Справа №601/1905/22
Провадження № 2/601/63/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання Бончик А.П.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , де треті особи Кременецька державна нотаріальна контора та приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Михайлова Галина Василівна про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася з позовом в суд до ОСОБА_4 , де треті особи Кременецька державна нотаріальна контора та приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Михайлова Галина Василівна про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно поданої позовної заяви, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Кременецькою державною нотаріальною конторою 03 жовтня 1987 року за № 3092. Будучи спадкоємцем за законом першої черги, позивачка прийняла спадщину, що відкрилася внаслідок смерті її чоловіка, оскільки постійно проживала з ним на день його смерті.

Невдовзі після смерті ОСОБА_5 , позивачка дізналася про те, що 01 червня 2007 року приватним нотаріусом Михайловою Г.В. посвідчено заповіт від імені ОСОБА_5 , зареєстрований в реєстрі за № 1911 відповідно до якого він нібито заповів 1/2 частину вказаного вище житлового будинку ОСОБА_4 . Окрім цього, 06 листопада 2009 року Кременецькою державною нотаріальною конторою посвідчено договір дарування між ОСОБА_5 та його племінником ОСОБА_4 , зареєстрований в реєстрі за № 791, за змістом якого він нібито подарував ОСОБА_4 1/2 частину належного йому житлового будинку з надвірними будівлями.

ОСОБА_3 вважає вказані заповіт та договір дарування нікчемними, оскільки за життя її чоловік знав, що будинок є їх спільним та позивачці належить його половина, оскільки вони спільно вкладали кошти у його придбання. Окрім цього, позивачці було відомо, що 21 вересня 2000 року ОСОБА_5 заповів свою частину будинку її дочці ОСОБА_6 , згідно із заповітом, що посвідчений 21 вересня 2000 року приватним нотаріусом Михайловою Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 523. Тому позивачка звернулася до суду з позовом про визнання будинковолодіння спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частину даного будинковолодіння, визнання недійсним договору дарування, частково недійсним заповіту. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області у справі № 1909/1893/2012 від 31 січня 2013 року, що набрало законної сили, у задоволенні даного позову відмовлено.

У грудні 2015 року ОСОБА_3 знову звернулася з позовом до ОСОБА_4 про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного будинку як на частку у спільному сумісному майні та визнання недійсним договору дарування, оскільки вона не давала чоловікові згоди на відчуження спільного майна. Однак, у зв`язку з відсутністю доказів вкладення її особистих коштів у придбання цього будинку суд відмовив у задоволенні цього позову рішенням від 08 серпня 2016 року (справа № 601/2590/15-ц), яке набрало законної сили. Хоча вказаними судовими рішеннями у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено, це не позбавляє її права звертатися до суду з позовом до цього ж відповідача з обґрунтуванням недійсності договору дарування та заповіту з інших підстав. Позивачка переконана, що її чоловік, з яким вона прожила у злагоді все життя, не міг так з нею повестися і залишити її без даху над головою, розпорядившись спільним будинком всупереч її інтересам. Позивачка вважає, що дані документи сфальсифіковані, підписи на договорі дарування та заповіті підроблені, виконані не ОСОБА_5 , а іншою особою, а відтак вказані правочини є нікчемними.

Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2022 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30 листопада 2022 року клопотання представника позивачки адвоката Сідорової Ірини Анатоліївни про витребування доказів,- задоволено.

Від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ОСОБА_3 вже тричі зверталася до Кременецького районного суду Тернопільської області з подібними позовами, та рішеннями від 31 січня 2013 року (справа № 1909/1893/13), від 08 серпня 2016 року (справа № 601/2590/15-ц), від 25 лютого 2021 року (справа № 601/1860/20) їй було відмовлено, дані рішення апеляційна інстанція залишила в силі. В своїх рішеннях судом встановлено беззаперечний факт того, що власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 , був ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу, який 03 жовтня 1987 року був укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 і зареєстрований Кременецьким РК БТІ 02 листопада 1987 року за № 354. А шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був зареєстрований 05 грудня 1987 року, та позивачка була зареєстрована в спірному будинковолодінні лише з 02 липня 1988 року. Посилання позивачки на те, що 14 жовтня 1985 року між нею та ОСОБА_5 був укладений церковний шлюб не заслуговує уваги, оскільки згідно ст. 6 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР (в редакції 1969 року) визнається тільки шлюб, укладений в державних органах запису актів цивільного стану. Факт спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу набув юридичного значення і тягне за собою правові наслідки тільки після прийняття СК України. Крім того, відповідач вважає надуманим твердження позивачки про те, що підпис в заповіті виконаний не ОСОБА_5 , переконаний в тому, що судову почеркознавчу експертизу в даній справі призначати не має сенсу. Просить в позові відмовити за безпідставністю.

16.01.2023 представником позивачки адвокатом Сідоровою І.А. надано відповідь на відзив, згідно якого вважає, що доведення висновком судової почеркознавчої експертизи фактів, що ОСОБА_5 не підписував заповіту від 01 червня 2007 року та договору дарування від 06 листопада 2009 року надасть підстави для висновку, що вказані правочини є нікчемними, а обов`язки ОСОБА_4 за цими правочинами не набуті. Таким чином, наявність вказаних нікчемних правочинів не перешкоджає визнання за позивачкою права власності на спадкове майно, право на яке вона набула з моменту відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яким вона на законних підставах володіє по даний час.

Ухвалою суду від 07 лютого 2023 року у цивільній справі № 601/1905/22 призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження по справі зупинено на час проведення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою судді від 25 квітня 2023 року поновлено провадження по даній цивільній справі та призначено до підготовчого судового розгляду.

Ухвалою суду від 11 травня 2023 року, закрито підготовче провадження та

призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 11 липня 2023 року, призначено повторну судову почеркознавчу експертизу, провадження по справі зупинено на час проведення повторної судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою судді від 29 серпня 2023 року поновлено провадження по даній цивільній справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року, призначено повторну судову почеркознавчу експертизу, провадження по справі зупинено на час проведення повторної судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою судді від 02 листопада 2023 року поновлено провадження по даній цивільній справі та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Сідорова І.А. позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просить суд позов задоволити.

Представник відповідача адвокат Остапчук П.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить в позові відмовити за безпідставністю. Позивач вже зверталася з вказаним позовом у 2012 році. Рішенням Кременецького районного суду від 31.01.2013 року їй в позові відмовлено, а тому підстав для його задоволення немає.

Представник третьої особи Кременецької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи.

Третя особа приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Михайлова Г.В. в судове засідання не з`явилася, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Будь-яких заперечень щодо даного позову не має.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до частково задоволення зі слідуючих міркувань.

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 5 від 24 вересня 2014 року вбачається, що ОСОБА_5 05 грудня 1987 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 73.

Згідно довідки № 85/В від 23.09.2012, виданої секретарем Духовного Собору Свято-Успенської Почаївської Лаври, 14 жовтня 1985 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 прийняли таїнство церковного шлюбу у Похвальній церкві Свято-Успенської Почаївської Лаври.

ОСОБА_3 є інвалідом другої групи, що стверджується довідкою МСЕК серії ВТЭ-12 № 095103.

З договору купівлі-продажу від 03 жовтня 1987 року вбачається, що спірний договір укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . ОСОБА_5 купив житловий будинок, сарай та погреб по АДРЕСА_1 . Продаж вчинено за 4000 крб., які ОСОБА_7 одержала від покупця ОСОБА_5 повністю до підписання цього договору.

З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 24178030 від 19 жовтня 2009 року вбачається, що власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 03 жовтня 1987 року був ОСОБА_5 .

21.09.2000 ОСОБА_5 зробив заповітне розпорядження відповідно до якого належну йому частину будинковолодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та належною частиною земельної ділянки заповів ОСОБА_6 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 523.

З довідки № 2560 від 19.10.2009 вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , входить її чоловік ОСОБА_5 , 1916 року народження.

Згідно довідки від 01.09.2012 виданої головою вуличного комітету, ОСОБА_3 жителька АДРЕСА_1 , особисто розраховувалась з вуличним комітетом за підведення до даного будинку газовідводу ще в 2001 році.

01 червня 2007 року ОСОБА_5 зробив заповітне розпорядження відповідно до якого 1/2 частину будинковолодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та належною частиною земельної ділянки заповів ОСОБА_4 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 1911.

З договору дарування від 06 листопада 2009 року вбачається, що ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_4 уклали договір дарування відповідно до якого ОСОБА_5 подарував відповідачу 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори Остапчуком В.П., зареєстровано в реєстрі за № 791.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 30271791 від 24 лютого 2012 року вбачається, що до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи № 52720196. Спадкодавець ОСОБА_5

24 квітня 2012 року ОСОБА_3 подала заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті чоловіка ОСОБА_5 .

19 червня 2012 року ОСОБА_4 подав заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті діда ОСОБА_5 .

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.08.2022, виданої приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В. слідує, що ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки не представлено оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Судом оглянуто: реєстр реєстрації нотаріальних дій державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори Остапчука В.П. за 2009 рік.

Також оглянуто копію спадкової справи № 25/2012 заведеної приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В. після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (том.1, ас.72-94).

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 січня 2013 року (справа № 1909/1893/2012) в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Михайлова Галина Василівна, державний нотаріус Остапчук Віталій Петрович, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про встановлення факту проживання однією сім`єю як дружини і чоловіка, визнання недійсним договору дарування 1/2 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори 06.11.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 791, визнання права спільної часткової власності на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , визнання недійсним заповіту від 01.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1911, усунення від права спадкування за заповітом, про визнання права на обов`язкову частку у спадщині, - відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 14 березня 2013 року (провадження № 22-ц/789/353/13), апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилено. Рішення Кременецького районного суду від 31 січня 2013 року,- залишено без змін.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2016 року (справа № 601/2590/15-ц) відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності та визнання недійсним договору дарування.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року (провадження № 22-ц/789/1150/16), апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилено. Рішення Кременецького районного суду від 08 серпня 2016 року,- залишено без змін.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2021 року (справа № 601/1860/20), у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Кременецької державної нотаріальної контори про визнання договору купівлі продажу житлового будинку недійсним, визнання права власності на майно та стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 05 липня 2021 року (провадження № 22-ц/817/560/21), апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишено без задоволення. Рішення Кременецького районного суду від 25 лютого 2021 року,- залишено без змін.

Листом завідувача Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз В.Бутрина зазначено, що повторну експертизу призначено після експертизи у вказаній справі, котру проводив експерт Заблоцький І.Є. (висновок експерта №223/224/23-22 від 12.04.2023). Проте у Тернопільському відділенні КНДІСЕ працює лише один експерт з правом проведення судових почеркознавчих експертиз, а повторну експертизу не може проводити експерт, котрий проводив первинну. З огляду на вищенаведене, Тернопільське відділення повернуло матеріали справи та ухвалу суду без виконання.

Як на підставу своїх позовних вимог, позивачка посилалася на те, що оскаржувані заповіт, укладений та посвідчений 01 червня 2007 року приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В. та договір дарування, посвідчений 06 листопада 2009 року державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори Остапчуком В.П., - є нікчемними в силу того, що спадкодавець їх не підписував.

Відповідно до ч.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушення, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 264 ЦПК України встановила, що під час ухвалення рішення, суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст.8 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Отриманий як доказ висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи від 12.04.2023 за № 223/224/23-22, виконаної експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз І. Заблоцьким, яким не підтверджено доводів позивачки про непідписання ОСОБА_5 заповіту та договору дарування,- судом не може бути взятим до уваги з огляду на наступне. На сторінці № 4 висновку експерта зазначені використані під час проведення експертизи інформаційні джерела, методики, які є в реєстрі методик проведення судових експертиз Міністерства юстиції України (методики дослідження підписів), які втратили чинність, а саме: методика 1.1.12 втратила чинність 30.09.2022, методика 1.1.17 втратила чинність 29.01.2016; методика 1.1.37 втратила чинність 30.09.2022; методика 1.1.45 втратила чинність 28.01.2022. А методика 2.3.16 застосовується для експертного дослідження друкованих форм та інших засобів виготовлення документів.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , як дружина ОСОБА_5 , на час відкриття спадщини після його смерті була непрацездатною, а тому мала право на обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилася після його смерті.

Суд критично оцінює доводи представника відповідача, що позивачка вже зверталася з аналогічним позовом та їй відмовлено в його задоволенні, оскільки рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 31.01.2013 було відмовлено у визнанні права на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 у зв`язку з передчасністю позову. Рішенням встановлено, що позивачка в нотаріальну контору не зверталася із заявою про видачу їй свідоцтва про право на обов`язкову частку в спадщині, яка відкрилася після смерті чоловіка ОСОБА_5 , а звернулася лише з заявою про прийняття спадщини. На даний час дана обставина перестала існувати, оскільки позивачка у серпні 2022 року звернулася із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , однак у його видачі відмовлено.

Вважаю, що позивачкою не подано будь-яких доказів на підтвердження зазначених у позовній заяві обставин, а саме не підписання договору дарування та заповіту, тому позовна вимога про визнання права власності на весь будинок підлягає до часткового задоволення.

Суд прийшов до висновку, що за позивачкою необхідно визнати право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки заповітом від 01.06.2007 охоплювалася 1/2 частина вказаного будинку.

На підставі викладеного та керуючись 1241 ЦК України, ст. 3,4, 12, 13, 76- 81-83, 141, 280-289, 259-268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом, право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що залишився після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_3 , РНОКПП відмова, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Кременецька державна нотаріальна контора , юридична адреса: вулиця Шевченка, 50, місто Кременець, Тернопільської області, .

Третя особа: приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Михайлова Галина Василівна, юридична адреса: вулиця Шевченка, 32, місто Кременець, Тернопільської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 27.11.2023.

Головуючий: