Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3280/23
Провадження №: 2/332/1132/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді: Марченко Н.В.

при секретарі: Петракей Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком.

ВСТАНОВИВ:

КП «Запоріжремсервіс» ЗМР звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком.

В обґрунтування позову зазначено, що Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №520 від 01.09.2017 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків м. Запоріжжя» комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі, у тому числі будинку АДРЕСА_1 . Відповідач користувалася послугами з управління багатоквартирним будинком, проте зобов`язання щодо оплати отриманих послуг відповідачем виконані не в повному обсязі. Сума заборгованості відповідача за період з 01.11.2017 року по 01.05.2023 року 5673 грн. 98 коп. Неналежне виконання відповідачем зобов`язань порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з управління будинком в установлений законом строк, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 5673 грн. 98 коп. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн. Крім того, зазначено, що ухвалою судді від 22.05.2023 року у видачі судового наказу про стягнення за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги управління багатоквартирним будинком відмовлено.

Ухвалою судді від 23.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи у судовому засіданні.

04.08.2023 відповідач подала відзив на позовну заяву, у своїх запереченнях посилається на відсутність договірних відносин між нею та позивачем, оскільки вона не подавала жодних заяв на приєднання до договорів з позивачем, послуг не замовляла та не отримувала, на такі дії від свого імені нікого не уповноважувала. Позивач не надав жодного доказу по факту надання послуг, не надано жодного документу первинного бухгалтерського обліку, актів виконання та прийому-передачі послуг. Договір №1095-УБ від 06.09.2017, на який посилається позивач не може бути чинним на цей час, з огляду на положення п. 6 ст. 11 ЗУ «Про особливість здійснення права власності у багатоквартирному будинку», оскільки термін його дії мав закінчитися 05.09.2019. Крім цього зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності. Також посилаючись на ст. ст. 31, 32 Конституції України зазначає, що не надавала позивачу згоди на збирання персональних даних. Просила відмовити у позовних вимогах у повному обсязі.

15.08.2023 представник позивача подала відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що КП «Запоріжремсервіс» не погоджується з обставинами, викладеними у відзиві та правовою оцінкою обставин, викладених в ньому. Так, щодо існування договірних відносин та чинності Договору №1095-УБ від 06.09.2017 зазначила, що Рішенням Запорізької міської ради від 01.09.2017 №520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя», яким КП «Запоріжремсервіс» ЗМР призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжя за об`єктом конкурсу (група будинків) №3. Співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 не створили об`єднання співвласників, таким чином, відповідно до ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», у вищевказаному будинку, за результатами проведеного конкурсу, призначено управителя - КП «Запоріжремсервіс» ЗМР. Відповідно до п. 5 рішення ВК ЗМР №520 від 01.09.2017 Договір має бути укладений від імені власників багатоквартирних будинків з переможцями конкурсу уповноваженою особою ВК ЗМР. 06.09.2017 між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , від імені яких діяв Заступник голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів ради Бородай О.М. та Комунальним підприємством «Запоріжремсервіс» ЗМР було укладено договір № 1095-УБ про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Надання послуг в рамках дії зазначеного договору було розпочато з 01.11.2017. Зазначену інформацію було доведено до відома співвласників будинку шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та на інформаційному стенді будинку (інформація про повне найменування управителя, контактні телефони, номер та дату укладення договору, ціну послуги). Оскільки вищевказаний договір не було розірвано, або/чи визнано недійсним у судовому порядку, зобов`язання за договором є чинними, а отже, КП «Запоріжремсервіс» ЗМР є надавачем послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 . Щодо заперечень стосовно доказів по факту надання послуг зазначила, що склад витрат, які можуть включатися до тарифу на послугу з управління будинків, а також відповідний перелік послуг визначається виключно, згідно вимогам порядку формування тарифів. Інформацію стосовно розрахунку вартості послуги з управління та утримання будинку було доведено до відома співвласників будинку шляхом розміщення на офіційному веб-сайті КА «Запоріжремсервіс» ЗМР. Крім того, додатково надала розрахунок вартості послуг з управління та утримання будинку за період з листопада 2017 року по липень 2023 рік. Щодо заперечень відповідача стосовно застосування позовної давності зазначила, що відповідно до постанови ВС України від 27.04.2016 у справі №3-269гс16, в якій колегією суддів було наведено певний узагальнений перелік дій, які можуть свідчити про те, що боржник визнав свою заборгованість перед кредитором, зокрема в постанові зазначено про часткову сплату боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Оскільки відповідачем за період з 01.11.2017 по 01.02.2022 було сплачено частину боргу у розмірі 13828,83 грн., остання визнавала свій борг, чим перервала строк позовної давності, отже КП «Запоріжремсервіс» ЗМР звернувся до суду в межах позовної давності.

18.08.2023 відповідач подала заперечення, в яких зазначила, що прикріплена позивачем таблиця розрахунку вартості послуг з управління та утримання багатоквартирним будинком та таблиця з інформацією з проведення ремонтних робіт не можуть бути належними доказами, оскільки є внутрішніми документами, прикріплена роздруківка звернень на гарячу лінію аварійної служби м. Запоріжжя взагалі не має відношення до справи та не є доказом самого факту надання послуг чи виконання робіт. Посилаючись вимоги ЦК України, позивач позиціонує себе лише як Кредитора і вимагає належного виконання зобов`язань від боржника, але перш ніж щось вимагати, як кредитор, позивач повинен довести, що виконав свої зобов`язання. Вважає, що розрахунок заборгованості, в якому міститься інформація про часткову сплату боргу не є належним доказом, оскільки особовий рахунок містить лише твердження про існування заборгованості, а інформації на підставі чого зроблено ці розрахунки таблиця не містить. Крім того, зазначає, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, з огляду до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 11 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» може бути укладений або індивідуально з кожним співвласником, або за рішенням загальних зборів співвласників уповноваженою особою, а отже, договір №1095-УБ від 06.09.2017 суперечить нормам і вимогам чинного законодавства, рішення ВК ЗМР від 01.09.2017 №520 протирічить принципам свободи договору і порушує цивільні права та інтереси відповідача. Щодо пропуску строку позовної давності послалася на позицію у постанові Великої Палати Верховного суду України по справі №761/2987/18 ( 14-285цс19), оскільки перш ніж застосовувати позовну давність, слід з`ясувати чи дійсно були порушені право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом яких той звернувся до суду. Також зазначає, що представником позивача залишено поза увагою заперечення відповідача стосовно обробки персональних даних відповідача без його згоди.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав вказаних у позові.

Відповідач просила відмовити у задоволені позовних вимог, надала пояснення аналогічним у відзиві на позовну заяву та заперечення.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до Статуту Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, затвердженого розпорядженням міського голови від 06.12.2016 №582р, метою діяльності товариства (п. 2.1) є, зокрема, здійснення виробничо-господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб споживачів у житлово-комунальних послугах, та виконання замовлень населення, підприємств, установ та організацій; забезпечення мешканців житлових будинків та гуртожитків, підприємств, установ та організацій різних форм власності житлово-комунальними послугами шляхом забезпечення справного технічного стану мереж холодного та гарячого водопостачання, опалення каналізації, електропостачання, а також забезпечення функціонування технічного обладнання будівель (конструктивних елементів, бойлерів, елеваторних вузлів, водомірних рамок і т інше), виконання поточних та капітальних ремонтів. Відповідно до п. 2.2 Статуту в межах своєї компетенції, відповідно до чинного законодавства, Підприємство має право здійснювати всі необхідні заходи, спрямовані на реалізацію мети і предмета діяльності, що передбачені Статутом. Пунктом 2.3 Статуту передбачено, що для досягнення статутних цілей і одержання прибутку Підприємство здійснює такі види діяльності, зокрема управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту (а.с. 10-11).

06.09.2017 між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , від імені яких діяв Заступник голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів ради Бородай О.М. та Комунальним підприємством «Запоріжремсервіс» ЗМР було укладено договір № 1095-УБ про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (а.с. 12-14). Даний договір було укладено на виконання Рішення Запорізької міської ради від 01.09.2017 №520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя», яким Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжя за об`єктом конкурсу (група будинків) №3. Зазначену інформацію було доведено до відома співвласників будинку шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та на інформаційному стенді будинку (інформація про повне найменування управителя, контактні телефони, номер та дату укладення договору, ціну послуги) ( а.с. 8).

В силу вимог ч. ч. 1, 5ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Згідно п.18 цього Договору, він набирає чинності з моменту підписання і діє до 05.09.2018. Відповідно до п. 6 ст. 11 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», договір вважається продовженим на наступний однорічний строк, якщо за один місяць до закінчення строку дії жодна зі сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору.

Надання послуг в рамках дії зазначеного Договору було розпочато з 01.11.2017 року.

Згідно умов вказаного Договору, управитель КП «Запоріжремсервіс» ЗМР зобов`язалося надавати послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях для забезпечення їх сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження їх споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників співвласників, орендарів, наймачів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а замовник, в свою чергу, надав право Управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом.

Відповідно до п. 5 Договору, сторони домовилися, що замовник сплачує за надані управителем послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на житлово-комунальні послуги для житлових на нежитлових приміщень на першому поверсі: 5,52 гривень на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі співвласників, у тому числі: 1) за утримання та інші складові послуги - 5,02 грн./м.кв; 2) винагорода Управителеві 0,50 грн./м.кв. Для житлових на нежитлових приміщень, розташованих на 2 та вище поверхах: 5,52 гривень на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі співвласників, у тому числі: 1) за утримання та інші складові послуги - 5,02 грн./м.кв; 2) винагорода Управителеві 0,50 грн./м.кв.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Згідно із ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

За відомостями позивача, розмір оплати за послуги з управління багатоквартирним будинком, яку відповідач зобов`язана сплатити на користь управителя (КП «Запоріжремсервіс»), згідно розрахунку заборгованості, за період з листопада 2017 року по травень 2023 року становить 19502,81 грн. Відповідач зобов`язання з оплати послуг виконувала не належним чином, за вказаний період було сплачено 13828,83 грн., сума заборгованості, що залишилась непогашеною за розрахунком позивача складає 5673,98 грн.

Згідно відомостей департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 22.06.2023 №8275_04-47, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 26.09.1991 по теперішній час ( а.с. 21). Відповідачем не заперечується факт проживання у зазначеній квартирі.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказувала, що позивачем не підтверджено факту надання послуги з утримання будинку, в якому розташована квартира відповідача, не надано первинних документів бухгалтерського обліку, актів виконання та прийому-передачі послуг.

Приписами ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено перелік житлово-комунальних послуг. Зокрема, житлова послуга з управління багатоквартирним будинком включає в себе: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.

Згідно Договору № 1095-УБ від 06.09.2017 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 та розрахунку вартості витрат з управління багатоквартирним будинком, послуги з управління цим будинком складаються із: прибирання прибудинкової території, прибирання сходових клітин, прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі, технічне обслуговування ліфтів, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, дератизація, дезінсекція, обслуговування домових та вентиляційних каналів, технічне обслуговування мереж електропостачання та електрообладнання, поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливної каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових систем (у разі їх наявності), освітлення місць загального користування і підвальних приміщень та підкачування води, енергопостачання ліфтів..

З огляду на заперечення відповідача, суд враховує, що умовами Договору №1095-УБ від 06.09.2017, укладеного між співвласниками будинку АДРЕСА_1 та управителем, положеннями ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», не передбачено складення та підписання актів виконаних робіт.

Пунктами 12, 13 Договору № 1095-УБ від 06.09.2017 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 передбачено порядок здійснення контролю за якістю наданої послуги.

Зокрема, замовник здійснює контроль за якістю наданої послуги та ефективністю управління об`єктом шляхом проведення спеціальною контрольною комісією обстеження його технічного стану та опитування (анкетування) мешканців об`єкта, а також власників окремих приміщень, які в ньому не проживають, щодо якості надання управителем послуг згідно з додатками до цього договору. Замовник має право висунути претензії до низької якості послуг з управління об`єктом унаслідок вчинення непрофесійних або недбалих дій (бездіяльності) управителя, що оформлюються у вигляді звернення за підписом не менш як 75 відсотків мешканців об`єкта, а також власників окремих приміщень, які в ньому не проживають.

Документів щодо порушення зобов`язання за договором управителем КП «Запоріжремсервіс» ЗМР , які були б складені у відповідності до умов договору, суду не надано.

При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину - вищезазначеного договору у цій справі.

У встановленому законом порядку умови Договору № 1095-УБ від 06.09.2017, у тому числі в частині розміру тарифу, не оспорені і недійсними не визнані. Належних доказів надання неякісних послуг з управління багатоквартирним будинком та наявності підстав для їх несплати на користь управителя (КП «Запоріжремсервіс») відповідно до умов договору, матеріали справи не містять. Відомостей про створення в будинку АДРЕСА_1 об`єднання співвласників багатоквартирного будинку суду не надано.

Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Строк внесення щомісячних платежів, визначений п. 29 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою КМУ від 05 вересня 2018 р. №712, щомісяця до 20 числа місяця , наступного за розрахунковим. Отже, оскільки вказаними Правилами встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок оплати послуг щомісячно, то право вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку оплати кожного чергового рахунку, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його оплати. Таким чином, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання споживачем кожного з цих зобов`язань.

З розрахунку, долученого КП «Запоріжремсервіс» ЗМР до позовної заяви, встановлено, що за період заборгованості з 01.11.2017 по 01.05.2023 відповідачем здійснювались оплати: з лютого 2018 року по серпень 2018 року ; з жовтня 2018 року по листопад 2018 року; з січня 2019 року по лютий 2020 року; з червня 2020 року по січень 2022 року ( а.с. 18).

У відповідності до приписів ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Верховний Суд в постанові від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №760/16111/15-ц, від 07.04.2021 у справі № 301/1310/16-ц, від 14.04.2021 у справі №759/16720/16-ц.

Здійснення відповідачем платежів в більшому розмірі, аніж було нараховано відповідно, свідчить про визнання відповідачами боргу за попередній період.

Так, з матеріалів справи вбачається, що платежі в розмірі, що перевищували щомісячні платежі, здійснені у червні 2018 року у сумі 222,00 грн. при нарахуванні 209,30 грн.; у липні 2018 року у сумі 220,00 грн. при нарахуванні 203,73 грн.; у жовтні 2018 року у сумі 500,00 грн. при нарахуванні 264,82 грн.; у березні 2019 року у сумі 350 грн. при нарахуванні 320,22 грн.; у червні 2019 року у сумі 520,00 грн. при нарахуванні 320,22 грн.; у липні 2019 року у сумі 500,00 грн. при нарахуванні 320,22 грн.; у серпні 2019 року у сумі 500,00 грн. при нарахуванні 320,22 грн.; у вересні 2019 року у сумі 400,00 грн. при нарахуванні 400,00 грн.; у листопаді 2019 року у сумі 325,00 грн. при нарахуванні 320,22 грн.; у грудні 2019 року у сумі 325,00 грн. при нарахуванні 320,22 грн.; у лютому 2020 року у сумі 325,00 грн. при нарахуванні 320,22 грн.; у липні 2021 року у сумі 500,00 грн. при нарахуванні 320,22 грн.; у серпні 2021 року у сумі 500,00 грн. при нарахуванні 320,22 грн.; у вересні 2021 року у сумі 500,00 грн. при нарахуванні 320,22 грн.; у жовтні 2021 року у сумі 400,00 грн. при нарахуванні 320,22 грн.; у листопаді 2021 року у сумі 400,00 грн. при нарахуванні 320,22 грн.

Окрім цього, відповідно до п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» (зі змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями), в Україні встановлено карантин з 12.03.2020, що діє і на день винесення судом рішення, адже дію карантину продовжено до 31.08.2022. Відтак, позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину.

Крім цього, згідно пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Внаслідок закріплення пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України законодавець передбачив продовження окремих строків на час дії воєнного стану. Які строки продовжуються: зокрема, загальна та спеціальна позовна давність (статті 257-259, 681, 728, абз. 2 ч. 4 статті 362, ч. 1 статті 786, ч. 2 ст. 1293 ЦК України).

З урахуванням усіх вищенаведених норм чинного законодавства, суд приходить до переконання, що позивачем не пропущені строки позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом.

Згідно зі ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 дійсно не виконувала свої зобов`язання з оплати послуг позивача КП «Запоріжремсервіс» ЗМР належним чином, що призвело до виникнення заборгованості перед КП «Запоріжремсервіс» ЗМР з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01.11.2017 по 01.05.2023 в розмірі 5673,98 грн. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні. А отже вона, відповідно до положень статті 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язана сплатити суму боргу.

Позивач, посилаючись на Закони України «Про захист персональних даних», зазначає, що інформація яка зазначена у позові є персональними даними, для використання і поширення яких, чинним законодавством вимагається від будь-якої іншої особи, зокрема, отримання згоди на їх обробку.

Суд з цього приводу зазначає наступне.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

В силу частин першої та другої статті 11 Закону України "Про інформацію" інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

За правилами частин першої та другої статті 14 Закону України "Про захист персональних даних" поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу з баз персональних даних за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про інформацію" за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Статтею 21 Закону України "Про інформацію" визначено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що персональними даними є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована;

Згідно статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» від 1 червня 2010 року № 2297-VI, первинними джерелами відомостей про фізичну особу є: видані на її ім`я документи; підписані нею документи; відомості, які особа надає про себе.

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

У подальшому обробка персональних даних здійснюється протягом усього життя людини будь-якими підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, органами державної влади чи органами місцевого самоврядування або фізичними особами - підприємцями, які можуть здійснювати ці дії відповідно до законодавства і які нерозривно пов`язані з обробкою відомостей про таку особу.

Персональні дані з`являються у кожної людини вже з моменту народження фізичної особи, зокрема такі як ім`я, прізвище та по-батькові, біометричні дані, належність до певної статі, дата народження тощо. Практично в цей же час розпочинається процес обробки цих персональних даних конкретної фізичної особи, у тому числі і в базах персональних даних.

Статтею 2 Закону № 2297-VI, обробка персональних даних визначається як будь-яка дія або сукупність дій, здійснених повністю або частково в інформаційній (автоматизованій) системі та/або в картотеках персональних даних, які пов`язані зі збиранням, реєстрацією, накопиченням, зберіганням, адаптуванням, зміною, поновленням, використанням і поширенням (розповсюдженням, реалізацією, передачею), знеособленням, знищенням відомостей про фізичну особу.

Безумовно статтею 8 Закону № 2297-VI кожній особі надано право пред`являти вмотивовану вимогу із запереченням проти обробки своїх персональних даних органами державної влади, місцевого самоврядування при здійсненні їхніх повноважень, передбачених законами. Необхідною умовою для того, щоб скористатися цим правом, громадянин повинен пред`явити саме вмотивовану вимогу.

Також кожному громадянину надається право вимагати зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем або розпорядником бази персональних даних - але винятково у разі, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Згідно ч.5, 6 ст.6 ЗУ «Про захист персональних даних» обробка персональних даних має здійснюватись для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством . Водночас обробка персональних даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди не допускається, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У відповідності до ч.1 ст.24 ЗУ «Про захист персональних даних» володілець персональних даних зобов`язаний забезпечити захист цих даних від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних.

Згідно ч.3 ст.10 ЗУ « Про захист персональних даних» на працівників суб`єктів відносин, пов`язаних із персональними даними, покладається обов`язок не розголошувати у будь-який спосіб персональні дані, які їм було довірено або які стали відомі у зв`язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов`язків, крім випадків, передбачених законом.

Вимогами п.2 ч. 3 ст.175 Цивільного Процесуального кодексу України визначено обов`язкові умови , які повинна містити позовна заява , а саме: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

А тому, для дотримання вимог закону - оформлення позову, згода на суб`єкта персональних даних не вимагається, з чого слідує, що позивач при зверненні до суду з позовною заявою до відповідача діяв у випадку передбаченому законом, у порядку встановленому Цивільним Процесуальним кодексом України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 263- 265, 273 ЦПК України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком. - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 23-а, , р/р НОМЕР_2 у банку Запорізьке РУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 313399) заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним за період з 01.11.2017 по 01.05.2023 у розмірі 5673 гривні 98 копійок..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 23-а, , р/р НОМЕР_2 у банку Запорізьке РУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 313399) понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп.

Повний текст рішення буде виготовлено 24.11.2023 року

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В.Марченко