КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №359/4974/22
номер провадження №22-ц/824/2370/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних прав:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Мостова Г.І., Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції - Милової Руслани Сергіївни на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюти О.Ю.,

у цивільній справі №359/4974/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДПП, ДКС України за результатами розгляду якого просив стягнути з ДКС України 20 031 грн. 90 коп. матеріальних збитків та 50 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що 08 травня 2022 року інспектор БПП в м. Бориспіль ДПП безпричинно зупинив транспортний засіб, яким керував позивач, а в подальшому склав протокол про адміністративне правопорушення у якому вказав, що 08 травня 2022 року о 12 год. 10 хв. в м. Бориспіль по вул. Київський Шлях, 85, водій ОСОБА_1 керував автомобілем VW GOLF д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичними сп`яніння, від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України. В цей же день ОСОБА_1 пройшов медичне освідування у лікаря-нарколога Васильківської БЛІЛ, за результатом якого було встановлено, що позивач не перебував у стані наркотичного сп`яніння. Постановою Бориспільського міськрайонного суду від 24 травня 2022 року у справі № 359/2837/22, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КупАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказуючи, що під час складання адміністративних матеріалів, працівниками поліції було здійснено тимчасове затримання транспортного засобу позивача та доставлено його на спеціальний майданчик де він знаходився до 25 травня 2022 року. Як наслідок, позивачу довелося сплати кошти за його зберігання у розмірі 4 992 гривень та 49 грн. 90 коп. - за приймання готівкових коштів). Крім того, оскільки позивач був позбавлений можливості користуватись своїм автомобілем, останній користувався послугами таксі, загальна вартість яких склала 14 990 грн. Вказуючи, що відчував душевні переживання, що свідчить про завдання йому моральної шкоди.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 5 041 грн. 90 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

У задоволенні позову в частині інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ДПП - Милова Р.С. подала апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути на його користь майнову та моральну шкоду у порядку ст. 1176 ЦК України, що регулюють питання відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Однак, працівники батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП, не здійснюють оперативно-розшукову діяльність. Задовольняючи частково позовні вимоги, судом не встановлено, що дії інспектора БПП в м. Бориспіль Друзенка В.Б. були незаконні. Норми права на які позивач посилається у апеляційній скарзі, а саме, ч. 2 ст. 1176 ЦК України та п. 4 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», не можуть бути застосовані у даній справі. Відносно позивача не здійснювалося дій, із якими норма ст. 1 вищевказаного Закону пов`язує відшкодування шкоди завданої громадянину. Вказуючи, що тимчасове затримання транспортного засобу відбулося на підставі та з дотриманням вимог п. 2 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання. Позивачем не надано до суду доказів на обґрунтування того, що внаслідок складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулися кардинальні чи суттєві зміни в перебігу життєвих подій, було спричинено тривалий психологічний дискомфорт чи штучне обмеження у плануванні можливостей, погіршилась його репутація серед колег, та загалом, завдало певної моральної шкоди.

26 квітня 2023 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому ДКС України просило скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вказуючи, що ДКС України жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди не завдавало. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дії відповідача-1 щодо складення адміністративного протоколу та акту тимчасового затримання транспортного засобу визнавалися судом протиправним. Позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди та не надано до суду доказів на підтвердження наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів та вини останніх в її заподіянні.

Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи встановлено, що 08 травня 2022 року інспектор БПП в м. Бориспіль ДПП складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 164289, згідно якого, 08 травня 2022 року о 12 год. 10 хв. в м. Бориспіль по вул. Київський Шлях, 85, водій ОСОБА_1 керував автомобілем VW GOLF д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичними сп`яніння, від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с. 11-12).

Згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 08 травня 2022 року, складеного молодшим лейтенантом поліції Друзенком В., 08 травня 2022 року здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу VW GOLF д.н.з. НОМЕР_2 у зв`язку з відстороненням водія від ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 10).

Постановою Бориспільського міськрайонного суду від 24 травня 2022 року у справі № 359/2837/22 провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.11-12).

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1, п.п. 8-9 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, оскільки постановою Бориспільського міськрайонного суду від 24 травня 2022 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, останній має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди на підставі п.2 ст.1, п.3 ч.3, ч.1 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Однак, погодитися з вказаним висновком суду неможливо, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що діями працівниками поліції щодо складення відносно нього адміністративних матеріалів, останньому завдано матеріальну та моральну шкоду, яка виходячи з приписів, зокрема, ст. 1176 ЦК України, ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає стягненню з ДКС України.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст.1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч. 2 ст. 1176 ЦК України).

Отже, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Приписами ст. 2 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» визначено, що оперативно-розшукова діяльність - це система гласних і негласних пошукових та контррозвідувальних заходів, що здійснюються із застосуванням оперативних та оперативно-технічних засобів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» оперативно-розшукова діяльність здійснюється оперативними підрозділами, зокрема, Національної поліції - підрозділами кримінальної та спеціальної поліції. Проведення оперативно-розшукової діяльності іншими підрозділами зазначених органів, підрозділами інших міністерств, відомств, громадськими, приватними організаціями та особами забороняється.

Частинами 1-2 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що до складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань. У складі поліції функціонують: 1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення; 7) інші підрозділи, діяльність яких спрямована на виконання завдань поліції або на забезпечення її функціонування, рішення про створення яких приймається керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ.

З аналізу зазначених норм права слідує, що працівники батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП, якими 08 травня 2022 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно позивача, не мають права на проведення оперативно-розшукової діяльності, оскільки таким правом наділені виключно підрозділи кримінальної та спеціальної поліції до складу яких, патрульна поліція не відноситься.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», заявлено позивачем до неналежного відповідача.

В той же час, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

На вищевказані обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження за результатами апеляційного перегляду справи. Оскаржуване рішення суду не можна вважати в повній мірі законним та обґрунтованим.

Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено підлягає скасуванню з постановленням нового, про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, на користь скаржника підлягає стягненню судовий збір у сум 1 488 грн. 60 коп.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції - Милової Руслани Сергіївни задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2022 року скасувати та постановити нове, за яким:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Департаменту патрульної поліції () судовий збір у сумі 1 488 грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: