Ухвала

19 травня 2023 року

м. Київ

справа № 444/342/22

провадження № 61-6937ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року, ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2022 року про повернення зустрічної позовної заяви, ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 16 червня 2022 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення та постанови Львівського апеляційного суду від 31 березня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 02 грудня 2019 року № CL-243421 у розмірі 131 509,02 грн, з яких: 93 766,50 грн - заборгованість за тілом кредиту; 37 742,52 грн - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами; стягнути солідарно з відповідачі на користь банку суму сплаченого судового збору у розмірі 2 481,00 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 % від ціни позову, а саме - 13 150,90 грн.

Жовківський районний суд Львівської області заочним рішенням від 13 квітня 2022 року позов задовольнив частково. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором від 02 грудня 2019 року № CL-243421 у розмірі 131 509,02 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 93 766,50 грн та заборгованості за відсотками - 37 742,52 грн. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» суму сплаченого судового збору у розмірі 2 481,00 грн. В задоволенні решти вимог відмовив.

17 травня 2022 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року.

17 травня 2022 ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до АТ «Кредобанк», ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності договору, стягнення коштів.

Жовківський районний суд Львівської області ухвалою від 23 травня 2022 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 повернув.

Жовківський районний суд Львівської області ухвалою від 16 червня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року залишив без задоволення.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 05 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 16 червня 2022 року повернув заявнику з підстав передбачених пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Львівський апеляційний суд постановою від 31 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року задовольнив частково. Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року в частині задоволення позову АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 131 509,02 грн скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором від 02 грудня 2019 року № CL-243421 в розмірі 125 951,31 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовив. Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року в частині розподілу судових витрат - сплаченого судового збору за подання позовної заяви, змінив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 381,76 грн. В решті рішення суду залишив без змін. Стягнув з АТ «Кредобанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 148,86 грн.

Львівський апеляційний суд постановою від 31 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2022 року залишив без задоволення, а ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2022 року - без змін.

10 травня 2023 року ОСОБА_1 подала через систему «Електронний суд» касаційні скарги на заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року, ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2022 року про повернення зустрічної позовної заяви, ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 16 червня 2022 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення та постанови Львівського апеляційного суду від 31 березня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу передати на новий розгляд за правилами загального позовного провадження за належною територіальною підсудністю до Личаківського районного суду м. Львова.

Вивчивши касаційні скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Щодо оскарження ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 16 червня 2022 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Тобто перелік ухвал суду, які підлягають касаційному оскарженню чітко визначається процесуальним законом.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ухвала Жовківського районного суду Львівської області від 16 червня 2022 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення не входить до переліку ухвал, які відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України можуть бути оскаржені в касаційному порядку, тому у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Щодо оскарження ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2022 року про повернення зустрічної позовної заяви та постанови Львівського апеляційного суду від 31 березня 2023 року за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції.

Частиною першою статті 193 ЦПК України передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Строк для подання відзиву встановлюється в ухвалі про відкриття провадження у справі (частина перша статті 191 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Встановивши, що ОСОБА_1 не дотрималась вимог процесуального закону при поданні нею зустрічного позову, який регулює порядок та строки подання зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення зустрічної позовної заяви особі, яка її подала.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов правильного висновку про законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного питання та не свідчать про порушення судом норм процесуального права.

Аргументи касаційних скарг у частині оскарження ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2022 року про повернення зустрічної позовної заяви та постанови Львівського апеляційного суду від 31 березня 2023 року за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції не спростовують висновків судів, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скаргах доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити, оскільки касаційні скарги у цій частині є необґрунтованими, а оскаржувані судові рішення є законними, постановлені з додержанням норм права, підстави для їх скасування відсутні.

Щодо оскарження заочного рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року та постанови Львівського апеляційного суду від 31 березня 2023 року з наслідками перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684,00 грн.

Ціна позову у цій справі становить 131 509,02 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Касаційні скарги містять посилання на випадки, передбачені підпунктами а), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню

Перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційні скарги стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційні скарги.

Доводи касаційних скарг про те, що суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково, не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеними положеннями пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявники не продемонстрували наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані ОСОБА_1 заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року та постанова Львівського апеляційного суду від 31 березня 2023 року за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції ухвалені у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року, ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2022 року про повернення зустрічної позовної заяви, ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 16 червня 2022 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення та постанови Львівського апеляційного суду від 31 березня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов