Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/734/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя Довгий І.І.

За участю секретаря судових засідань Мигаль Н.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву підписану сторонами про затвердження мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 в якій просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 3500 доларів США.

До суду позивачем подано клопотання, яке підписане ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження укладеної між сторонами 07.11.2023 року мирової угоди, умовами якої визначено, що:

1) сторони встановили, що мирова угода укладається з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок та стосується прав та обов`язків сторін та предмета спору.

2) вимоги позивача та відповідача повністю врегульовано внаслідок добровільного вирішення сторонами даного спору.

3) сторони дійшли згоди про визначення заборгованості у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. та її погашення шляхом передачі позивачу у власність нерухомого майна відповідача.

4) сторони дійшли згоди, що у рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. відповідач передає позивачу у власність наступне нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 254; номер запису про право власності:29605986.

5) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить відповідачу на праві приватної власності на підставі: свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 21.12.2018 року ОСОБА_3 , державним нотаріусом Сарненської державної нотаріальної контори та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №150748701 від 21.12.2018 року.

6) до позивача переходить право власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 254; номер запису про право власності:29605986.

7) дана мирова угода є підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 254; номер запису про право власності: 29605986 .

8) до позивача також переходить право користування земельною ділянкою на якій розміщений вказаний будинок.

9) сторони укладенням даної мирової угоди підтверджують, відсутність майнових та будь яких інших претензій одна до одної.

10) сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь яких третіх осіб, в тому числі й держави.

11) у разі невиконання чи порушення однією із сторін умов даної мирової угоди інша сторона вправі звернути ухвалу про визнання мирової угоди до виконання.

12) сторони дійшли згоди, що оплата послуг представників з надання правової допомоги є витратами кожної зі сторін.

13) сторони дійшли згоди про покладення на позивача витрат зі сплати судового збору.

14) сторони звертаються до суду з проханням про затвердження мирової угоди та закриття по справі №572/734/23. Наслідки закриття провадження по справі, передбачені ст.ст. 255,256 ЦПК України, сторонам відомі та зрозумілі, вимоги статей 207,208 ЦПК України сторонам відомі та зрозумілі.

Між тим, подана сторонами мирова угода не підлягає затвердженню з таких підстав.

Згідно зі ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Статтею 208 ЦПК України визначено, що виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

За правилами процесуального права суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода може стосуватися лише прав та обов`язків сторін, наслідки які за нею виникають, не може обмежувати інтереси інших осіб.

Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини одночасно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

При визнанні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

В зв`язку з викладеним вище, суд не приймає спільну заяву про затвердження мирової угоди з огляду на наступне. Відповідачем у справі є ОСОБА_2 жителька АДРЕСА_2 , російської федерації, яка в судове засідання не з`являлася, особисто в судовому засіданні або через представника не висловила свою позицію щодо мирової угоди, спільна заява про затвердження мирової угоди разом з мировою уодою була подана позивачем.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Предметом спору у цій справі є вимоги про стягнення заборгованості за договором позики.

Між тим, мирова угода від 07.11.2023 р. містить умови, які не співвідносяться з предметом і підставами позову в частині передачі у власність позивача нерухомого майна яке належить відповідачу, та вказівки про те, що мирова угода є підставою для реєстрації будинку за позивачем, крім того стоїть вимога про перехід права користування земельною ділянкою на якій розміщено житловий будинок (п.8), однак, документів про право власності на вказану земельну ділянку не надано, тому є підстави вважати, що земельна ділянка перебуває в комунальній власності або у власності чи користуванні третіх осіб, а тому, затвердження мирової угоди може порушувати права чи охоронювані законом інтереси третіх осіб в супереч вимогам ч.1 ст.207 ЦПК України.

Також, виходячи з положень ст.ст. 11,13, 202 ЦК України затверджена судом мирова угода має відповідати загальними принципами цивільного законодавства та підлягає виконанню.

Отже, за своєю правовою природою мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами, свідчить про врегулювання судового спору між сторонами та є завершенням судового провадження.

Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди.

Тобто, мирова угода є двостороннім правочином, здійснена на вільному волевиявленні сторін, спрямована на врегулювання спору шляхом взаємних поступок. Метою мирової угоди має бути врегулювання спору, що виник між сторонами у справі, тобто спору який є предметом судового розгляду. При цьому, мирова угода має стосуватися лише прав та обов`язків сторін, її умови не мають суперечити закону чи порушувати права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Предметом даного судового розгляду є стягнення заборгованості за договором позики.

Між тим, умови мирової угоди стосуються фактично визнання права власності за позивачем на нерухоме майно належне відповідачу. Тобто, фактично умови мирової угоди стосуються правовідносин, що не є предметом спору. При цьому, в тексті мирової угоди взагалі ніяким чином не обгрунтовано вихід сторін за межі предмету судового розгляду, а суд не може бути інструментом у вирішенні питань права власності.

Суд вважає, що дана мирова угода укладена не в рамках реалізації права врегулювання спору з виходом за межі спору, а відносно інших правовідносин, які не є предметом спору у даному судовому провадженні, оскільки для цього законодавством встановлений інший порядок.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у затвердженні мирової угоди між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 від 07.11.2023 року у цивільній справі №572/734/23 та продовжити судовий розгляду у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207,353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні мирової угоди укладеної 07.11.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є сторонами у справі №572/734/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та продовжити судовий розгляд.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: