НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

24 листопада 2023 рокуСправа № 322/1902/23

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., розглянувши матеріали

заяви:ОСОБА_1
до:ОСОБА_2
про:видачу судового наказу про стягнення аліментів,

та перевіривши дотримання представником заявниці вимог ст.163 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України),

встановив:

22.11.2023 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшла зазначена заява, в якій представник заявниці просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення повноліття дитиною

Вирішуючи питання про наявність підстав для видачі судового наказу, суд виходить з такого.

Згідно з п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У поданій заяві зазначено, що на даний час, у зв`язку із проведенням бойових дій, заявниця вимушена с донькою проживати на території Словацької Республіки. До заяви додано ряд копій документів, зокрема договору про надання житла біженця. Зі змісту цього договору випливає, що заявниця проживає як біженець в Словацькій Республіці. Втім встановити коли було укладено цей договір, чи є він чинним неможливо. Також з цього договору та з інших доданих до заяви документів неможливо встановити чи дійсно ОСОБА_1 проживає разом із ОСОБА_3 і те, що остання знаходиться на утриманні матері.

Відсутність таких доказів унеможливлює вирішення питання про стягнення аліментів, оскільки відповідно до ч.5 ст.183 СК України, право на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що подана заява не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України, отже за рештою вимог також слід відмовити у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч.2 ст.165 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.165 167, 260, 261, 263, 272 ЦПК України, суддя

ухвалив:

відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на підставі пункту 1 частини першої статті 165 ЦПК України.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ цього Кодексу, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.О. Губанов