РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Харечко С.П.

при секретарі Литвиненко В.М.

з участю представника позивача адвоката Мікосянчик І.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 від імені якої діє адвокат Мікосянчик І.Ю. звернулася до Рівненського міського суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 2014 року позивач з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Більше десяти років не підтримують жодних шлюбних стосунків. Вказує, що збереження шлюбу та подальше подружнє життя суперечить інтересам позивача. Від шлюбу мають спільну повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 30.06.2023 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 24.10.2023 року призначено подружжю строк для примирення один місяць.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що у наданий судом строк сторони не примирилися, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо розірвання шлюбу, просив надати більший подружжю строк для примирення, оскільки позивачка на даний час перебуває за кордоном. Також заперечував щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу.

Заслухваши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно 12.05.2023 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_6 ) зареєстрували шлюб 06 серпня 1999 року, актовий запис №817.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно дост.110 СК України.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати.

Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно частини третьої зазначеної статті до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

За змістом п.2. ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Згідно ч. 8 вказаної статті - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При розгляді даного питання, суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка міститься у його Постанові від 30 серпня 2018 року по справі №466/2631/16-ц, де зазначено, що: «На підтвердження цих обставин (витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера)»

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі №372/1010/16-ц.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження понесених витрат представником позивача суду надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 08.05.2023 р. укладений між адвокатом Мікосянчик І.Ю. та ОСОБА_2 ; квитанцію до прибуткового касового ордеру №14 від 09.06.2023 р. на суму 5000грн.. ордер про надання правничої (правової) допомоги.

Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги від 08.05.2023 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значення справи для сторони, та вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які позивач поніс підлягають до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 06 серпня 1999 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції, актовий запис №817 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі 1073,60 грн. та витрати на правничу допомогу 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 27.11.2023 року.

Суддя Харечко С.П.