441/2390/23 2/441/707/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2023 м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Малахової-Онуфер А.М.

з участю секретаря судового засідання Гордієнко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 28.09.2023 звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 19.07.2017 Городоцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 72, у шлюбі мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що спільне життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю, виховання дитини та сімейні цінності, як наслідок проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконана, що втратила до ОСОБА_2 почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Просила позов задовольнити.

Ухвалою судді від 29.09.2023 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивачка ОСОБА_1 в телефонному режимі позов підтримала покликаючись на мотиви викладені у заяві, окрім цього зазначала, що з відповідачем з травня 2023 року разом не проживають, з цього часу стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, просила про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у заяві від 13.11.2023 позов визнав, просив про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

За положеннями ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Із змісту заяви від 28.09.2023, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували 19.07.2017 шлюб у Городоцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 72, у шлюбі мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сторони з травня 2023 року разом не проживають, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, причина розпаду сім`ї - різні погляди на шлюб та сім`ю.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позивачка настоює на розірванні шлюбу.

Відповідач у заяві від 19.10.2023 позов визнав.

З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя ОСОБА_5 , суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення, що шлюб носить формальний характер, подружні відносини між сторонами припинено остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим.

Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх малолітньої дитини повноцінний розвиток та виховання якої у сім`ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим.

Позивачкою ОСОБА_1 заявлено вимогу про відновлення дошлюбного прізвища у справі, що розглядається в порядку позовного провадження.

За положенням ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу.

Зі змісту ч. 8 ст. 294 ЦПК України вбачається, що вимога про вибір прізвища, тобто його зміну, вирішується судом виключно у справах окремого провадження, тобто при відсутності спору між сторонами щодо розірвання шлюбу (ч. 3 ст. 293 цього Кодексу).

З огляду на те, що законодавством при розгляді цивільних справ у позовному провадженні про розірвання шлюбу не передбачено вирішення питань, що стосується зміни прізвища особи, яка бере участь у справі на її вимогу, окрім цивільних справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, суд у задоволенні вимоги позивачки в цій частині - відмовляє.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 1 073 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 89, 133, 141, 209, 247, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 24, 56, 112 СК України, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , прож. на АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , прож. на АДРЕСА_2 ) зареєстрований 19 липня 2017 року Городоцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 72.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 073 грн. 60 коп. судового збору.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я Малахова-Онуфер А.М.