що внаслідок ДТП їй завдано моральну шкоду, яка полягає пережитому у ДТП переляку, нервовому стресі, моральних стражданнях та переживаннях за здоров`я своєї родини (чоловіка та малолітньої доньки), яка була в момент ДТП в транспортному засобі. Наслідком моральних страждань у ОСОБА_2 виникло захворювання: Гостре ПМК ішемічним типом у вертебро-базилярному басейні. Вестібуло-атаксичний синдром в стадії регресу, астенічний синдром. Також було призначено лікування, а саме прийом медичних ліків. Загальний матеріальний збиток по лікуванню ОСОБА_2 понесла у сумі 15 432 грн. коп.

Посилаючись на те, що оскільки в результаті ДТП, яке сталося 27 січня 2020 року судом жодна із осіб не визнана винною, але в наслідок ДТП транспортний засіб марки «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження, та матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті пошкодження, станом на 23 березня 2021 року, складає 18492,66 гри., просила задовольнити позов та стягнути матеріальну та моральну шкоду з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ( а.с.87-89, Том 1).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Приватне Акціонерне Товариство Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди до первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та об`єднано вказані вимоги в одне провадження з первісним позовом.

В матеріалах справи наявний відзив на зустрічну позовну заяву, в якому відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 зазначив про те, що висновок ОСОБА_2 про те, що факт закриття провадження по справі № 523/4096/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, є підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності, є помилковим. Так, встановлені постановою суду від 07.05.2020 року у адміністративній справі № 523/4096/20, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Крім того, вказав, що між його діями та завданою позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 шкодою, відсутній безпосередній причинний зв`язок підтверджений неправомірністю його дій та його виною, відтак обов`язок відшкодування позивачу за зустрічним позовом шкоди, у нього відсутній. (а.с.164-167,Том 1).

Крім того, до Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з іншою позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на лікування в розмірі 1 786,64 грн. та шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою непрацездатності розмірі 1 786,64 грн.

Позов мотивований тим, що внаслідок ДТП, яка мала місце 27.01.2020 р. в 7 год. 10 хв. на автодорозі Одеса-смт Світле Лиманського району, за участю транспортних заобів «nissan bluebird», державний номерний знак НОМЕР_1 , та «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_2 , позивач отримав ушкодження здоров`я, а саме: струс головного мозку, в зв`язку з чим, тимчасово втратив працездатність та перебував щонайменш, з 30.01.2021 року по 06.02.2021 рік на амбулаторному лікуванні.

Посилаючись на те, що відразу після ДТП, відповідач ОСОБА_2 навмисно з метою уникнення в подальшому відповідальності, шляхом зловживання довірою, спонукала його відкликати страхову компанію та поліцію, чим затягнула переговори, та фактично позбавила його права на страхове відшкодування, поскільки в зазначений в п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк дорожньо-транспортну пригоду у своїй страховій компанії він не оформив, що виключило можливість отримати страхове відшкодування, при цьому ОСОБА_2 в добровільному порядку свій обов`язок щодо відшкодування зазначених витрат не виконує, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року цивільну справу №523/747/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Приватне Акціонерне Товариство Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, об`єднано з цивільною справою 523/6429/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на лікування та шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою непрацездатності, після об`єднання залишити справі №523/747/21, провадження №2/523/2753/23.

В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання смс-повідомлення, яке отримано останнім.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 просили відмовити у задоволенні позовів ОСОБА_1 в повному обсязі, при цьому підтримали зустрічні позовні вимоги та просили їх задовольнити .

В судове засідання представник третьої особи Приватного Акціонерного Товариства Страхової компанії «Еталон» не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

З огляду на положення частини другої статті 223 ЦПК України, згідно з якою неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності позивача за первісними позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісних позовних вимог та зустрічних .

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 27.01.2020 р. в 7 год. 10 хв. на автодорозі Одеса-смт Світле Лиманського району, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «nissan bluebird», державний номерний знак НОМЕР_1 , та «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси №523/4096/20 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. В постанові встановлено наступне. 27.01.2020 року о 07 год. 10 хв., ОСОБА_2 керуючи автомобілем «ЗАЗ 110307» д/н НОМЕР_2 рухаючись по автодорозі Одеса - смт Світле, Лиманського району, не врахувала дорожньої обставини, не врахувала боковий інтервал внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем « Nissan» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , чим порушила п.п.2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Разом із тим на момент розгляду матеріалів даної адміністративної справи в Суворовському районному суді м. Одеси строк притягнення до адміністративної відповідальності закінчився 27.04.2020 року, що згідно п.7 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі. (а.с.17, Том 1).

Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси № 523/4100/20 від 16 квітня 2020 року ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти мінімумів доходів громадян в сумі 255 грн. 00 коп. в дохід держави. (а.с.18, том 1).

Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси № 523/4098/20 від 10 липня 2020 року провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. (а.с. 20-21, Том1).

Згідно постанови Одеського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 10.07.2020 року про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишено без змін.

Згідно п. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вирішуючи первісну позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, суд прийшов до наступного.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 55 453, 79 грн. ОСОБА_1 посилається на те, що для відновлення мобільності та часткової придатності для цільового використання свого автомобіля після ДТП, винною у вчиненні якої є відповідач ОСОБА_2 , ним придбано запчастини на суму 10 610,79 грн., очікується придбати деталі на суму 7 259, 00 грн., повинен сплатити рахунок на суму 11 470,00 грн., звернення до малляра буде коштувати 26 114,00 грн. На підтвердження надані скриншоти з сайтів з запчастинами (а.с.22-35, Том1), попередній розрахунок № 0002, рахунок-фактура №144157 від 27.08.2020 року (а.с.36,37, Том1).

Заперечуючи проти задоволення первісних позовних вимог відповідач ОСОБА_2 посилається на те, що позивачем за первісними позовом ОСОБА_1 не надано до суду обґрунтованих доказів реально понесених матеріальних збитків на загальну суму у розмірі 55 453грн. 79 коп.

Отже судом встановлено, що спірною між сторонами обставиною є необхідність визначення розміру відшкодування майнової шкоди.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.

Так, судом 03 лютого 2022 року призначена по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Приватне Акціонерне Товариство Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, судову авто-товарознавчу експертизу проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України ( м. Одеса, вул. Рішельєвська, 8). На вирішення експерта поставлено питання: Яка вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу марки «Nissan bluebird», державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого 27.01.2020 року внаслідок ДТП?

12.04.2022 року матеріали цивільної справи надійшли на адресу суду, з експертної установи рахунком за проведення судової авто-товарознавчої експертизи та клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів, а саме: забезпечити можливість безперешкодного огляду КТЗ Nissan bluebird реєстраційний номер НОМЕР_1 (дату і час огляду завчасно погодити з експертом), забезпечити участь зацікавлених сторін у огляді КТЗ, КТЗ не повинно було піддаватися відновлюваному ремонту і видозміни, надати оригінал свідоцтва про реєстрацію КТЗ (копію в належній якості). У разі неможливості огляду об`єкту дослідження надати експерту:

-фотографії пошкодженого транспортного засобу (в електронному вигляді, на цифровому накопичувачі даних) Nissan bluebird реєстраційний номер НОМЕР_1 , які містять детальну інформацію, щодо кількосі та характеру наявних пошкоджень отриманих в ДТП від 27.01.2020 року;

-акт виконаних робіт з підприємства, що здійснювало відновлювальний ремонт, у випадку, якщо автомобіль дійсно відновлено;

-у випадку, якщо проведено відновлювальний ремонт КТЗ, або КТЗ не можливо надати до огляду в первинному стані, надати письмове повідомлення суду про проведення судової експертизи за наданими на клопотання експерта вихідними даними.

11.10.2022 року позивачем ОСОБА_1 подана заява про відстрочення сплати витрат на проведення судової авто-товарознавчої експертизи та зазначено про відсутність матеріалів визначених експертом, як необхідних для проведення вищевказаної експертизи.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача за первісними позовом ОСОБА_1 про відстрочку сплати витрат на проведення судової авто-товарознавчої експертизи. Скасовано ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 03.02.2022 року по даній цивільній справі про призначення судової авто-товарознавчої експертизи, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2022 року визнано повторне подання позивачем ОСОБА_1 заяви про призначення експертизи зловживання процесуальними правами.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 січня 2023 року ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2022 року про зловживанням позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 своїми процесуальними правами скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, відшкодування витрат на лікування, шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою непрацездатності, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Приватне Акціонерне Товариство Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 30.10.2019 у справі №753/19288/14-ц, системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Встановивши відсутність доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля, і їх розміру, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у стягненні відповідного відшкодування. Оскільки автомобіль фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів та проведених робіт. У такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені саме ним, позивач судам попередніх інстанцій не надав, тому висновок судів про недоведеність позовних вимог є правильним.

Згідно з постановою Верховного суду від 25.03.2019 у цивільній справі №591/3152/16-ц факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів.

Це також підкреслено і в п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»: якщо особа після ДТП виконала роботи по ремонту, то відшкодування збитків відбувається на підставі тих документів, що підтверджують перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів і саме ці витрати мають бути їй відшкодовані».

Стороною позивача за первісним позовом ОСОБА_1 на підтвердження своїх позовних вимог надано до суду, серед іншого, скриншоти з сайтів з запчастинами ( а.с. 22-35, Том 1).

Обов`язок доказування розміру спричиненої майнової шкоди покладається на позивача за первісним позовом ОСОБА_1 .

Так, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд позивач за первісними позовом ОСОБА_1 доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені ним, суду не надав, а тому в задоволенні його позову слід відмовити через недоведеність позовних вимог.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 суд прийшов до наступного.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги в частині стягнення з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 вартості відновлювального ремонту транспортного засобу у розмірі 18 492,66 грн., позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 посилається на те, що жодний із учасників ДТП не визнаний винним, однак в результаті ДТП транспортний засіб марки «ЗАЗ -110307», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження, а тому матеріальна шкода підлягає відшкодуванню відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Як зазначалося вище, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). (п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, як вбачається з копії постанови Суворовського районного суду м. Одеси №523/4096/20 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. В постанові встановлено наступне. 27.01.2020 року о 07 год. 10 хв., ОСОБА_2 керуючи автомобілем «ЗАЗ 110307» д/н НОМЕР_3 рухаючись по автодорозі Одеса - смт Світле, Лиманського району, не врахувала дорожньої обставини, не врахувала боковий інтервал внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем « Nissan» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , чим порушила п.п.2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Разом із тим на момент розгляду матеріалів даної адміністративної справи в Суворовському районному суді м. Одеси строк притягнення до адміністративної відповідальності закінчився 27.04.2020 року, що згідно п.7 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі. (а.с.17, Том 1).

Згідно п. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На думку суду, відшкодування шкоди завданої транспортному засобу марки «ЗАЗ -110307», державний номерний знак НОМЕР_2 ,не може здійснюватись за рахунок відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , через відсутність його вини в умовах подій 27.01.2020 року встановленої постановою суду, яка набрала законної сили. З аналогічних підстав не підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на лікування, завдані ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП у розмірі 15 432, 34 грн. Наведене свідчить про необґрунтованість зустрічних позовних вимоги про стягнення збитку та відсутність підстав для їх задоволення.

З приводу стягнення на користь ОСОБА_2 завданої моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн., суд зазначає наступне.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 внаслідок ДТП завдана моральна шкода, яку вона зазнала внаслідок ДТП. Розмір моральної шкоди визначила у сумі 20 000,00 грн.

Згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За змістом статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із п. 5 вищевказаної постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З урахуванням наявності постанови Суворовського районного суду м. Одеси №523/4096/20, суд вважає, що вказані вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, поскільки особа, яка потрапила у ДТП через допущене нею ж порушення ПДР, на думку суду, не може отримати моральну шкоду. (а.с. 17, Том 1)

Враховуючи раніше наведене, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування та шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, суд прийшов до наступного .

Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст.6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.23.1 ст.23 вказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є , зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим.

Відповідно до п.24.1 ст.24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані доставкою,розміщенням,утриманням,діагностикою,лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я,медичним піклуванням,лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до ст.25 Закону у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:…. для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Згідно з ст.25 Закону у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:

для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю;

для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною;

для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.

П.35.1 ст.35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності) (п.35.2ст.35 Закону).

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою(п. 36.1 ст. 36 Закону).

Відповідно до пп.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок ДТП, яка мала місце 27.01.2020 р. в 7 год. 10 хв. на автодорозі Одеса-смт Світле Лиманського району, за участю транспортних заобів «nissan bluebird», державний номерний знак НОМЕР_1 , та «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_2 , він отримав ушкодження здоров`я, а саме: струс головного мозку, в зв`язку з чим, тимчасово втратив працездатність та перебував щонайменш, з 30.01.2021 року по 06.02.2021 рік на амбулаторному лікуванні.

На підтвердження вказаних обставин до позовної заяви додано копія висновку лікарів про стурс мозку. Інших письмових доказів, зокрема, виписку з історії хвороби, довідку про тимчасову непрацездатність, медичні призначення, до позовної заяви не додано. Клопотань про їх витребування ОСОБА_1 перед судом не ініційовано.

Отже позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надав суду жодного доказу в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, а саме що він перебував на лікуванні, йому призначалися медичні препарати, останній тимчасово втратив працездатність.

Одночасно, суд констатує, що приймаючи до уваги норми права, які регулюють виниклі між сторонами правовідносини, при обставинах встановлених судом, обов`язок по сплаті завданої шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим та витрат на лікування ОСОБА_1 повинна нести страхова компанія. При цьому, ОСОБА_1 не додано обґрунтованих доказів того, що йому було відмовлено у здійснені такого відшкодування у відповідності до ст. 37, 37.1-37.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

За такого, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку, достатності, належності та допустимості, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог відмовлено, судовий збір стягненню не підлягає .

Керуючись ст.ст 5, 6, 10, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, відшкодування витрат на лікування, шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою непрацездатності- відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Приватне Акціонерне Товариство Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди заподіяної, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- відмовити

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 03.11.2023 року.

Суддя: