У Х В А Л А
про відмову в забезпеченні позову
Справа № 936/1411/23
Провадження № 2-з/936/13/2023
22.11.2023 смт.Воловець
Суддя Воловецького районного суду Закарпатської області Павлюк С.С., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на житловий будинок садибного типу загальною площею 69,8 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити вчиняти будь-які дії, направлені на володіння, користування та розпорядження житловим будинком садибного типу загальною площею 69,8 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
в с т а н о в и в:
Представник заявника ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на житловий будинок садибного типу загальною площею 69,8 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити вчиняти будь-які дії, направлені на володіння, користування та розпорядження житловим будинком садибного типу загальною площею 69,8 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
У даній заяві заявник зазначає, що ОСОБА_2 відповідно до витягу з державного реєстру речових прав від 11.08.2023 є власником житлового будинку садибного типу загальною площею 69,8 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . державна реєстрація права власності відбулася на підставі виписки із погосподарської книги, серія та номер: 68, виданий 09.06.2023: Нижньоворотська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області, технічний паспорт, серія та номер: ТЮ1: НОМЕР_1 , виданий 01.08.2023, видавник ЄДЕССБ. 14.11.2023 стало відомо, що житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , на підставі договору дарування від 20.12.2002, посвідченого Воловецькою державною нотаріальною конторою в реєстрі за №1574. Власниця померла у 2014, її спадкоємецею є дочка - ОСОБА_4 , яка повідомила, що оформляє спадкові права на даний житловий будинок. Забудовником житлового будинку є ОСОБА_2 , померла ОСОБА_3 та ОСОБА_4 жодного відношення до даного будинку не мають. Жодного дня в ньому не проживали. Не здійснювали будівництво, реконструкцію чи ремонт даного будинку.
Дослідивши заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, приходжу до висновку, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яким він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
Згідно з положеннями ст. 151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може на будь-якій стадії розгляду справи забезпечити позов, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Аналізуючи зазначені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі. При цьому, суд має враховувати, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
У поданій заяві не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття цих заходів забезпечення позову, а лише містяться посилання на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є суб`єктивним припущенням сторони заявника. Тобто з наведеного вбачається, що заява належним чином немотивована та до неї не додані додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, як зазначено у заяві.
Заявник належним чином не обґрунтував заяву про забезпечення позову в частині того, що існує ризик реалізації вказаного майна під час розгляду справи.
При цьому, із вказаної заяви та доданих до неї документів не вбачається ризиків здійснення відповідачем будь-яких дій, направлених на відчуження вказаного майна.
Разом з тим, заявником у заяві про забезпечення позову не кокретизовано майно, а саме не зрозумілим є номер житлового будинку, на який необхідно накласти арешт, зокрема власником будинку АДРЕСА_2 є сам заявник ОСОБА_2 , натомість доказів права власності на будинок АДРЕСА_2 у заяві не зазначено, в іншому випадку не вказано тотожність даних будинків.
Враховуючи викладене, приходжу до того, що правовий інститут забезпечення позову не може вирішувати усі правовідносини між сторонами або захищати усі без виключення права сторін від їх можливого порушення. Єдиною метою для забезпечення позову є не захист усіх прав і інтересів сторін, а виключно забезпечення можливості виконання рішення суду у разі задоволення позову. За таких умов, забезпечення позову застосовується у разі потенційного ризику неможливості виконання рішення суду. В даному випадку наявність такого ризику не доведено, оскільки власником спірного будинку є заявник, отже підстав для забезпечення позову не встановлено, а тому заява про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України,
у задоволені заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Відповідно до Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Воловецький районний суд Закарпатської області.

Суддя Павлюк С.С.