Справа № 737/316/23
Провадження № 2/737/129/23
17 листопада 2023 року смт Куликівка
Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Рубаненко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Решітько А.Д.,
прокурора Крупини Л.Г. в режимі відеоконференції,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
про припинення права власності на 1/3 частину земельних ділянок, шляхом їх конфіскації,
інші учасники справи не з`явилися
05 травня 2023 року керівник Козелецької окружної прокуратури звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до відповідача ОСОБА_1 про припинення права власності на 1/3 частину земельних ділянок, шляхом їх конфіскації, в якому просив: припинити громадянці республіки білорусь ОСОБА_1 (паспорт республіки білорусь, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 26.08.2015, видавник 2-ге відділення міліції Залізничного РВВС м. Гомеля, РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на:
В обґрунтування позовних вимог прокурором зазначено, що дана позовна заява вжита на захист порушених економічних інтересів держави у земельній сфері.
Вказані земельні ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 успадкували після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 25.12.2006 № 2906, 2909, 2912.
Право власності на вказані земельні ділянки державним реєстратором Куликівської районної державної адміністрації зареєстровано 21.11.2016 року.
Відповідачка - ОСОБА_1 є громадянкою республіки білорусь, мешкає в республіці білорусь по АДРЕСА_1 , (паспорт громадянина білорусії, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 26.08.2015, видавник 2-ге відділення міліції Залізничного РВВС м. Гомеля, РНОКПП НОМЕР_2 ), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.12.2006 року № 2912.
За інформацією управління Державної міграційної служби України від 30.03.2023 року № 920-23 громадянка республіки білорусь ОСОБА_1 з приводу отримання посвідки на тимчасове проживання на території України чи дозволу на імміграцію в Україну або продовження строку перебування на території України до УДМС України в Чернігівській області не зверталась.
Враховуючи, що отримані ОСОБА_1 у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення нею добровільно не відчужені у продовж встановленого законодавством України річного строку, тому такі земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду.
Козелецькою окружною прокуратурою до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області було скеровано запит з метою встановлення вжитих вказаним органом заходів з метою конфіскації у ОСОБА_1 земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які не були відчужені нею протягом року.
Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 20 березня 2023 року, наданого у відповідь на запит Козелецької окружної прокуратури, вказаний орган, просить Козелецьку окружну прокуратуру зжити заходи представництва інтересів держави в порядку ст. 23 Закону України «Про Прокуратуру» шляхом подання позовів про конфіскацію земельних ділянок, зазначених в листі № 50-75-870ВИХ-23 від 06.03.2023 року, внаслідок відсутності видатків на сплату судового збору.
Ухвалою судді від 23 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року справу призначено до судового розгляду по суті.
Прокурор Крупина Людмила Григорівна у судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила позов задовольнити.
Позивач - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області у судове засідання свого представника не направило, надіславши заяву, в якій підтримує позов прокурора, просить його задовольнити та розглядати справу у відсутність свого представника.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.
Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату та місце проведення судового засідання, ОСОБА_5 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
На підставі ст. 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2912 від 25 грудня 2023 року та Інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.03.2023, ОСОБА_1 , паспорт іноземця, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 26.08.2015, видавник 2-ге відділення міліції Залізничного РВВС м. Гомеля, РНОКПП НОМЕР_2 , громадянка республіки білорусь, набула право власності:
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» і від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) і пропорційним визначеним цілям.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду».
Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.
Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).
Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі - ЗК України).
У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).
Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України).
Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини.
Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Поряд із цим, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.
У відповідності до п. в абз. 1 ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
Таким чином, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 81, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте Куликівським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 24 листопада 2023 року.
Суддя Н. Ю. Рубаненко