ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3605/23 Справа № 211/6631/21 Суддя у 1-й інстанції - Середня Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу №211/6631/21 за позовом Комунального підприємства «Кривбасводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2023 року (суддя Середня Н.Г., повний текст судового рішення складено 24 січня 2023 року),

в с т а н о в и в:

В жовтні 2021 року КП «Кривбасводоканал» звернулось до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він надає послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення населенню, яке зобов`язане здійснювати оплату цих послуг згідно з особового рахунку і встановлених тарифів. 28 серпня 2018 року між сторонами було укладено договір № д28/2247 про надання послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення. Відповідачка щомісячно отримує надані позивачем послуги за адресою: АДРЕСА_1 . У квартирі відповідача встановлено засіб обліку води, тому нарахування за послуги здійснюються згідно показників встановленого лічильника. Оскільки відповідачка в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювала, виникла заборгованість за період з 01 листопада 2018 року по 31 серпня 2021 року у сумі 3921,39 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за отримані послуги центрального постачання холодної води та водовідведення в сумі 3921,39 грн, 3% річних в розмірі 113,98 грн та втрати від інфляції у сумі 245,66 грн.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2023 року в задоволені позову Комунального підприємства «Кривбасводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач КП «Кривбасводоканал» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь 3% річних в розмірі 113,98 грн та втрати від інфляції у сумі 245,66 грн, а також судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

В рбгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідачка як власниця квартири АДРЕСА_2 , нехтувала своїм обов`язком в частині оплати за отримані послуги позивача, через що КП «Кривбасводоканал» було змушено звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості за період з 01 листопада 2018 року по 31 серпня 2021 року в розмірі 3921,39 грн, 3% річних в розмірі 113,98 грн та втрати від інфляції у сумі 245,66 грн. Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачкою повністю сплачено заборгованість, яка виникла за заявлений період. Також зазначає, що нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) вал боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вважає, що Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу у справі №211/6631/21 неправомірно було відмовлено у стягненні з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 113,98грн, втрат від інфляції у розмірі 245,66грн та судового збору у розмірі 2270,00 грн, оскільки загальна сума заборгованості була сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі.

Відповідачка своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 28 серпня 2018 року між КП «Кривбасводоканал» та ОСОБА_1 укладено договір № Д28/2247 про надання послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-8).

Відповідно до розрахунку боргу за послуги водопостачання та водовідведення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за період 01 листопада 2018 року по 31 серпня 2021 року заборгованість становить 3921,39 грн (а.с. 5).

Згідно із довідкою №619 від 02 грудня 2022 року про надходження грошових коштів, за адресою: АДРЕСА_1 за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 вересня 2021 року по 30 листопада 2022 року надійшли грошові кошти в сумі 8175,28 грн (а.с. 24).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений до стягнення борг у сумі 4 281,03 грн повність погашений відповідачкою з врахуванням сплати суми 8175,28 грн. Заяви про відмову від позову у зв`язку із задоволенням відповідачем заявлених вимог після пред`явлення позову до суду, позивачем до суду не надано.

Проте, з таким рішення погодитись не можливо з огляду на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини по наданню з боку КП «Кривбасводоканал» та споживанню з боку ОСОБА_1 послуг централізованого водопостачання та водовідведення, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року (далі - Правила).

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Згідно із статтею 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII).

Пунктами 2, 5 частини 2 статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом,оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 Закону Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Отже, відповідно до зазначених норм та матеріалів справи ОСОБА_1 зобов`язана вносити плату за їх використання комунальними послугами.

Судом встановлено, що між сторонами укладено договір № Д28/2247 про надання послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з несплатою ОСОБА_1 заборгованості за надані послугу централізованого постачання холодної води і водовідведення, КП «Кривбасводоканал» звернулось до суду в з вимогами про стягнення заборгованості за період з 01 листопада 2018 року по 31 серпня 2021 року в розмірі 3921,39 грн, 3% річних в розмірі 113,98 грн та втрати від інфляції у сумі 245,66 грн.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою КП «Кривбасводоканал».

Згідно із довідкою №619 від 02 грудня 2022 року про надходження грошових коштів ОСОБА_1 сплатила заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 вересня 2021 року по 30 листопада 2022 року в розмірі 8175,28 грн.

За таких обставин, враховуючи оплату відповідачкою суми основного боргу після звернення позивача з позовом до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Проте, відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки 3% річних та інфляційних втрат, суд помилково зазначив, що з врахуванням сплати позивачкою 8175,28 грн, заявлена до стягнення сума боргу в розмірі 4281,03 грн повністю погашена.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту, цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

З аналізу наведених норм законодавства та з урахування відсутності в матеріалах справи відомостей щодо погашення відповідачкою ОСОБА_1 позивачу 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно зарахував сплачені відповідачкою кошти в рахунок погашення заявлених позивачем 3% річних та інфляційних втрат.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги КП «Кривбасводоканал» є обґрунтованими, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За таких обставин, рішення суду першої інстанцій в частині відмови в задоволенні позову про стягнення 3% річних та інфляційних втрат не відповідає вимогам закону та суперечать обставинам, що мають значення для справи, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині на підставі статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з відповідачки на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги позивача, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь КП «Кривбасводоканал» судовий збір, який він поніс у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції, у розмірі 5675,00 грн (2270,00 грн + 3405,00 грн).

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Кривбасводоканал» задовольнити.

Заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2023 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення 3% річних та інфляційних втрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Комунального підприємства «Кривбасводоканал», , 3% річних в розмірі 113,98 (сто тринадцять грн 98 коп.) гривень та інфляційні втрати у сумі 245,66 (двісті сорок п`ять грн 66 коп.) гривень.

В іншій частині заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Комунального підприємства «Кривбасводоканал», , понесені витрати по сплаті судового збору, пов`язані з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції, в розмірі 5675,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 травня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста