З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Номер провадження 2/229/1131/2023
Справа № 229/2048/23
22 листопада 2023 року Дружківський міський суд Донецької області в складі:
судді Лапченко О.М.,
за участі секретаря Терещенко С.В.,
прокурора Подлуцької Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка Донецької області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом заступника керівника заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння,
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 17 квітня 2023 року відкрите загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 18 травня 2023 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 30 червня 2023 року зупинене провадження у справі за позовом заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області в інтересах Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області до ОСОБА_1 про витребування із чужого незаконного володіння земельної ділянки до набрання законної сили рішення у справі № 229/39/23 за позовом заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Світлодарської сільської військової адміністрації до ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення.
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 07 листопада 2023 року провадження по справі відновлене та призначено до судового розгляду.
Прокурор в судовому засіданні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Представник позивача - Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечує, проти заочного розгляду справи також не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі.
При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках.
Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Обґрунтування наведені прокурором в позові щодо представництва в суді суд вважає достатніми для його звернення у суд, оскільки порушуються питання захисту інтересів держави, і інші державні органи не здійснили ефективний захист інтересів держави щодо захисту її майнових прав.
Згідно статей 13, 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
Згідно ст. 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цими та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Водночас за статтею 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, якщо позивачем або відповідачем визначений орган місцевого самоврядування, то такий орган не має власних прав і обов`язків, а наділений повноваженнями (компетенцією) представляти територіальну громаду у відповідних правовідносинах.
Власником майна (землі) комунальної власності на момент виникнення правовідносин була Луганська селищна територіальна громада (на теперішній час є Світлодарська міська територіальна громада Бахмутського району Донецької області), яка делегувала на момент прийняття рішення Луганській селищній раді Бахмутського району Донецької області (на момент пред`явлення позову Світлодарській міській раді Бахмутського району Донецької області, повноваження якої виконує Світлодарська міська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області) повноваження на здійснення права власності від імені територіальної громади та розпорядження об`єктами комунальної власності в їх інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом.
Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами Земельного Кодексу України, виходячи з редакції Закону, чинної на час правовідносин сторін.
Згідно п.«б» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно ч.3 ст.116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.
Відповідно до ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Таким чином, чинне законодавство України не передбачає можливості безоплатно отримувати у власність земельну ділянку із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства два або більше рази.
За таких обставин, використання громадянами України права на безоплатне отримання землі має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (понад норми приватизації, встановлені Земельним кодексом України).
Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 га, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених ст. 121 ЗК України для ведення особистого селянського господарства.
Таким чином, передбачена ст. 116, 121 Земельного Кодексу України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала у власність земельну ділянку, меншу від граничної площі, передбаченої ст. 121 Земельного кодексу України, не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге, навіть площею, що складає різницю між гранично можливою та раніше отриманою у власність.
Однак, Луганською селищною радою Бахмутського району Донецької області на момент прийняття рішення № 6/125-1427 від 18.06.2021 не перевірено факт реалізації ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності, а тому дане рішення про передачу такої ділянки у власність особи, яка таке право вже використала, є незаконним.
Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 29 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнане незаконним та скасоване рішення Луганської селищної ради Бахмутського району Донецької області від 18.06.2021 № 6/125-1427 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки цільове призначення якої змінюється ОСОБА_1 », яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку комунальної власності (кадастровий номер :01:045:0027) загальною площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства (а.с.97-103).

Відповідно до ст.90 Земельного кодексу України порушені права власників земель ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності, зокрема право на витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України) та від добросовісного набувача (ст. 388 ЦК України).

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

Відповідні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26.05.2021 у справі № 282/1874/18, а також у постанові Великої Палата Верховного Суду від 12 лютого 2020 у справі П/811/1640/17, у постанові Великої Палата Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц.

Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Згідно із п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України).

В п. 38, 39 постанови Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 916/3727/15 вказано, що за змістом статей 387, 388 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися вказаним майном в результаті його незаконного вибуття з володіння, за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння.

Враховуючи викладене, земельна ділянка з кадастровим номером :01:045:0027, загальною площею 2,0000 га, що знаходиться в адміністративних межах Світлодарської міської ради Бахмутського району Донецької області, підлягає витребуванню у ОСОБА_1 на користь Світлодарської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області в особі Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, яка виконує повноваження Світлодарської міської ради Бахмутського району Донецької області.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 76 005 грн. та судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 1 342 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння - задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Світлодарської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області в особі Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, яка виконує повноваження Світлодарської міської ради Бахмутського району Донецької області, земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:045:0027, загальною площею 2,0000 га, вартістю 5 067 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )на користь Донецької обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи 25707002, юридична адреса: вул. Університетська, 6, м. Маріуполь, Донецька область, 87500, рахунок UA0016251, Держказначейська служба України м. Київ, отримувач - Донецька обласна прокуратура) витрати зі сплати судового збору в сумі 77 347 грн.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 158 ЦПК України вжиті ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 28.03.2023 року заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя - О.М. Лапченко