У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2023 Справа №2-6435/11

Провадження №6/607/27/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конопади М.І. та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

18.05.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії, в якій просить: визнати бездіяльність державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конопади М.І. неправомірною і зобов`язати державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конопаду М.І. усунути порушення (поновити порушене право ОСОБА_1 ) шляхом вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 16359772 від 13.09.2016 щодо арешту всього належного ОСОБА_1 нерухомого майна, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47605150, виданої 13.09.2016 державним виконавцем Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Конопадою М.

В обґрунтування скарги зазначала, що Тернопільським міськрайонним судом 19.01.2012 видано виконавчий лист № 2-6435/11 про стягнення солідарно з неї та ОСОБА_2 в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 553507,38 грн. На підставі заяви стягувача ПАТ «УкрСиббанк» державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції 19.11.2012 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №35233067, з примусового виконання виконавчого листа № 2-6435/11 та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все її рухоме та нерухоме майно. 28.04.2015 в межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем винесено дві постанови, а саме, про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із направленням виконавчого документа за місцем фактичного проживання боржника та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 46883,33 грн.

Надалі, постановою державного виконавця Першого відділу органу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 22.05.2015 було відкрито виконавче провадження № 47605150 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6435/11, виданого 19.01.2012 Тернопільським міськрайонним судом, в межах якого винесено постанову від 13.09.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Разом з тим, постановою головного державного виконавця від 19.01.2017 повернено виконавчий документ стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Повертаючи виконавчий документ стягувачу, державний виконавець вказав, що згідно відповіді Державної інспекції сільського господарства з Тернопільській області за боржником с/г техніка не зареєстрована. Згідно відповіді Територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислово: безпеки за боржником технологічні транспортні засоби не зареєстровані Згідно баз МРЕВ та НАІСДДАІ за боржником транспортних засобів на праві власності не зареєстровано. Згідно відповіді ДПСУ у боржника відсутні відкриті у банках рахунки та відсутні джерела отримання доходів. Згідно відповіді УПФУ в місті Тернополі боржник на обліку не перебуває. Згідно акту держаного виконання встановлено, що виходом державного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі, належного боржнику майна, на яке можна звернути стягнення, не виявлено. Стягнення не проводились.

Скаржник вказує, що відповідно до довідки АТ «УкрСиббанк», у неї станом на 30.08.2022 немає отриманих та непогашених кредитів в АТ «УкрСиббанк», а відтак 13.09.2022 вона звернулась до відділу ДВС із листом про вилучення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про арешт майна №16359772 від 13.09.2016 та оголошення заборони на його відчуження, на що отримала відповідь, що органом ДВС винесено постанову від 28.09.2022 у ВП № 47605150 про стягнення виконавчого збору в сумі 6022,85 швейцарських франків та 182,00 грн та що зняття спірного арешту можливе після сплати виконавчого збору. Вказану постанову від 28.09.2022 у ВП № 47605150 про стягнення виконавчого збору визнано протиправною та скасовано рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.11.2022, яке постановою Восьмого апеляційного суду від 17.01.2023 залишено без змін. Скаржник зазначає, що в автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні відомості про відкриті стосовно неї виконавчі провадження, а також у Єдиному реєстрі боржників відомості про неї як про боржника відсутні, відтак на її думку відсутні будь-які підстави для наявності арешту належного їй майна. 01.03.2023 вона звернулась до Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з приводу вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису 16359772 від 13.09.2016 щодо арешту всього належного їй нерухомого майна, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47605150, виданої 13.09.2016 державним виконавцем Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Конопадою М.І. та надання відповідних письмових доказів, однак станом на 17.05.2023 відповіді на вказане звернення не отримала, запис про зазначений вище арешт не вилучений. Також, 10.04.2023 вона звернулась до начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бартківа А.Я. із скаргою щодо проведення перевірки з приводу правомірності дій/бездіяльності працівників Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, притягнення винних осіб до відповідальності та вжиття заходів щодо вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вище вказаного арешту її майна, однак у відповідь на її скаргу, отримала лист, яким їй рекомендовано вирішити питання зняття арешту в судовому порядку. Таким чином скаржник вважає, що бездіяльність Тернопільського відділу державної виконавчої служби. Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції грубо порушує її права та свободи, а тому просить скаргу задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.06.2023 вказану скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.07.2023, зобов`язано Акціонерне товариство «УкрСиббанк» надати суду інформацію про погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 26.09.2006, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , яка стягнута на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2011 у справі №2-6435/11, зокрема: надати інформацію про дату здійснення погашення за кредитним договором у визначеній судом сумі, спосіб здійснення погашення та надати відповідні підтверджуючі документи.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.08.2023, залучено до участі у даній справі, у якості заінтересованої особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, надати суду наступну інформацію: чи включена заборгованість за кредитним договором №0 від 26.09.2006, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , яка стягнута з боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2011 у справі №2-6435/11 до складу ліквідаційної маси АТ «Дельта Банк»; чи наявна у Фонду інформація за кредитним договором №0 від 26.09.2006, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , заборгованість за яким стягнута на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2011 у справі №2-6435/11, зокрема, щодо відступлення Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» прав вимоги за вказаним кредитними договором іншій особі.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2023, залучено до участі у даній справі, у якості заінтересованої особи ОСОБА_3 .

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 та її представник адвокат Парубій І.М. не з`явились, проте адвокат Парубій І.М. подав заяву про розгляд справи без його участі та участі скаржника, заявлені вимоги скарги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представники АТ «УкрСиббанк», Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце були неодноразово повідомлені у встановленому законом порядку, шляхом надіслання на їх адресу судової повістки про виклик до суду. Про причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за його місцем проживання повістки про виклик до суду та опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду та опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав.

У відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, суд доходить висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2011 у справі № 2-6435/11, стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договорі від 26.09.2006 № 0, яка складається станом на 27.05.2011 із: 50984,79 швейцарських франків, що еквівалентно становить 467015,58 грн. заборгованість за кредитом; 8171,56 швейцарських франків, що еквівалентно становить 74850,67 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом: 342,28 швейцарських франків, що еквівалентно становить 3135,25 грн пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 729,91 швейцарських франків, що еквівалентно становить 6685,88 грн пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; 1700 грн судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується скаржником, 19.01.2012 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №2-6435/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості по кредитному договору в сумі 553507,38 грн.

19.11.2012 постановами державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Пихальської С.І. відкрито виконавче провадження № 35233067 (далі ВП №35233067), з примусового виконання виконавчого листа №2-6435/11 виданого 19.01.2012 Тернопільським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості по кредитному договору в сумі 553507,38 грн, щодо боржника ОСОБА_1 , накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Пихальської С.І. від 22.01.2013 у ВП №35233067, замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта банк».

28.04.2015 постановами державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції у ВП №35233067, стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 46 883,33 грн та закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-6435/11 виданого 19.01.2012 Тернопільським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості по кредитному договору в сумі 553507,38 грн, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 27.02.2027, Тернопільським міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на підставі розпорядження № 2 від 19.01.2017 через закінчення строків зберігання знищено в тому числі у виконавче провадження №35233067 з примусового виконання виконавчого листа №2-6435/11 виданого 19.01.2012 Тернопільським міськрайонним судом, боржник ОСОБА_1 .

Постановою головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конопади М.І. від 28.09.2022 у ВП № 47605150 стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір в сумі 6022,85 швейцарських франків та 182,00 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі №500/3601/22, позов ОСОБА_1 до Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) про визнання дій протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, задоволено повністю, визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конопади М.І. від 28.09.2022 винесену у ВП № 47605150 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 6022,85 швейцарських франків та 182 грн 00 коп.

Як вбачається із змісту даного рішення, судом встановлено наступні обставини:

«Постановою державного виконавця Першого відділу органу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 22.05.2015 відкрито виконавче провадження №47605150 з примусового виконання виконавчого листа №2-6435/11, виданого 19.01.2012 Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з позивача на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором.

В матеріалах справи також міститься постанова від 10.09.2015 у ВП №47605150 про примусовий привід боржника (позивача ОСОБА_1 ).

Надалі, державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову від 13.09.2016 у ВП №47605150 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

14.06.2016 державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову від 14.09.2016 у ВП №47605150 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 70,00 грн.

14.06.2016 державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову від 14.09.2016 у ВП №47605150 про арешт коштів боржника.

19.01.2017 керуючись пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» №1404, головним державним виконавцем винесено постанову у ВП №47605150 про повернення виконавчого документу стягувачу.

Повертаючи виконавчий документ стягувачу, державний виконавець вказав, що згідно відповіді Державної інспекції сільського господарства з Тернопільській області за боржником с/г техніка не зареєстрована. Згідно відповіді Територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислово: безпеки за боржником технологічні транспортні засоби не зареєстровані Згідно баз МРЕВ та НАІСДДАІ за боржником транспортних засобів на праві власності не зареєстровано. Згідно відповіді ДПСУ у боржника відсутні відкриті у банках рахунки та відсутні джерела отримання доходів. Згідно відповіді УПФУ в місті Тернополі боржник на обліку не перебуває. Згідно акту держаного виконання встановлено, що виходом державного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі, належного боржнику майна, на яке можна звернути стягнення, не виявлено. Стягування не проводились.»

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023 у справі № 500/3601/22, апеляційну скаргу Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі № 500/3601/22 без змін.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності па нерухоме майно, Державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №332571006 від 17.05.2023, 13.09.2016 ОСОБА_4 , Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 47605150, виданий 13.09.2016 державним виконавцем Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управлінця юстиції у Тернопільській області Конопада М.І. зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна ОСОБА_1 (номер запису про обтяження: 16359772).

Листом від 06.10.2022 №72066, Відділом державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Давиденко Ларису Євстахівну повідомлено про те, що перевіркою бази даних АСВП (спецрозділ) встановлено, що на виконанні в Другому відділі ДВС Тернопільського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 35233067 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6435/11 виданого 19.01.2012 Тернопільським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості по кредитному договору в сумі 553507,38 грн. На підставі п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» 28.04.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із направленням виконавчого документа за місцем фактичного проживання боржника. Також повідомлено, що перевіркою бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП) встановлено, що станом на 06.10.2022 на виконанні в Відділі виконавче провадження згідно виконавчого листа № 2-6435/11 виданого 19.01.2012 Тернопільським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості по кредитному договору в сумі 553507,38 грн не перебуває.

Листами Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 13.10.2022 №23245 та від 19.10.2023 №23864 ОСОБА_1 повідомлено про те, що згідно даних АСВП встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 47605150 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6435/11р. виданого 19.01.2012 Тернопільським міськрайонним судом про стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 па користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості по кредитному договору. Згідно даних АСВП виконавче провадження 476205150 завершено відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки строк зберігання даного виконавчого провадження становить три роки на даний час воно є знищеним, у зв`язку із чим надати матеріали виконавчого провадження № 47605150 не можливо. Роз`яснено, підстави для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», а також, що в у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

ОСОБА_1 звернулась до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано Франківській та Тернопільській області із заявою від 10.04.2023, у якій просила провести перевірку з приводу правомірності дій/бездіяльності працівників Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, винних осіб притягнути до відповідальності та вжити заходів щодо вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 16359772 від 13.09.2016 щодо арешту всього належного їй нерухомого майна, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47605150 виданої 13.09.2016 державним виконавцем Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління петиції у Тернопільській області Конопадою М.

Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано Франківській та Тернопільській області від 08.05.2023 №Д-77/3-15.6-23/140, ОСОБА_1 повідомлено про те, що згідно даних АСВП на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 47605150 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6435/11 Тернопільського міськрайонного суду від 19.01.2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість по кредитному договору, яка складається станом на 27.05.2011 50984,79 з швейцарських франків, що еквівалентно 467015,58 грн заборгованості за кредитом, 8171,56 швейцарських франків, що еквівалентно становить 74850,67 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом, 342,28 швейцарських франків, що еквівалентно становить 3135,25 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 729,91 швейцарських франків, що еквівалентно становить 6685,88 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, 120 грн витрат на IT3 та 1700 грн судових витрат. Керуючись статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон, який діяв на момент вчинення виконавчих дій), 13.09.2016 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідне обтяження внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 16359772. На підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону, 19.01.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Керуючись статтями 3, 27, 40 Закону, 28.09.2022 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору. На підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі №500/3601/22, державним виконавцем 30.03.2023 скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 28.09.2022. Також, роз`яснено, підстави для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з довідки за №137/548/2419 від 30.08.2022, виданої АТ «УкрСиббанк» (відділення 1002), клієнт ОСОБА_1 не має станом на 30.08.2022 отриманих та непогашених кредитів в АТ «УкрСиббанк».

Згідно відповіді Акціонерного товариства «УкрСиббанк» № 29-4-01/07/1828-БТ від 01.08.2023 на ухвалу суду від 17.07.2023, платежі щодо погашення кредиту позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 26.09.2006 на виконання рішення суду Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2011 року №62- 6435/11 до АТ «УКРСИББАНК» не надходили. 19.12.2011 право кредитора за кредитним договором відступлені Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (новий кредитор) за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011.

Відповідно до відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 60-11022/23 від 18.09.2023, з 05.10.2015 та на даний час АТ «Дельта Банк» перебуває в процедурі ліквідації, яка здійснюється Фондом у відповідності з положеннями спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законодавчим актом у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку. Кредитний договір № 0 від 26.09.2006 з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) включено до ліквідаційної маси АТ «ДЕЛЬТА БАНК», оціночною вартістю 241 501,00 грн. 23.01.2018 в рамках процедури реалізації майна (активів) неплатоспроможних банків, через електронний майданчик ТОВ «ПОЛОНЕКС» було проведено відкриті електронні торги (аукціон) з продажу права вимоги за Кредитним договором 0 1) від 26.09.2006, укладеним з фізичною особою ОСОБА_2 , та у забезпеченні за яким перебувало приміщення загальною площею 85,1 кв. м., а саме - прим. 49- 2 пл. 69,7 кв. м., кор. 49-3 пл. 3,3 кв. м., прим. 49-5 пл. 1,8 кв. м., туал. 49-6 пл. 1,6 кв. м., прим. 49-16 пл. 8,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , іпотекодавець - суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, а також укладений з фізичною особою Договір поруки. За результатами вказаних торгів було визначено переможця ОСОБА_3 , що підтверджується протоколом електронних торгів № UA-EA-2018-01-15- 000009-b від 23.01.2018, з яким укладено Договір № 204/К купівлі-продажу майнових прав від 12.02.2018. Відтак, з 12.02.2018 новим кредитором ОСОБА_2 за Кредитним договором № 0 від 26.09.2006 є ОСОБА_3 .

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників станом на 11.07.2023, в Єдиному реєстрі боржників відсутня інформація про ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб)це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України, частини першої статті19, частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Оскільки правовідносини пов`язані з оскарженням дій державного виконавця за період 2017 року, до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про виконавче провадження» в редакції від 05.01.2017.

Згідно з частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Окрім того, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (частина 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Разом з тим, згідно з вимогами частини 3 статті 37 Закону України «Про виконавче провадженя» у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається..

При цьому, статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для зняття арешту у виконавчому провадженні.

Таким чином, виходячи з аналізу вказаних норм слідує, що законодавець надає право припиняти чинність арешту лише в трьох випадках при поверненні виконавчого документу стягувачу, натомість виконавче провадження № 47605150, в межах якого 13.09.2016 державним виконавцем був накладений на майно ОСОБА_1 було завершено з підстав п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону, що виключає підстави припинення чинності арешту, при завершенні виконавчих проваджень.

Суд зауважує, що повернення виконавчого документа стягувачу у разі якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, також не позбавляє стягувача звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Викладене узгоджується з Постановою Верховного суду України від 29.03.2023 у справі № 202/1182/22.

Відтак, державний виконавець при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.01.2017 правомірно не вирішив питання про припинення чинності арешту майна боржника, оскільки чинність арешту в даному випадку не припиняється.

Отже, зняття арешту з майна божника пов`язується із закінченням виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим. При цьому, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа з цих підстав.

Крім того, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України під час розгляду справи № 6-6568св17 дійшла наступних висновків: «Окрім того, у разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченним, після якого могли б наступити правові наслідки, передбачені ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

З цією позицією повністю погодився і Верховний суд у постанові від 05.12.2018 по справі № 425/1341/17, а також у постанові від 10.04.2019 по справі № 522/15772/16-ц, додатково зазначаючи наступне: «Отже, державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника тільки в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі)».

Відтак, суд не вбачає підставі для визнання бездіяльність державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конопади М.І. неправомірною, а тому у цій частині скарга до задоволення не підлягає.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно з ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Закінчення виконавчого провадження так само як і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Слід зауважити, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Зокрема, арешт майна боржника, право на застосування якого надано державним виконавцем, є заходом, який забезпечує збереження майна боржника з метою реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Івано-Франківській та Тернопільській області не заперечується факт перебування на виконанні у відділі виконавчого провадження №47605150 в ході якого 13.09.2016 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру обтяжень рухомого майна обтяження за № 16359772.

Разом з тим, станом на даний час виконавче провадження №47605150 завершено відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та знищено за закінченням терміну їх зберігання.

При цьому, станом на 06.10.2022 на виконанні в Відділі виконавче провадження згідно виконавчого листа № 2-6435/11 виданого 19.01.2012 Тернопільським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості по кредитному договору в сумі 553507,38 грн. не перебуває.

Судом встановлено, що з 12.02.2018 новим кредитором за Кредитним договором № 0 від 26.09.2006 за яким рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2011 стягнуто заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та 19.01.2012 видано виконавчий лист № 2-6435/11 є ОСОБА_3 ..

Разом з тим, у суду відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 з 12.02.2018 вживав будь яких заходів для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 0 від 26.09.2006.

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників станом на 11.07.2023, в Єдиному реєстрі боржників відсутня інформація про ОСОБА_1 .

Так, Верховний Суд у постанові від 13.07.2022 у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 2/0301/806/11 зауважив, «що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання, визначене ст. 2 ЦПК України, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, наявність протягом тривалого часу (більше 6 років) нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, суд вважає, що збереження оскаржуваного арешту нерухомого майна ОСОБА_1 є невиправданим за встановлених обставин справи та порушує право власності останнього на належне йому майно.

Аналогічний за змістом висновок викладений у постанові Верхового Суду від 13.07.2022 у справі № 2/0301/806/11.

За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для зобов`язання державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конопади М.І. зняти арешт нерухомого майна ОСОБА_1 (номер запису про обтяження: 16359772) внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47605150, виданої 13.09.2016 державним виконавцем Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Конопадою М., а тому скарга у цій частині підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 2, 18, 247, ч. 2, 258-261, 353, 354, 447 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конопади М.І. та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конопаду М.І. зняти арешт нерухомого майна ОСОБА_1 (номер запису про обтяження: 16359772) внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47605150, виданої 13.09.2016 державним виконавцем Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Конопадою М.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду, в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяН. Р. Кунець