Справа № 346/6067/23
Провадження № 2-о/346/302/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар судових засідань: Івантишин Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою, де заінтересованою особою вказав: ОСОБА_2 та просить суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме те, що ОСОБА_1 , станом на 11 червня 2013 року проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 25 жовтня 2023 року у справі було відкрито провадження. Справу вирішено розглянути за правилами спрощеного провадження, із проведенням судового засідання та викликом учасників справи.

24 листопада 2023 року о 10 годині 00 хвилин, в судове засідання сторони не з`явились, представник заявниці подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без її участі, а заінтересована особа подала заяву, в якій визнала вимоги в повному обсязі.

За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиції учасників справи.

Позиція заявника полягала у тому, що він має зареєстроване місце проживання за однією адресою, але фактично, з 2011 року по 11 червня 2013 року проживав разом із своєю бабусею: ОСОБА_3 за іншою адресою, зокрема: АДРЕСА_1 . І оскільки вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 він вважав себе таким, що прийняв спадщину після її смерті для чого звернувся до нотаріуса, але той відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не надав доказів постійного проживання разом із бабусею на момент її смерті за однією адресою. І тому, звернувся до суду. Метою встановлення зазначеного факту є оформлення права на спадщину.

Заінтересована особа подала заяву, якою добровільно та безумовно вимоги визнала в повному обсязі.

Згідно частини 8 статті 49 ЦПК України заявник та заінтересовані особи у справах окремого провадження мають права та обов`язки сторін, крім випадків, передбачених у розділі IV цього кодексу.

Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Зважаючи на те, що заінтересована особа подала письмову заяву, якою визнала вимоги, суд приймає визнання заінтересованою особою заяви ОСОБА_1 . При цьому судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання заінтересованою особою заяви суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не заінтересованої особи), а також те, що визнання заяви не є добровільним чи є умовним.

Тому, оскільки заявник просить суд захистити його порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_3 , за рішенням суду, а заінтересована особа при цьому визнає вказані вимоги, і ці заяви відповідають їх дійсній волі, а підстави вважати, що встановлення факту спільного проживання будуть порушені особисті та майнові права заявника чи заінтересованої особи, відсутні, суд вважає, що заява, про встановлення факту родинних відносин, підлягає задоволенню.

Отже, керуючись статтями 2,10,19,23,34,76-113,182-183,258-259,263-265,268,272-273,293-294,315, 319,351,355, Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , у період з з 2011 року по 11 червня 2013 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

Суддя Коваленко Д. С.