Провадження № 6/752/541/23
У Х В А Л А

20.11.2023 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

при секретарі Ящуку Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про заміну стягувача у виконавчому провадженні,

в с т а н о в и в:

представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом Акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначена заява обґрунтовується тим, що 15 вересня 2009 року Голосіївським районним судом м. Києва у даній справі було ухвалено рішення про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКБ «Правекс-Банк» суми заборгованості за кредитним договором № 398-996/06Р від 01 червня 2006 року, укладеним між відповідачем ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк».

19 жовтня 2009 р. на підставі вказаного судового рішення було видано виконавчі листи.

31.05.2017 між ПАТ «Правекс - Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу №2, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в т.ч. і за кредитним договором № 398-996/06Р від 01 червня 2006 року, укладеним між відповідачем ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк».

Відповідно до укладеного договору, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло прав кредитора відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В подальшому, 14.04.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір факторингу № 1404ДФВ, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» зобов`язалося передати ТОВ «Діджи Фінанс» грошові кошти, а ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язалося відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачів за кредитним договором № 398-996/06Р від 01 червня 2006 року, укладеним між відповідачем ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк».

Відповідно до укладеного договору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло прав кредитора відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Оскільки відбулась заміна кредитора, заявник просить суд замінити сторону у виконавчих листах про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Представник заявника, відповідачі повідомлялись про місце і час розгляду заяви належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались в зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд заяви у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 вересня 2009 р. Голосіївським районним судом м. Києва у справі за позовом Акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було ухвалено судове рішення, відповідно до якого позовні вимоги Банку задоволено в повному обсязі, присуджено до солідарного стягнення з відповідачів на користь АКБ «Правекс-Банк» заборгованість за договором кредиту в сумі 81 934,04 гривень, витрати по сплаті судового збору в сумі 819,34 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 гривень, а всього 83 003,38 гривень.

В апеляційному порядку вказане судове рішення не оскаржувалось.

19 жовтня 2009 р. на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 15.09.2009 р. було видано виконавчі листи, які пред`явлено стягувачем до примусового виконання.

З наданих суду матеріалів вбачається, що 31.05.2017 між ПАТ «Правекс - Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу №2, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в т.ч. і за кредитним договором № 398-996/06Р від 01 червня 2006 року, укладеним між відповідачем ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк».

В подальшому, 14.04.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір факторингу № 1404ДФВ, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» зобов`язалося передати ТОВ «Діджи Фінанс» грошові кошти, а ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язалося відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачів за кредитним договором № 398-996/06Р від 01 червня 2006 року, укладеним між відповідачем ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк».

Як зазначає заявник, відповідно до укладеного договору, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло прав кредитора відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Статтями 129, 129-1 Конституції України визначено, що обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції і який має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (частини перша, третя статті 431 ЦПК).

Відповідно до ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.52 ЦК України підставою заміни кредитора є передання ним своїх прав іншій особі (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Виходячи із цих норм, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року по справі №6-1355/10, провадження №61-12076св18.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін».

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

У постанові від 03 листопада 2020 у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зазначила, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України (пункти 74 та 75 постанови).

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що особа, яка вважає себе правонаступником позивача/стягувача та бажає набути та реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні позивачу/стягувачу (на оскарження судового рішення та/або постанови державного виконавця, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), може заявити про заміну сторони у справі, ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу. Саме після відкриття однієї зі стадій господарського процесу і можуть бути досліджені обставини та подані на їх обґрунтування докази щодо правонаступництва у спірних правовідносинах. Якщо після відкриття провадження за скаргою/заявою на судове рішення, поданою особою, яка вважає себе правонаступником позивача у спірних правовідносинах, буде встановлено, що така особа не набула прав та обов`язків правопопередника, суд своєю ухвалою закриває відповідне провадження на підставі визначеної процесуальним законодавством норми. У випадку коли ставиться питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні та скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження, встановлення судом обставин відсутності переходу прав від правопопередника до правонаступника буде мати процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідної заяви. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при вирішенні цього питання повинен дослідити по суті обставини правонаступництва та не може обмежитися встановленням формальних умов застосування відповідного припису. Здійснення заміни учасника справи та сторони виконавчого провадження за межами відкритої стадії господарського процесу не є можливою (пункти 6.19-6.22, 6.28).

Отже, у разі відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою, крім випадків заміни боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (пункти 74 та 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20); здійснення заміни сторони у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження можливо лише, якщо строк пред`явлення наказу до виконання не сплив, крім випадків одночасного звернення із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови Верховного Суду від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17; від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13; від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14; від 24.05.2021 у справі № 911/4460/21; від 30.07.2019 у справі № 5/128);у разі закінчення виконавчого провадження особа може заявити про заміну стягувача у справі, лише ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу (скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження), в межах якої будуть досліджені обставини та подані на їх обґрунтування докази щодо правонаступництва у спірних правовідносинах (пункти 6.19, 6.28 постанови від 16.02.2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20)).

У постановах від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17; від 25.06.2019 у справі №910/10031/13; від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14; від 24.05.2021 у справі № 911/4460/21; від 30.07.2019 у справі № 5/128 Верховний Суд дійшов висновку, що заміна сторони виконавчого провадження (стягувача) неможлива, якщо заява про правонаступництво подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця Голосіївського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Мороза Г.Ю. від 01.03.2023 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3843/09 ВІД 19.10.2009 р. про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Правекс-Банк» суми боргу в розмірі 83 003,38 гривень закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39,40 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з виконанням рішення суду; припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення суду.

За даних обставин суд не вбачає підстав для заміни стягувача у виконавчих листах від 19.10.2009 р.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява представника ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.442 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про заміну стягувача за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2009 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: