ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/17879/23

Провадження № 22-ц/4820/2042/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 686/17879/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2023 року (суддя Чевилюк З.А.) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом АТ КБ «Приватбанк» (далі Банк) вказувало, що ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву №б/н від 01.09.2020 та підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому було збільшено до 26000 грн. Позивач зазначав, що ним виконанні взяті на себе зобов`язання за Договором, тоді як відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 15.04.2023 виникла заборгованість у розмірі 31413,62 грн, з яких: 26177,80 грн заборгованість за тілом кредиту; 5235,82 грн заборгованість за простроченими відсотками. Тому, Банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 31413,62 грн заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 01.09.2020 та судові витрати.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 26177,80 грн заборгованості за укладеним договором від 01.09.2020 та судові витрати в сумі 2237 грн.

Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині відмови в задоволені позовних вимог, АТ КБ «Приватбанк» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, Банк посилається на те, що до укладення договору про споживчий кредит ним 01.09.2020 відповідачу було надано відповідну інформацію у формі Паспорту споживчого кредиту і який було підписано особисто ОСОБА_1 . Крім того, в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, що підписана представником позивача та відповідачем, були зазначені основні умови кредитування: тип кредиту, сума кредиту, процентна ставка, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за Договором.

Представник позивача вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи, адже підписавши заяву від 01.09.2020, що є складовою частиною кредитного договору, ОСОБА_1 добровільно погодив такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання, а тому посилання суду про не надання позивачем документів, які б підтверджували погодження між сторонами всіх умов надання банківських послуг, у тому числі обов`язку позичальника зі сплати процентів, не відповідає фактичним обставинам справи.

Зважаючи на викладене, АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення в оскаржуваній частині та постановити нове, яким позовні вимоги Банку про стягнення з ОСОБА_1 5235,82 грн заборгованості за процентами задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до апеляційного суду не надходив.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Судове рішення в оскаржуваній частині зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи частково позов та стягуючи з ОСОБА_1 на користь Банку 26177,80 грн заборгованості за кредитом, суд першої інстанції виходив із того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а тому боржник зобов`язаний виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості по простроченим відсоткам, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не було дотримано вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк.

Так як судове рішення в частині задоволених позовних вимог учасниками справи не оскаржується, тому у відповідності до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №186/1743/15-ц, апеляційним судом переглядається.

Однак, апеляційний суд не погоджується із висновком міськрайонного суду про відсутність законних підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по простроченим відсоткам з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ч.1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В даному випадку, оскільки умови договору приєднання розроблялись банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим позивач має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як слідує із підстав позову АТ КБ «Приватбанк» обґрунтовувало позовну вимогу про стягнення заборгованості за простроченими відсотками тим, що між сторонами 01.09.2020 укладений кредитний договір (зава №б/н від 01.09.2020 та заява про приєднання до Умов та правил надання послуг від 01.09.2020, що підписані позичальником ОСОБА_1 ), за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак належним чином не виконував свої кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість за простроченими відсотками в сумі 5235,82 грн.

На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «Приватбанк» надало суду: розрахунок заборгованості за договором; виписку за договором № б/н від 19.04.2023; довідку про зміну умов кредитування; довідку про видані ОСОБА_1 кредитні картки; копію Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 01.09.2020, що підписана представником позивача та ОСОБА_1 ; копію паспорта споживчого кредиту від 01.09.2020, що підписаний представником позивача та ОСОБА_1 ; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з протоколу №35 засідання Правління від 20.8.2019, блок 7 (а.с. 6-10, 11-17, 18, 19, 20-27, 28-30, 31, 32-33).

Отже, оцінюючи зазначені письмові докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України, апеляційний суд вважає доведеним відкриття АТ КБ «Приватбанк» на ім`я відповідача карткового рахунку, видачу ОСОБА_1 кредитної картки «Універсальна», перерахування Банком на цю картку кредитних коштів, користування відповідачем коштами Банку та часткове їх повернення.

Також у п. 1.3 заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 01.09.2020, що підписана Дєженіним Р.П. та представником позивача, процентна ставка для карт Універсальна узгоджена сторонами у розмірі 42,0% річних (а.с. 20 зворот).

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що сторони при укладенні кредитного договору 01.09.2020 обумовили в письмовому вигляді розмір відсотків за користування кредитними коштами, що помилково не було враховано судом першої інстанції при постановлення судового рішення в оскаржуваній частині.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення в оскаржуваній частині є такими, що заслуговують на увагу, а тому наявні правові підстави для стягнення в з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 5235,82 грн, адже відповідачем не спростований факт наявності та розміру заборгованості, чи порядок її нарахування.

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні відсотків підлягає скасуванню та слід ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 5235,82 грн.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції частково скасовано, тому підлягають перерозподілу судові витрати, понесені сторонами по справі.

Як слідує із матеріалів справи Банк сплатив судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2684 грн та за подання апеляційної скарги мав би сплатити 672,34 грн. (в частині оскаржуваних сум). Оскільки позовна заява та апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» задоволенні в повному обсязі, з відповідача на користь Банку підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3356,34 грн (2684 грн + 672,34 грн).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення і змінити перерозподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (; вул. Грушевського, 1Д, м. Київ) 5235 (п`ять тисяч двісті тридцять п`ять) грн 82 коп заборгованості за простроченими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (; вул. Грушевського, 1Д, м. Київ) 3356 (три тисячі триста п`ятдесят шість) грн 34 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк