Дата документу 27.11.2023 Справа № 335/1486/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/1486/23 Головуючий у 1 інстанції Воробйов А.В.
Провадження № 22-ц/807/2015/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2023 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У лютому 2023 Концерн «Міські теплові мережі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, обґрунтовуючи вимоги тим, що за період з 01.10.2015 по 31.10.2021 року загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, наданих Концерном «МТМ» відповідачу, на адресу надання послуг: АДРЕСА_1 складає 14 719,66 грн..

Концерн «МТМ» по відношенню до відповідача як споживачів послуг являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Позивач просив стягнути вказану заборгованість з відповідача та сплачений судовий збір.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 627 гривень 91 копійку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» судовий збір у розмірі 114 гривень 60 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Концерн «МТМ» подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути судовий збір.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано правил переривання перебігу позовної давності, невірно застосовано норму матеріального права щодо визначення особи на яку покладено обов`язок повірки лічильника, а також зарахування платежів здійснених на оплату поточного нарахування в рахунок оплати боргу.

Відповідачем 03.11.2023 року було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2023 року у цій справі в силі.

15.11.2023 року на адресу апеляційного суду надійшли пояснення від Концерну «Міські теплові мережі», в яких апелянт не погоджується з викладеним ОСОБА_1 в відзиві на апеляційну скаргу запереченнями та підтримує заявлені в апеляційній скарзі вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стягненню підлягає сума заборгованості виключно з 12.03.2017 року по 01.11.2021 року, у зв`язку з тим, що позивачем не зазначено поважних причин строку позовної давності, не заявлено клопотання про поновлення цього строку. Також, судом зазначено, що всі платежі, які надходили на рахунок позивача у період з 01.11.2021 по 24.03.2023 року зменшували заборгованість, що утворилась у період до 01.11.2021 року. Окрім цього, судом зазначено, що не підлягає стягненню сума нарахована з січня 2019 по 31 жовтня 2021 року, у зв`язку з тим, що з лютого 2019 року прилад обліку гарячої води було знято з абонентського обліку у зв`язку з вичерпним терміном державної повірки, яку мав здійснити Концерн «МТМ». У підсумку на користь позивача стягнуто 627 гривень 91 копійку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись, оскільки до таких висновків суд прийшов з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Судом встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб.

Встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, який 20.02.2023 сформований за відомостями електронної бази даних Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, а відтак є споживачем наданих за вказаною адресою житлово-комунальних послуг.

26.08.2010 між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

З позовної заяви та доданих до неї довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та розрахунку суми позову, встановлено, що загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавалися Концерном «МТМ» за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2015 по 31.10.2021 складає 14 719,66 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

За нормами ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води; наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язанням, пов`язаним з найманням житла.

За правилами ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019 року, а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п.п. 11, 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила № 630), чинних на момент виникнення спірних правовідносин, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Згідно п. 18 Правил № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до п.п. 20, 21 Правил № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів

(норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно п. 30 Правил № 630 споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Споживач згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року, здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону.

За змістом ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Так, згідно розрахунку заборгованості, заборгованість за надані у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.10.2015 по 31.10.2021 становить 14 719,66,грн..

Тобто, Концерн «Міські теплові мережі» нарахував заборгованість за централізоване опалення та постачання гарячої води за період з 01.10.2015 по 31.10.2021.

З позовом про стягнення вказаної суми заборгованості позивач звернувся до суду 20.02.2023 (згідно штампу з відміткою суду).

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Як встановлено судом, відповідач зобов`язаний щомісяця здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, а відтак вказані зобов`язання відповідача з оплати житлово-комунальних послуг виникали щомісяця. Розрахунковим періодом для оплати послуг, згідно п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, є календарний місяць. Плата за послуги повинна була вноситися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Тобто, з 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці житлово-комунальних послуг, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. Вказаний закон набрав чинності з 02 квітня 2020 року.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020.

З позовом до суду Концерн «МТМ» звернувся 20.02.2023. Строк позовної давності продовжено з дня набрання чинності змін у Розділі «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо продовження строку позовної давності, з 02.04.2020.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Судом першої інстанції зазначено, що строк у яких позивач має право заявляти заборгованість починається з 12.03.2017 р..

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Враховуючи п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України позивач має право заявляти що заборгованість починається з 12.03.2017 р.

Однак, відповідно до розрахунку суми заборгованості (а.с. 6) у квітні 2017 відповідачем було здійснено оплату за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 800 гривень 00 копійок. Нараховано за вказаний місяць 00 гривень 00 копійок.

Відповідпо до ч.1 ст 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Частиною 3 статті 264 ЦК України визначено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У Постанові Верховного Суду України від 27.04.2016 року у справі №3-269гс16 зазначено, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обв`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, може належати, у тому числі, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Аналогічні висновки викладені в Постановах Верховного Суду України від 14.02.2018 у справі №161/15679/15-ц, від 08.11.2017 року у справі №6-2891цс16.

Отже, враховуючи положення статті 264 ЦК України, позивач має право на стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з урахуванням строку позовної давності три роки, тобто з квітня 2014 року.

Виходячи з зазначеного, Концерном «Міські теплові мережі» обґрунтовано період стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.10.2015 по 31.10.2021.

Судом першої інстанції, визначено, що позивач зменшив суму заборгованості шляхом проведення платежів у період з 01.01.2022 року по 01.04.2023 року на 5 600 гривень 00 копійок.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідачем по справі було надано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву (а.с. 35), додатками до відзиву є копії квитанцій про сплату та рахунків 10 аркушів (а.с. 38-47).

Платіжна інструкція від 27.01.2022 року (а.с. 38) платник - ОСОБА_1 , отримувач Концерн «МТМ», , має графу «період» в якій зазначено 01.12.2021 - 31.12.2021, сума зарахування 400 гривень 00 копійок.

Платіжна інструкція від 29.03.2022 року (а.с. 39) платник - ОСОБА_1 , отримувач Концерн «МТМ», , має графу «період» в якій зазначено 01.02.2022 - 28.02.2022, сума зарахування 800 гривень 00 копійок.

Платіжна інструкція від 21.04.2022 року (а.с. 40) платник - ОСОБА_1 , отримувач Концерн «МТМ», , має графу «період» в якій зазначено 01.03.2022 - 31.03.2022, сума зарахування 400 гривень 00 копійок.

Платіжна інструкція від 24.05.2022 року (а.с. 41) платник - ОСОБА_1 , отримувач Концерн «МТМ», , має графу «період» в якій зазначено 01.04.2022 - 30.04.2022, сума зарахування 400 гривень 00 копійок.

Платіжна інструкція від 25.06.2022 року (а.с. 42) платник - ОСОБА_1 , отримувач Концерн «МТМ», , має графу «період» в якій зазначено 01.05.2022 - 31.05.2022, сума зарахування 400 гривень 00 копійок.

Платіжна інструкція від 27.09.2022 року (а.с. 44) платник - ОСОБА_1 , отримувач Концерн «МТМ», , має графу «період» в якій зазначено 01.08.2022 - 31.08.2022, сума зарахування 400 гривень 00 копійок.

Платіжна інструкція від 29.11.2022 року (а.с. 45) платник - ОСОБА_1 , отримувач Концерн «МТМ», , має графу «період» в якій зазначено 01.10.2022 - 31.10.2022, сума зарахування 400 гривень 00 копійок.

Загальна сума оплати за платіжними інструкціями становить 3 200 гривень 00 копійок.

В зазначених платіжних інструкціях вказано період за який здійснена оплата за постачання теплової енергії на розрахунковий рахунок Концерну «МТМ», що унеможливлює зарахування вказаних сум в рахунок зменшення заборгованості за період з 01.10.2015 по 31.10.2021 року.

Меморіальний ордер від 24.07.2022 року (а.с. 43) платник ОСОБА_2 , отримувач АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», ЄДРПОУ отримувача 14360570, сума зарахування 1 247 гривень 06 копійок.

Платіжна інструкція від 22.08.2022 року (а.с. 43 зворотня сторона) платник ОСОБА_2 , отримувач АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», ЄДРПОУ отримувача 14360570, сума зарахування 1 179 гривень 67 копійок.

Платіжна інструкція від 23.12.2022 року (а.с. 46) платник ОСОБА_2 , отримувач АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», ЄДРПОУ отримувача 14360570, сума зарахування 403 гривні 00 копійок.

Платіжна інструкція від 25.01.2023 року (а.с. 46 зворотня сторона) платник ОСОБА_2 , отримувач АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», ЄДРПОУ отримувача 14360570, сума зарахування 403 гривні 00 копійок.

Платіжна інструкція від 24.02.2023 року (а.с. 47) платник ОСОБА_3 , отримувач АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», ЄДРПОУ отримувача 14360570, сума зарахування 403 гривні 00 копійок.

Платіжна інструкція від 24.03.2023 року (а.с. 47 зворотня сторона) платник ОСОБА_3 , отримувач АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», ЄДРПОУ отримувача 14360570, сума зарахування 403 гривні 00 копійок.

Загальна сума оплати за платіжними інструкціями становить - 4 038 гривень 73 копійки.

В зазначених платіжних інструкціях отримувачем переказів є АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», ЄДРПОУ отримувача 14360570 належить АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», номер розрахункового рахунку отримувача належить АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», що унеможливлює зарахування вказаних сум в рахунок зменшення заборгованості за період з 01.10.2015 по 31.10.2021 року, оскільки отримувачем не є Концерн «МТМ».

Крім того, судом першої інстанції визнано, що не підлягає стягненню частина нарахування боргу за ГВП у сумі 2073,16 грн. за період з січня 2019 року по 01 листопада 2021 року виходячи з такого.

Встановлено, що у рахунку значиться заборгованість за ГВП 2073,16 грн.. відповідач, у суді першої інстанції стверджував, що у квартирі встановлено бойлер і такий факт підтверджується тим, що у спірний період з 12.03.2017 р. по 01.02.2019 р. по такій графі нарахування відсутні. З яких підстав виникли нарахування після січня 2019 р. не вказано. Окрім цього, з лютого 2019 р. прилад обліку гарячої води було знято з абонентського обліку у зв`язку з вичерпним терміном державної повірки. Нарахування за послуги з постачання гарячої води по особовому рахунку № НОМЕР_1 з 01.02.2019 р. згідно встановлених норм

споживання 0,14 куб.м. на одну особу на добу, відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі, з урахуванням фактичних годин подачі та аварійних відключень.

Судом першої інстанції, зазначено, що згідно з частиною четвертою статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання, якщо інше не встановлено договором, укладеним відповідно до законів, що регулюють відносини у сферах електроенергетики та газопостачання.

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки.

Посилаючись на вказані норми, суд першої інстанції встановив, що саме позивач несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі позивача, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, у зв`язку з чим не підлягає стягненню нарахована за період з 01 січня 2019 року по 31 жовтня 2021 року сума заборгованості.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", який набрав чинності 02 серпня 2017 року та Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1344 від 02 листопада 2017 року, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг виконала перерахунок вартості тарифів та вилучила з них витрати, пов`язані з обслуговуванням та повіркою загальнобудинкових та індивідуальних засобів обліку, тим самим поклавши обов`язок на власника індивідуального засобу обліку води за власний рахунок здійснювати їх періодичну повірку, обслуговування та ремонт, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

До листопада 2017 року періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, здійснювались за рахунок суб`єктів господарювання, а з 29 листопада 2017 року повірка та ремонт засобів квартирних приладів обліку води. Які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти абонентів.

Згідно п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630, засоби обліку води і теплової енергії,

встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

Пунктом 20 Правил № 630 передбачено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідно до пункту 21 Правил № 630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води та теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з затвердженими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення з розрахунку на одну особу та не ведення особистого підсобного господарства.

Процедуру подання засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) визначено Порядком подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 № 474 (далі Порядок).

Відповідно до п.7 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №474 від 08 липня 2015 року виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за встановленою формою рекомендованим листом з повідомлення про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.

В період виникнення обов`язку щодо повірки засобу вимірювальної техніки вказаний обов`язок покладений на споживача.

В матеріалах справи наявний рахунок на сплату житлово-комунальних послуг за січень 2019 року з відповідним попередженням від Концерну "Міські теплові мережі" та зазначенням наслідків не проведення періодичної повірки споживачем засобу вимірювальної техніки (а.с. 67).

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у Постанові від 11 травня 2021 року у справі №215/6483/19.

Виходячи з зазначеного, Концерном «Міські теплові мережі» обґрунтовано період стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.01.2019 по 31.10.2021.

Доводи апеляційної скарги зайшли своє підтвердження під час розгляду колегією суддів матеріалів справи.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог, а тому стягненню на користь Позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 6 507 грн. за подання апеляційної скарги та позовної заяви. (2 481 грн. + 4 026 грн.)

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2023 року у цій справі скасувати, прийняти постанову наступного змісту.

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 14 719 гривень 66 копійок (чотирнадцять тисяч гривень сімсот дев`ятнадцять гривень шістдесят шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 6 507 гривень 00 копійок (шість тисяч п`ятсот сім гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 27 листопада 2023 року.

Головуючий

Судді: