Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/530/22
Провадження № 2/376/152/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: Головуючого судді - Коваленко О.М.,

при секретарі - Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

Встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 від 21.10.1997.

Після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на будівництво від 30.06.1951, зареєстроване за № 794 та Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому також власником зазначена ОСОБА_2 .

28.07.1992 року ОСОБА_2 склала заповіт № 1415 відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день її смерті належатиме їй і на що вона за законом матиме право, вона заповіла своїм дітям: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частинах.

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємці за заповітом не прийняли спадщину. Станом на день звернення до суду із даною позовною заявою, спадкоємці за заповітом є померлими особами. За життя, один із спадкоємців, а саме ОСОБА_5 , звернувся до державної нотаріальної контори в м. Сквира, Київської області із заявою про відмову від своєї частки в спадковому майні, що підтверджується копією заяви № 174 від 26.04.1999 року.

Позивачка ОСОБА_1 для ОСОБА_2 є правнучкою, відповідно є внучкою спадкоємця за заповітом, а саме ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 від 19.11.2007.

Родинні відносини позивачки ОСОБА_1 зі спадкодавцем підтверджуються Свідоцтвом про народження її мами, ОСОБА_6 Серії НОМЕР_3 від 18.06.1962, Свідоцтвом про укладення шлюбу її мами Серії НОМЕР_4 від 02.07.1989, Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 . Серії НОМЕР_5 від 14.10.1989. Мама позивачки - ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_6 .

Після смерті ОСОБА_2 , ніхто з ймовірних спадкоємців не намагався оформити та не робив ніяких дій щоб оформити спадкове майно. Натомість позивачка з дитинства разом з батьками постійно відвідували бабусю, допомагали їй, проводили поховання і після її смерті позивачка фактично вступила у право власності будинком, адже стала там проживати. Зараз проживає в Києві, проте саме вона постійно навідується в цей будинок, проводить всі комунальні платежі, поточні ремонтні роботи і під час військового стану в Україні проживає разом із сім`єю в спірному будинку.

Оскільки у позивачки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на будинок оформити спадщину належним чином у нотаріуса не має можливості, а тому посилаючись на вищезазначене позивачка просить суд:

Визнати за нею ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті прабаби, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, представник позивачки ОСОБА_8 звернулась до суду з заявою, в якій просить справу розглянути у відсутність позивачки та представника, позов підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити (а. с. 56).

Представник відповідача Сквирської міської ради Левіцька В. в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позов не визнає в повному обсязі (а.с.54-55), також 29.08.2022 року представником Сквирської міської ради до Сквирського районного суду Київської області подано відзив на позовну заяву, та зазначено, що позивачкою не доведено за допомогою належних та допустимих доказів ту обставину, що всі спадкоємці за заповітом після смерті ОСОБА_2 на даний час є померлими та, що позивачка проживає та доглядає за спірним будинком, тому представник відповідача просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с.27-32).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 211,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 21.10.1997 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Свідоцтвом про право власності на будівництво від 30.06.1951, зареєстроване за № 794 (а.с.6) та копією Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому також власником зазначена ОСОБА_2 (а.с.12).

28.07.1992 ОСОБА_2 склала заповіт № 1415 відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день її смерті належатиме їй і на що вона за законом матиме право, вона заповіла своїм дітям: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частинах (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємці за заповітом не прийняли спадщину. Станом на день звернення до суду із даною позовною заявою, спадкоємці за заповітом є померлими особами.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 (а.с.15).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №5 від 04.02.2023 року (а.с.48-49).

ОСОБА_5 помер, що підтверджується Листом №77-30.4-33б начальника відділу Сквирського ВДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області від 04.02.2023 року надісланого на виконання ухвали Сквирського районного суду Київської області від 30.08.2022 року (а.с.46-47). У вказаному листі зазначено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про смерть №1366 складний 14.08.2018 року Лівобережним відділом державної реєстрації актових записів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.47).

За життя, один із спадкоємців, а саме ОСОБА_5 , звернувся до державної нотаріальної контори в м. Сквира, Київської області із заявою про відмову від своєї частки в спадковому майні, що підтверджується копією заяви № 174 від 26.04.1999 року (а.с.11).

18 квітня 2022 року Сквирським районним судом було надіслано запит до Сквирської районної державної нотаріальної контори, щодо копії спадкової справи відносно померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

15.07.2022 року до канцелярії Сквирського районного суду Київської області надійшла копія спадкової справи №168/1998 до майна померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_9 подав заяву до Сквирської державної нотаріальної контори 11.04.1998 року №221 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , однак Свідоцтва на спадкове майно не видавалися. Інформація, щодо прийняття спадкового майна іншими особами відсутня (а.с.23,24).

Позивачка ОСОБА_1 для ОСОБА_2 є правнучкою, відповідно є внучкою спадкоємця за заповітом, а саме ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 19.11.2007 (а.с.15).

Родинні відносини позивачки ОСОБА_1 зі спадкодавцем підтверджуються копією Свідоцтва про народження її мами, ОСОБА_6 Серії НОМЕР_3 від 18.06.1962 (а.с.7), копією Свідоцтва про укладення шлюбу її мами серії НОМЕР_4 від 02.07.1989 (а.с.8), копією Свідоцтва про народження ОСОБА_1 . Серії НОМЕР_5 від 14.10.1989 (а.с.16). Мама позивачки - ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_2 , ніхто з ймовірних спадкоємців не намагався оформити та не робив ніяких дій щоб оформити спадкове майно. Натомість позивачка з дитинства разом з батьками постійно відвідували бабусю, допомагали їй, проводили поховання і після її смерті позивачка фактично вступила у право власності будинком, адже стала там проживати. Зараз проживає в Києві, проте саме вона постійно навідується в цей будинок, проводить всі комунальні платежі, поточні ремонтні роботи і під час військового стану в Україні проживає разом із сім`єю в спірному будинку.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Цивільний кодекс України прийнято Верховною Радою України 16.01.2003 року, а набув чинності та діє з січня 2004 року, отже всі правовідносини, які виникли до набрання чинності ЦК України від 16 січня 2003 року, а також відповідно до вимог ст. 5 ЦК України, регулюються ЦК України 1963 року, а тому правовідносини по цій справі виникли до 2004 року та до них підлягає застосуванню вимоги ЦК України 1963 року.

За змістом ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачка після смерті ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, проте оформити спадщину належним чином у нотаріуса не має можливості, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно після ОСОБА_2 немає, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суду з даним позовом позивачка не має можливості та який підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 2,4,5,12,13, 76,81, 211,247, 258,259,263 - 265,351,352,354 ЦПК України, ст.ст. 523, 524, 534, 549 ЦК України 1963 року, суд, -

Вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сквирської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 48,7 кв. м., житловою площею 32,0 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті прабаби, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко