Постанова

Іменем України

23 травня 2023 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/7515/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Стрижеуса А. М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 ,

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва

від 25 листопада 2021 року про відмову у прийнятті заяви про зміну предмета позову

в складі судді Мицик Ю. С.

у цивільній справі №753/22140/19 Дарницького районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП»,

третя особа - ОСОБА_3 ,

про визнання дій протиправними та скасування актів

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А. М. та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» (далі - ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП»), в якому просила:

визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А. М. щодо прийняття постанови від 25.10.2019 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та акту про реалізацію предмета іпотеки від 25.10.2019 у виконавчому провадженні НОМЕР_1;

визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А, М. від 25.10.2019 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні НОМЕР_2;

визнати незаконним та скасувати акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А. М. від 25.10.2019 про реалізацію предмета іпотеки від 25.10.2019 у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

25 жовтня 2021 року позивачка подала заяву про зміну предмета позову, в якій посилаючись на те, що обраний нею спосіб захисту порушеного права є неефективним, просила, окрім первісних позовних вимог:

визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири боржника за адресою: АДРЕСА_1 , з електронних торгів у виконавчому провадженні НОМЕР_1, наявність факту укладення якого підтверджується оскаржуваними постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А. М. від 25.10.2019 про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу та акту про реалізацію предмета іпотеки від 25.10.2019;

скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовської М. А. про державну реєстрацію прав (права власності квартири боржника за адресою: АДРЕСА_1 ) та їх обтяжень індексний №49402993 від 29.10.2019 за ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп»;

витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року:

відмовлено у прийнятті до розгляду заяви представника позивача про зміну предмета позову від 24 жовтня 2021 року та залучення співвідповідача від 25 жовтня 2021 року;

відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової технічної експертизи від 04 грудня 2020 року та витребування доказів від 23 жовтня 2021 року;

відмовлено в задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС.ДІ.СІ.ГРУП" (далі - ТОВ "ЕС.ДІ.СІ.ГРУП" ) від 28 квітня 2021 року про повернення позову;

задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів від 23 жовтня 2021 року;

залучено до участі у справі ОСОБА_3 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А. М., ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» про визнання незаконними та скасування правових актів, що порушують право власності та призначено справу до судового розгляду по суті.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивачка подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги, окрім іншого, позивачка зазначила, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що цивільний процесуальний закон не передбачає можливості залишення без руху заяви, в тому числі про зміну предмета позову, поданої в порядку ч. 3 ст. 49 ЦПК України.

Судом не взято до уваги приписи частини першої статті 185 ЦПК України, згідно якої, у разі якщо заява не відповідає вимогам ст. 175 і 177 цього Кодексу, то суд постановляє ухвалу про залишення такої заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків. Жодної іншої процесуальної норми, яка б передбачала негативні для заявника процесуальні наслідки, у зв`язку із несплатою судового збору, не існує.

Су дійшов помилкового висновку, що в заяві про зміну предмета позову не зазначено ціну позову щодо вимоги майнового характеру та не надано висновку про оцінку вартості спірної квартири.

За наведених обставин просила скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25.11.2021.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 01 березня 2023 року постанову Київського апеляційного суду від 07.09.2022 скасовано в частині закриття апеляційного провадження на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25.11.2021 в частині відмови у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмету позову та передано справу в цій частині до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Таким чином, ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 25.11.2021 переглядається судом апеляційної інстанції лише в частині відмови у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмету позову.

В постанові Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №2-202/11 вказано на те, що процесуальним наслідком відмови у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог (зміни предмета позову) є повернення такої заяви, яка в свою чергу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення позовної заяви (заяви) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Позивачка ОСОБА_1 , належним чином повідомлялася про розгляд її апеляційної скарги в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи шляхом надсилання копії ухвали про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження (том 3, а. с. 108-110).

Відповідачі, належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги позивача в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями (том 3, а. с. 111-112).

Третя особа - ОСОБА_3 , належним чином повідомлялася про розгляд її апеляційної скарги в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи шляхом надсилання копії ухвали про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження (том 3, а. с. 108-110).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу в частині відмови у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмета позову, суд першої інстанції виходив з того, що не зазначення позивачем ціни позову, а також не долучення документу, що підтверджує сплату судового збору за нові позовні вимоги, є підставою для повернення такої заяви без надання строку для усунення недоліків.

Колегія суддів вважає помилковими такі висновки суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

При розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частини 1 та 2 ст. 174 ЦПК України).

Вимоги щодо форми, змісту, порядку подання заяв по суті та наслідки їх недодержання закріплені у статтях 175-177 ЦПК України.

Водночас, згідно з частинами 1 та 2 статті 182 цього Кодексу, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення закріплені у статті 183 ЦПК України. Одночасно у частині 5 статті 49, частині 3 статті 176 ЦПК України закріплені спеціальні вимоги, зокрема, до заяви про збільшенні розміру позовних вимог або зміни предмета позову.

Так, у першому реченні частини 5 статті 49 ЦПК України передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

У другому реченні тієї ж частині передбачені правові наслідки недотримання цих вимог. Зокрема, у разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Згідно з частиною 3 статті 176 ЦПК України , у разі збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд із відповідною заявою. Аналогічні вимоги закріплені у абзаці 2 частини 2 статті 6 Закону України "Про судовий збір", яка передбачає, що у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду.

Разом з тим, Верховний Суд в постанові від 23.01.2020 у справі №925/186/19 зауважив, що правові наслідки неподання відповідних доказів встановлено в ч. 10 ст. 174 ГПК України (ч. 9 ст. 185 ЦПК України), яка передбачає, що заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Також Верховний Суд зауважив, що дана норма застосовується не лише у випадку, коли суд перед прийняттям до розгляду заяви встановить, що відповідно до платіжного доручення (квитанції, чека тощо) сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір»), а також у випадку, коли до заяви взагалі не додані документи, які підтверджують сплату судового збору в установлених порядку і розмірі у зв'язку із збільшенням розміру позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного обставин, колегія суддів вважає помилковим та передчасним висновок суду першої інстанції про відмову у прийнятті заяви позивача про зміну предмета позову, у зв`язку з тим, що в заяві не зазначено ціни позову та не долучено доказів сплати судового збору.

За вказаних обставин, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції від 25.11.2021 в частині відмови у прийняття до розгляду заяви про зміну предмета позову перешкоджає подальшому провадженні у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 369, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 ,- задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року в частині відмови у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмета позову - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

А. М. Стрижеус