Справа № 481/2003/23
Провадж.№ 2-з/481/20/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2023 р.

Новобузький районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Вжещ С.І., за участю секретаря судових засідань Юхименко Т.М., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 , адвоката Глушаниці Андрія Леонідовича, про забезпечення позову до його пред`явлення,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2023 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 , адвоката Глушаниці А.Л. про забезпечення позову до його пред`явлення, шляхом накладення арешту на земельні ділянки, а саме:

- на земельну ділянку площею 1,50 га з кадастровим номером :02:000:0236, яка розташована в межах Березнегуватської сільської ради Баштанського району Миколаївської області (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 245), власником якої є ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

- на земельну ділянку площею 5,9524 га з кадастровим номером :03:000:0491, яка розташована в межах Березнегуватської сільської ради Баштанського району Миколаївської област (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 245) власником якої є ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Заява обґрунтована тим, що 21.11.2018 року ОСОБА_3 , згідно боргової розписки отримав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 17000,00 доларів США під 5% в місяць без зазначення строку повернення. 04.09.2021 року ОСОБА_1 на відомі місця проживання та розташування об`єктів нерухомого майна відповідача були надіслані вимоги про повернення позичених грошових коштів з процентами. ОСОБА_3 було отримано вимоги 09.09.2021 року. Однак, 30.09.2021 року ОСОБА_3 замість виконання своїх грошових зобов`язань перед ОСОБА_1 за вищевказаним договором позики, уклав правочини щодо свого нерухомого майна, які очевидно були направлені на уникнення від сплати боргу. Зокрема, ОСОБА_3 уклав два договори дарування земельних ділянок зі своїм сином - ОСОБА_2 , а саме: договір дарування земельної ділянки за адресою: Миколаївська область, Баштанський (Новобузький) район, Березнегуватська сільська рада, площею 1,50 га, кадастровий номер :02:000:0236, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 245, посвідчений 30.09.2021 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грудницькою Іриною Миколаївною за реєстровим номером 1208; договір дарування земельної ділянки за адресою: Миколаївська область, Баштанський (Новобузький) район, Березнегуватська сільська рада, площею 5,9524 га, кадастровий номер :03:000:0491, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 245, посвідчений 30.09.2021 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грудницькою Іриною Миколаївною за реєстровим номером 1209. Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 13.03.2023 року по справі № 481/1366/21 позов ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою в сумі 45050,00 доларів США, з яких основний борг становить 17000,00 доларів США, проценти 28050,00 доларів США. 13.04.2023 року дане рішення набрало законної сили. 04.05.2023 року приватним виконавцем Баришніковим Артемом Дмитровичем на підставі виконавчого листа № 481/1366/21 виданого 24.04.2023 року відкрито виконавче провадження № 71737024 про стягнення з ОСОБА_3 45050,00 доларів США на користь ОСОБА_1 . Згідно відповіді приватного виконавця Баришнікова А.Д. від 13.07.2023 року за вих. № 3936, ОСОБА_3 не має майна, на яке можливо звернути стягнення. На теперішній час ОСОБА_3 не погасив будь-якої суми заборгованості перед ОСОБА_1 . Вважає, що вищевказані договори дарування земельних ділянок вчинено з метою ухилитись від виконання судового рішення, без наміру створення правових наслідків, обумовлених цими договорами, з направленням дій сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до сина боржника та з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок грошового зобов`язання, шляхом звернення стягнення на майно в порядку виконання судового рішення про стягнення грошових коштів. Обраний заявником захід забезпечення майбутнього позову у найбільшій мірі спрямований на забезпечення предмету спору та є співмірним із майбутніми позовними вимогами. Зазначений захід забезпечення позову є співмірним вимогам, які має намір заявити ОСОБА_1 у позові, так як предметом спору є фіктивність переходу права власності на земельні ділянки до відповідача, який, як власник, може у будь-який час відчужити майно, що призведе до неможливості виконати рішення суду у разі задоволення позовних вимог, ускладнить поновлення порушених прав та інтересів позивача. Обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, спрямований на запобігання відчуженню нерухомого майна, яке є предметом спору, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та не порушують права та інтереси відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.п. 1-2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії.

За змістом ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

Судом встановлено, що предметом позову, з яким має намір звернутися заявник, є визнання договорів дарування земельних ділянок від 30.09.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грудницькою Іриною Миколаївною, недійсними.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи те, що заявником враховано співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що заявлений вид заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами.

На підставі відомостей, викладених у заяві про забезпечення позову та доданих до такої документах, суд дійшов до висновку про наявність реального спору між сторонами.

Виходячи зі специфіки вказаного вище виду забезпечення позову, з врахуванням предмету позову та характеру спірних правовідносин, слід прийти до висновку, що є реальна загроза ускладнення чи унеможливлення виконання в подальшому рішення суду.

На думку суду, забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку, у випадку задоволення позову, є необхідним з метою ефективного захисту, поновлення прав та інтересів позивача, які він вважає порушеними і за захистом яких він звернувся до суду, оскільки внаслідок вчинення будь-яких дій щодо земельної ділянки, зокрема у разі її відчуження і для відновлення прав чи законних інтересів, які позивач вважає порушеними, необхідним буде звернення з новим позовом.

Аналізуючи зміст позовних вимог, слід зазначити, що позовні вимоги стосуються об`єкта нерухомого майна, а саме, земельної ділянки, оскільки позивачем оспорюються договір дарування земельної ділянки.

А відтак, вжиття судом заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку спрямоване на недопущення подальшого відчуження земельної ділянки, зміни її цільового призначення, що жодним чином не перешкоджає можливості власнику земельної ділянки користуватися цією земельною ділянкою.

Відтак, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку може істотно утруднити ефективний судовий захист прав позивача та таке забезпечення позову відповідно до ч. 3 ст.150 ЦПК України є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

За змістом частин першої - другої, пунктів 1, 2 частини четвертої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не передбачає збитків відповідачів, а спрямований виключно на збереження існуючого правового становища, а також відсутність обставин визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Відповідно п. 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст.ст.149-154, 258-261 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 , адвоката Глушаниці Андрія Леонідовича, про забезпечення позову, до його пред`явлення, задовольнити повністю.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1,50 га з кадастровим номером :02:000:0236, яка розташована в межах Березнегуватської сільської ради Баштанського району Миколаївської області (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 245), власником якої є ОСОБА_2 .

Накласти арешт на земельну ділянку площею 5,9524 га з кадастровим номером :03:000:0491, яка розташована в межах Березнегуватської сільської ради Баштанського району Миколаївської област (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 245) власником якої є ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складений та підписаний 24.11.2023 року.

Суддя Вжещ С.І.