ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1045/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Король Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Київської міської державної адміністрації, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондрат Наталії Леонідівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бочарової Світлани Володимирівни, 3-ті особи: Головне управління Держгеокадастру у м. Києві, Обслуговуючий кооператив „Озерний-1" про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради, визнання державного акту на право власності на земельну ділянку, договору дарування земельної ділянки, договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсними, скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , правонаступниками якої є позивачі, звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради, визнання державного акту на право власності на земельну ділянку, договору дарування земельної ділянки, договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсними, скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги з урахуванням уточнень мотивовані тим, що ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 червня 2002 року було придбано земельну ділянку АДРЕСА_1 , для ведення садівництва, а також на підставі договору купівлі-продажу садового будинку від 13 червня 2002 року - садовий будинок розташований на вказаній вище земельній ділянці.

На підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2002 року отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 03.09.2002 року, з якого вбачається, що від точки «Д» до «Е» прилягає земельна ділянка СТ «Озерне-1», що не надана у власність чи у користування, через яку здійснювався доступ до земельної ділянки та садового будинку позивача.

Однак, починаючи з літа 2017 року доступ до земельної ділянки та садового будинку ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 з АДРЕСА_3 було заблоковано за допомогою облаштованих воріт з запираючим пристроєм та огорожі.

Облаштовані ворота з запираючим пристроєм та огорожа перешкоджають позивачам у повній мірі здійснювати право власності на їх майно, оскільки унеможливлюють доступ до їх земельної ділянки та садового будинку.

Актом обстеження території біля ділянки АДРЕСА_1 від 15 квітня 2018 року, підтверджено встановлення огорожі та воріт, однак зазначено, що на воротах відсутній замок, що надає можливий прохід та проїзд до ділянки позивачів.

ОСОБА_6 з витягу бази даних міського земельного кадастру стало відомо, що земельна ділянка, яка належала СТ «Озерний-1», через яку здійснювався доступ до її земельної ділянки, виокремлена в окрему земельну ділянку, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Підставами для приватизації земельної ділянки ОСОБА_7 стало рішення Київської міської ради від 15.07.2010 року, при цьому підписи в акті про погодження меж у власників сусідніх земельних ділянок не отримувалося, а приватизація відбулась без їх повідомлення.

Так, позивачі вважають, що Київська міська рада приймаючи рішення щодо затвердження технічної документації ОСОБА_7 та передачу земельної ділянки у його власність не звернули увагу, що технічна документація складена з порушеннями, а відтак ОСОБА_7 було безпідставно оформлено право приватної власності на земельну ділянку за адресою : АДРЕСА_2 .

В квітні 2018 року ОСОБА_6 стало відомо, що на підставі договору дарування від 31.054.2018 року, власником земельної ділянки НОМЕР_1 за вказаною вище адресою стала ОСОБА_8 , яка в подальшому продала її ОСОБА_9 на підставі договору -купівлі-продажу від 06.11.2020 року.

Таким чином, безпідставне заволодіння земельною ділянкою та її подальше дарування та продаж, призвели до унеможливлення позивачам у повній мірі здійснювати право власності на їх майно, оскільки відсутня можливість проходу та проїзду до земельної ділянки та садового будинку зі сторони вулиці на якій земельна ділянка знаходиться.

При цьому, договір дарування та договір купівлі-продажу мають на меті не дарування та продаж, а уникнення від виконання рішення суду й фактичну забудову землі, яка є проїздом з метою її подальшого фактичного утримання незалежно від рішення суду.

Враховуючи вище викладене ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , Київської міської державної адміністрації, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондрат Наталії Леонідівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бочарової Світлани Володимирівни, 3-ті особи: Головне управління Держгеокадастру у м. Києві, Обслуговуючий кооператив „Озерний-1" про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради, визнання державного акту на право власності на земельну ділянку, договору дарування земельної ділянки, договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсними, скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08 січня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , Київської міської державної адміністрації, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондрат Наталії Леонідівни, треті особи - Головне управління Держгеокадастру у м. Києві, Обслуговуючий кооператив «Озерний-1», про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту, запису про реєстрацію, визнання недійсним договору та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкоюта призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрат Наталією Леонідівною на адресу суду було надіслано листа про розгляд справи за її відсутністю.

Представником Головне управління Держгеокадастру у м. Києві подавалися пояснення щодо позову, які були прийняті судом та долучені до матеріалів справи.

31 липня 2019 року представником відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_7 - ОСОБА_13 було подано відзив на позов, який був прийнятий судом та долучений до матеріалів справи.

Ухвалою Дарницького районного суду від 30 червня 2021 року було здійснено заміну неналежного відповідача ОСОБА_7 на його правонаступника ОСОБА_5 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року було задоволено частково заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0102 га, кадастровий номер :90:847:0021 з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби для ведення колективного садівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ; заборонено ОСОБА_9 та будь-яким іншим особам вчиняти на земельній ділянці площею 0,0102 га, кадастровий номер :90:847:0021 з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби для ведення колективного садівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , будь-які дії з забудови земельної ділянки, в тому числі: виконання підготовчих чи будівельних робіт для будівництва будь-яких об`єктів нерухомого майна, отримувати будь-які дозвільні документи на вчинення дій, змінювати конфігурацію земельної ділянки, здійснювати поділ земельної ділянки.

Ухвалою суду від 01 лютого 2022 року було залучено до участі у справі ОСОБА_9 та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бочарову Світлану Володимирівну в якості співвідповідачів.

03 лютого 2022 року представником відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_5 - ОСОБА_13 було подано відзив на зміну предмету позову, який був прийнятий судом та долучений до матеріалів справи.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року провадження у даній справі зупинено до визначення правонаступників ОСОБА_6 , що вибула із процесу у зв`язку зі смертю.

11 липня 2023 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було відновлено провадження у справі та залучено ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до участі у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , Київської міської державної адміністрації, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондрат Наталії Леонідівни, ОСОБА_9 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бочарової Світлани Володимирівни, треті особи - Головне управління Держгеокадастру у м. Києві, Обслуговуючий кооператив «Озерний-1», про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту, скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, запису про реєстрацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, як правонаступників позивача - ОСОБА_6 .

В судових засіданнях представник позивачів позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у заяві про зміну підстав позову.

Представник відповідача - ПН КМНО Бочарової С.В.в судових засіданнях заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 червня 2002 року було придбано земельну ділянку АДРЕСА_1 , для ведення садівництва, а також на підставі договору купівлі-продажу садового будинку від 13 червня 2002 року - садовий будинок розташований на вказаній вище земельній ділянці.

На підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2002 року отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 03.09.2002 року, з якого вбачається, що від точки «Д» до «Е» прилягає земельна ділянка СТ «Озерне-1», що не надана у власність чи у користування, через яку здійснювався доступ до земельної ділянки та садового будинку позивача.

Як вказують позивачі, починаючи з літа 2017 року доступ до земельної ділянки та садового будинку за адресою: АДРЕСА_2 було заблоковано за допомогою облаштованих воріт з запираючим пристроєм та огорожі з АДРЕСА_3 , що перешкоджає в повній мірі здійснювати право власності на майно, оскільки унеможливлює доступ до їх земельної ділянки та садового будинку.

Актом обстеження території біля ділянки АДРЕСА_1 від 15 квітня 2018 року, підтверджено встановлення огорожі та воріт, однак зазначено, що на воротах відсутній замок, що надає можливий прохід та проїзд до ділянки позивачів.

Як вбачається з витягу бази даних міського земельного кадастру, земельна ділянка, яка належала СТ «Озерний-1», через яку здійснювався доступ до земельної ділянки позивачів, видокремлена в окрему земельну ділянку, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Підставами для приватизації земельної ділянки ОСОБА_7 стало рішення Київської міської ради від 15.07.2010 року.

При цьому, позивачі вказують, що в акті про погодження меж у власників сусідніх земельних ділянок не отримувалося, а приватизація відбулась без їх повідомлення, а відтак Київська міська рада приймаючи рішення щодо затвердження технічної документації ОСОБА_7 та передачу земельної ділянки у його власність не звернула увагу, що технічна документація складена з порушеннями, що на думку позивачів послугувало безпідставному оформленню права власності на земельну ділянку за адресою : АДРЕСА_2 ОСОБА_7 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 був членом СТ «Озерний-1» з 1980 року. (т. 1 а.с.88).

15 липня 2010 року рішенням Київської міської ради №1307/4745 «Про приватизацію земельних ділянок у Дарницькому районі міста Києва для введення колективного садівництва», було передано громадянам членам садівничих товариств, зокрема обслуговуючого кооперативу «Озерний-1» у приватну власність земельні ділянки в Дарницькому районі, для ведення колективного садівництва. (т. 1 а.с. 93).

ОСОБА_7 належала спірна земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ №018626, виданого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради від 15 липня 2010 року №1307/4745 та зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №10-7-10503. (т. 1 а.с. 85-87).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами ; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно протягом п`ятнадцяти років користуються земельною ділянкою, але не мають документів, що засвідчують наявність у них прав на зазначену земельну ділянку, можуть звернутися до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу такої земельної ділянки у їхню власність. Набуття громадянами права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами згідно із статтею 118 цього Кодексу в межах норм, визначених статтею 121 цього Кодексу.

Так, п. «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. А частиною 3 даної статті встановлено, що розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв`язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Враховуючи вище викладене твердження позивачів, що спірна земельна ділянка передана у приватну власність ОСОБА_7 незаконно, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються доказами які містяться в матеріалах справи.

Частиною 1 статті 90 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.

Так, відповідно до договору дарування земельної ділянки №384 від 31 травня 2018 року та Договору дарування садового будинку №383 від 31 травня 2018 року, ОСОБА_7 подарував ОСОБА_10 земельну ділянку АДРЕСА_2 та садовий будинок, що розташований на даній земельній ділянці. (т. 1 а.с. 90-92).

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частиною 2 статті 719 ЦК України визначено, що Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_10 правомірно набула права власності на спірну земельну ділянку, уклавши нотаріально посвідчений Договір дарування земельної ділянки №384 від 31 травня 2018 року та зареєструвавши даний об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом копія якого наявна в матеріалах справи.

06 листопада 2020 року ОСОБА_10 здійснила продаж земельної ділянки АДРЕСА_2 ОСОБА_9 на підставі Договору купівлі- продажу за реєстровим №1564.

Право власності зареєстровано за ОСОБА_9 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.11.2020 року на підставі договору купівлі- продажу земельно ділянки від 06.11.2020 року.

При цьому, приватним нотаріусом КМНО Бочаровою С.В. перед посвідченням договору купівлі - продажу між сторонами, було перевірено відсутність заборони відчуження, арешту майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та встановлено, що на час прийняття рішень, якими зареєстровано перехід права власності на земельну ділянку в Державному реєстр речових прав на нерухоме майно були відсутні зареєстровані заборони щодо відчуження вказаної земельної ділянки площею 0,102 га, кадастровий номер :90:847:0021 за адресою: АДРЕСА_2 , та роздруковано відповідні інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Враховуючи вище викладене суд не бере до уваги посилання позивачів на вчинення даного правочину в період перебування даної справи у суді та наявність спору щодо спірного майна, оскільки арешт на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,102 га, кадастровий номер :90:847:0021 за адресою: АДРЕСА_3 , було накладено ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2021 року, а відтак станом на 06.11.2020 року в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості щодо арешту на спірну земельну ділянку були відсутні, а арешт земельної ділянки, здійснено на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2021 року тільки 03.11.2022 року, про що внесено відомості до державного реєстру.

Так, ОСОБА_9 є добросовісним набувачем нерухомого майна, що підтверджує договір купівлі - продажу земельно ділянки від 06.11.2020 року, доказів що їй було відомо про існування будь - яких перешкод для укладання правочину, позивачами не надано.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, посилання позивачів про унеможливлення у повній мірі здійснювати право власності на їх майно, а саме земельну ділянку АДРЕСА_1 , оскільки з АДРЕСА_2 було заблоковано за допомогою встановлених воріт з запираючим пристроєм та огорожі, внаслідок чого у них відсутня можливість проходу та проїзду до належної їм земельної та садового будинку зі сторони АДРЕСА_3 , оскільки позивачами не надано доказів, що саме з ділянки № НОМЕР_1 єдиний проїзд до їх земельної ділянки, так як позивачі відповідно до витягів з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 липня 2019 року, мають у власності земельні ділянки № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_8 , які розташовані поруч з ділянкою НОМЕР_4 .

Крім того, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Так, представниками відповідачів були заявлені клопотання про застосування строків позовної давності.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони право на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з приписами статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Суд погоджується з твердженням представників відповідачів, що позивачами пропущено строк позовної давності, звернувшись до суду лише 14 листопада 2018 року та не бере до уваги наведені позивачем обставини про те, що ОСОБА_6 стало відомо про порушення її прав влітку 2017 року, оскільки доказів неможливості проходу та проїзду до належної їм земельної та садового будинку зі сторони АДРЕСА_3 , шляхом встановлення воріт з запираючим пристроєм та огорожі, саме літом 2017 року позивачами не додано.

Крім того, саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином з врахуванням викладеного, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги подані з пропуском позивачем строку позовної давності, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови в задоволені позову покладаються на позивача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно із ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування вжитих ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 30.11.2021 року заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Київської міської державної адміністрації, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондрат Наталії Леонідівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бочарової Світлани Володимирівни, 3-ті особи: Головне управління Держгеокадастру у м. Києві, Обслуговуючий кооператив „Озерний-1" про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради, визнання державного акту на право власності на земельну ділянку, договору дарування земельної ділянки, договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсними, скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення судових витрат відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, що містяться в ухвалі судді Дарницького районного суду м. Києва Колесника О.М. від 30.11.2021 року, про накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0102 га, кадастровий номер :90:847:0021, розташованої в АДРЕСА_6 та заборону ОСОБА_9 та будь-яким іншим особам вчиняти на земельній ділянці площею 0,0102 га, кадастровий номер :90:847:0021, розташованої в АДРЕСА_6 будь-які дії з забудови земельної ділянки, в тому числі: виконання підготовчих чи будівельних робіт для будівництва будь-яких обєктів нерухомого майна, тощо.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24.11.2023 року.

Суддя :