провадження №2/336/841/2023
РІШЕННЯ

іменем України

23 травня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу ЄУН 336/5382/22 (номер провадження 2/336/841/2023) за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Железняк Віктор Кузьмич, до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Железняк В.К.,

представника відповідача адвоката Яценка Д.І.,

встановив:

17 жовтня 2022 року через електронний суд надійшли матеріали цивільної справи, відповідно до яких представник позивача адвокат Железняк В.К. звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ», треті особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поновлення на роботі, в якій представник позивача просить поновити ОСОБА_1 з дня звільнення, з 17.05.2022 року, на роботі двірника в ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ», стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за проміжок з 17.05.2022 року до 16.10.2022 року в розмірі 28500,00 грн., а також з 17.10.2022 року по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі, виходячи із заробітку 5700,00 грн. за календарний місяць.

Крім того, до позовної заяви додано клопотання про витребування доказів в поряду ст. 84 ЦПК України, відповідно до якого представник позивача адвокат Железняк В.К. просить витребувати у ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ» в оригіналах та завірених копіях наступне: наказ про прийняття ОСОБА_1 на роботу двірником в ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ», виданий в червні 2021 року, наказ про звільнення з роботи двірника в ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ», виданий в травні 2022 року, довідку про суми, нараховані та виплачені ОСОБА_1 при звільненні та довідку про середній денний заробіток за березень-квітень 2022 року, оскільки представник позивача не може самостійно отримати у ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ» вказані докази.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи цивільну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Железняк В.К., до ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поновлення на роботі залишено без руху.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2022 року, відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України вищезазначену позовну заяву визнано неподаною та повернуту позивачу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 грудня 2022 року апеляційну скаргу позивача задоволено частково, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду цивільну справу було передано судді Петренко Л.В.

06 січня 2023 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Железняк В.К., до ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поновлення на роботі залишено без руху залишено без руху та надано строк п`ять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

Недоліки, зазначені в ухвалі від 06 січня 2023 року частково усунені.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 24.06.2021 р. між позивачем, фізичною особою, та ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ. КЛІНІНГ» в особі директора ОСОБА_2 , було укладено трудовий договір, за яким він був працевлаштований двірником та за дорученням майстра ОСОБА_4 виконував роботу по прибиранню території Приватного акціонерного товариства «Запорізький оліяжиркомбінат», розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Харчова, 3. Копія наказу про прийняття на роботу йому не була видана.

З позивачем було укладено безстроковий трудовий договір. Оскільки в ПрАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» існує пропускний режим при вході на територію підприємства, то йому було оформлено та видано посвідчення № НОМЕР_1 . На лицевій стороні посвідчення розміщена фотокартка позивача та наявні написи: «Подрядная организация: ОСОБА_5 : ООО «Кью.Эф.Эм.Клининг» - ПП «ЗМЭЗ»: Дворник».

З 24.06.2021 р. позивач розпочав виконання роботи двірника, був зайнятий повний робочий день та повну робочу неділю. Щомісяця він отримував заробітну плату. Через відсутність в нього карткового рахунку в банку за йогою заявою належну заробітну плату ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ. КЛІНІНГ» перераховувало на картковий рахунок його молодшого сина ОСОБА_3 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

З січня 2022 р. заробітна плата складала 5700,00 грн на місяць. 16.05.2022 р. майстер ОСОБА_6 довів до його відома, що він звільнений, так як замість нього прийняли на роботу двірником жінку. З 17.05.2022 р. він не працює. Яка причина звільнення з роботи двірника зазначена в наказі про звільнення йому невідомо. Не виключаю, що може не існувати як наказу про йогоє звільнення з роботи, так й наказу про прийняття його на роботу двірником до ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ. КЛІНІНГ», оскільки зазначені документи не надавались для ознайомлення.

Він довгий час намагався отримати копію наказу про звільнення, а також трудову книжку з записами про прийняття на роботу двірником та звільнення з роботи в ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ»; довідку про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні; довідку про середню заробітну плату та інші. Проте майстер ОСОБА_6 зник і на зв`язок з ним не виходить, телефони офісу товариства в Дніпропетровській області йому невідомі. До офісу ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ. КЛІНІНГ», розташованому на території ПрАТ «Запорізький оліяжиркомбінат», він втратив доступ, так як пропуск анульовано і через прохідну підприємства не пропускають. Внаслідок протиправних дій керівництва ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ. КЛІНІНГ» він позбавлений можливості реалізувати передбачені законодавством свої трудові права на отримання певної інформації та документів від роботодавця щодо своєї роботи в товаристві. В липні 2020 р. з заявою щодо порушення його трудових прав та протиправних дій керівництва ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ. КЛІНІНГ» він звернувся до відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області (м. Запоріжжя, вул. Космічна, 40), яке було скероване до відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУ НП в Запорізькій області (м. Запоріжжя, вул. 8 Березня, 31). Натомість отримав листа від 26.08.2022 р., за змістом якого його відносини з ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ. КЛІНІНГ» містять ознаки цивільно-правового спору і підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

На момент звернення з позовом до суду про поновлення на роботі він не пропустив встановлений законодавством місячний строк для подання такого позову, так як до цього часу не отримав копію наказу про звільнення.

Вважає, що позивача звільнено з роботи за відсутності будь-якої законної причини для звільнення. Всі вказівки керівництва він виконував, до виконання своєї роботи ставився сумлінно, мав високу результативність та інше. Намір керівництва прийняти на роботу замість нього іншу особу і навіть жінку - не є законною підставою для звільнення працівника- чоловіка. Це дискримінація за ознакою статі.

Оскільки він звільнений з роботи двірника без законних підстав, звільнений незаконно, його належить поновити на попередній роботі двірника в ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ. КЛІНІНГ» з 17.05.2022 р. та допустити негайне виконання рішення суду в цій частині.

Після надання на вимогу суду копії наказу про звільнення він залишає за собою право спростувати причину звільнення, зазначену в наказі, яка наразі невідома.

Представник позивача просить поновити ОСОБА_1 , з дня звільнення, з 17.05.2022 р., на роботі двірника в товаристві з обмеженою відповідальністю «КЬЮ.ЕФ.ЕМ. КЛІНІНГ», , та допустити негайне виконання рішення суду в цій частині.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «КЬЮ.ЕФ.ЕМ. КЛІНІНГ», , на користь ОСОБА_1 , середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за проміжок часу з 17.05.2022 р. до 16.10.2022 р. 28500,00 грн, а також з 17.10.2022 р. по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі, виходячи із заробітку 5700,00 грн за календарний місяць, та допустити негайне виконання рішення суду про стягнення заробітку за один місяць.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення.

Витребувано у ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ» в оригіналах та завірених копіях наступні докази - наказ про прийняття ОСОБА_1 на роботу двірником в ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ», виданий в червні 2021 року, наказ про звільнення з роботи двірника в ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ», виданий в травні 2022 року, довідку про суми, нараховані та виплачені ОСОБА_1 при звільненні та довідку про середній денний заробіток за березень-квітень 2022 року.

13 березня 2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив з доказами направлення учасникам справи, де представник зазначає, що вказана позовна заява не підлягає задоволенню, та просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «КЬЮ.ЕФ.ЕМ. КЛІНІНГ» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити, судові витрати у зв`язку з розглядом справи покласти на ОСОБА_1 у повному обсязі. Судові витрати товариства з обмеженою відповідальністю «КЬЮ.ЕФ.ЕМ. КЛІНІНГ» на професійну правничу допомогу покласти на ОСОБА_1 .

Відзив обґрунтовано наступним, представник відповідача повідомляє суд, що твердження позивача про прийняття його на роботу і відповідно про звільнення є таким, що не відповідає дійсності, так як сторони на мали жодних трудових відносин, про що долучаються відповідну довідку.

Позивач ніколи не був працівником відповідача і тому між сторонами відсутні трудовий договір, наказ по прийняття позивача на роботу з зазначенням посади, графіку роботи та заробітної плати, наказ про звільнення, записи відповідача в трудовій книжці позивача про працевлаштування та інші кадрові документи. Позивач не мав жодних трудових обов`язків перед відповідачем по прибиранню території ПрАТ «Запорізький оліяжиркомбінат». Позивач ніколи не був працевлаштований двірником, не мав жодних трудових відносин з відповідачем та не виконував роботи по прибиранню території ПрАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» для відповідача.

На підтвердження трудових відносин позивач долучає до позовної заяви документ № 436134 021,59878, який як він стверджує, він використовував для пропуску на територію ПрАТ «Запорізький оліяжиркомбінат», проте з такими доводами позивача представник відповідача не погоджується цей документ не містить дати та номеру, назви, підпису, ПІБ особи, що його видала, назви т а печатки підприємства, яким він виданий, тому відповідачу не зрозуміло, що це за документ, коли його було видано, ким та з якою метою, з долученого доказу цю інформацію не можливо встановити.

Позивач стверджує, що цей документ йому було видано для пропуску на територію ПрАТ «Запорізький оліяжиркомбінат», проте в документі відсутня інформація, яка б це підтверджувала, в документі зазначені зовсім інші компанії, а саме: ООО ««Кью.Еф.Ем. Клининг» та ПП «ЗМЭЗ».

Відповідач не має та ніколи не мав жодних господарських правовідносин з ПрАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» або ПП «ЗМЭЗ», тому його не відомі підстави видання долученого документа та причини зазначення в ньому відповідача.

Позивач не перебував в трудових правовідносинах з відповідачем, а тому долучений до матеріалів справи документ № 436134 021,59878, для пропуску на територію ПрАТ «Запорізький оліяжиркомбінат», не складався відповідачем, що підтверджує відсутність ПІБ та підпису представника відповідача, а також печатки відповідача. Отже позивач та відповідач ніколи не перебували у трудових відносинах, а тому долучений документ № 436134 021,59878, не може бути належним достовірним та достатнім доказом наявності піж позивачем та відповідачем трудових відносин, яких ніколи не існувало.

Щодо виплат на карту сина позивача ОСОБА_3 , представник відповідача зазначає, що виплата заробітної плати здійснюється на окремо відкритий рахунок в банку, в якому роботодавець має зарплатний проект для виплати заробітних плат. Виплата заробітної плати не може здійснюватися на інші рахунки, або на рахунки, які не належать працівнику, так як це може бути розцінене органами державної влади як порушення встановлених строків для виплати заробітної плати. Відповідач критично відноситься до тверджень позивача, так як відповідач не здійснював виплату, як зазначає позивач, належної позивачу заробітної платина користь сина позивача ОСОБА_3 .

Відповідачем понесено витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовна вартість яких складає 17000,00 грн.

27 лютого 2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив з доказами направлення учасникам справи, де не погоджується з доводами представника позивача та підтримує раніше зазначені вимоги.

04 квітня 2023 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення з доказами направлення учасникам справи, де представник відповідача підтримує раніше вислову позицію у відзиві на позовну заяву.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав наведених в заявах по суті справи, зазначили, що надали всі наявні у них докази. Клопотань про виклик та допит свідків не мають, про витребування доказів також не мають.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві та запереченнях, вказав що між позивачем та відповідачем відсутні трудові правовідносини.

Треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явились про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Жодних заяв та клопотань на адресу суду від третіх осіб не надходило.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підтвердження трудових відносин позивач долучає до позовної заяви документ № 436134 021,59878, який як він стверджує, використовував для пропуску на територію ПрАТ «Запорізький оліяжиркомбінат».

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2023 року витребувано у ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ» в оригіналах та завірених копіях наступні докази - наказ про прийняття ОСОБА_1 на роботу двірником в ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ», виданий в червні 2021 року, наказ про звільнення з роботи двірника в ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ», виданий в травні 2022 року, довідку про суми, нараховані та виплачені ОСОБА_1 при звільненні та довідку про середній денний заробіток за березень-квітень 2022 року.

Витребувані судом документи на надано.

Представник відповідача зазначає, що твердження позивача про прийняття його на роботу і відповідно про звільнення є таким, що не відповідає дійсності, так як сторони на мали жодних трудових відносин, про що долучаються довідку за вих. 04-57/02 від 03.03.2022 року, відповідно до якої відповідач повідомляє, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ» не перебуває у трудових відносинах із ОСОБА_1 та ніколи не перебував.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до частини 1 статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до положень статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.

При укладенні трудового договору громадянин, який вперше приймається на роботу, має право подати вимогу про оформлення трудової книжки.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено, що згідно зі ст. 24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Таким чином, за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною третьою статті 94 КЗпП України встановлено, що питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Отже, підставою виплати заробітної плати є наявність трудових відносин між сторонами, які в свою чергу виникають шляхом укладення між сторонами трудового договору.

Згідно із статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76, 80 ЦПК України).

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилася за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу.

Згідно із ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Отже, суд може визнати трудовий договір укладеним за відсутності наказу чи розпорядження, лише за умови дотримання інших умов, необхідних для його укладення, зокрема виконання працівником обов`язку щодо надання паспорта або іншого документу, що посвідчує особу, трудової книжки, а у випадках, передбачених законодавством, - також документа про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інших документів, за наявності письмових чи інших доказів дотримання цих умов, окрім показань свідків.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 07.08.2019 у справі N 522/4807/15-ц (провадження N 61-13454св18).

З огляду на викладене, ОСОБА_1 повинен був дотриматись умов, необхідних для укладення трудового договору, а саме написати заяву про прийняття на роботу, подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, тощо.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 писав заяву про прийняття його на роботу до відповідача, та у встановленому законом порядку подавав таку заяву керівництву Товариства з обмеженою відповідальністю «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ», в тому числі шляхом направлення такої заяви засобами поштового чи електронного зв`язку, надавав відповідачу трудову книжку та інші документи (медичну книжку), отримував наказ про прийняття на роботу, укладав з відповідачем трудовий договір. Тобто, позивач фактично усвідомлював відсутність оформлення трудових відносин з відповідачем, а отже й погоджувався з цим.

Трудовий договір який би укладався між позивач та відповідачем в матеріалах справи відсутній. Наказ про прийняття на роботу, трудова книжка з відповідним записом про прийняття позивача на роботу відповідачем також відсутня.

В матеріалах справи відомості про те, що з заробітної плати позивача здійснювались відрахування єдиного соціального внеску відповідачем відсутні.

Посилання представника позивача на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 12.07.2021 р. у адміністративній справі № 320/2294/19, суд не бере до уваги, оскільки викладені в ній обставини виникли з інших правовідносин.

Посвідчення № 436134 021,59878, на лицевій стороні посвідчення розміщена фотокартка позивача, не є належним та допустимим доказом наявності трудових правовідносин між позивачем та відповідачем.

Позивач не надано жодних доказів на підтвердження перерахування та отримання заробітної плати, на вказані ним реквізити, від відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даному випадку позивачем не доведено факт прийняття його на посаду двірника Товариством з обмеженою відповідальністю «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ» та незаконність його звільнення.

За таких умов позовні вимоги щодо поновлення на роботі задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про поновлення на роботі, а тому також не підлягають задоволенню.

Отже, в ході судового розгляду стороною позивача не доведено та не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту наявності трудових відносин між позивачем та відповідачем, а тому правових підстав для задоволення позовних вимог немає.

Підстав для застосування наслідків спливу позовної давності немає, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та те, що позивач не надав достатніх доказів, які б підтверджували позовні вимоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

В даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору.

В заявах по суті справи представник відповідача вказав на те, що відповідач несе витрати на правову допомогу, орієнтовна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 17000,00 грн.

Представник позивача, посилаючись на положення до ч. 8 ст. 141 ЦПК України повідомив, що такі докази будуть подані, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 10, 11, 12, 13, 19, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 275, 278-279, 354-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Железняк Віктор Кузьмич, до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

Представник позивача адвокат Железняк Віктор Кузьмич, діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 682 від 23 серпня 2022 року (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 23 грудня 1998 року № 861), місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЛІНІНГ», , місцезнаходження: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, буд.48А.

Треті особи:

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

Дата складання повного судового рішення 23 травня 2023 року.

Суддя: