Справа № 2214/1057/2012
Провадження № 4-с/682/7/2023
У Х В А Л А

іменем України

16 травня 2023 року

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мотонок Т.Я.,

за участю секретаря судового засідання Мелашенко О.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

державного виконавця Бублик Н.Р.,

представника заінтересованої особи Горщара Б.А.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу № 2214/1057/2021 за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Солдаткін Олександр Сергійович, заінтересована особа 1: ОСОБА_3 , заінтересована особа 2: Славутський відділ Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на дії Славутського відділу Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо розрахунків заборгованості зі сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

19.04.2023 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Солдаткін О.С., заінтересована особа 1: ОСОБА_3 , заінтересована особа 2: Славутський відділ Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на дії Славутського відділу Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо розрахунків заборгованості зі сплати аліментів.

В обґрунтування скарги вказано, що судовим наказом Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.03.2012 року у справі № 2214/1057/2012 вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 березня 2012 року і до повноліття дітей. Зазначений наказ перебуває на виконанні у Славутському відділі державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Так, у березні 2018 року ОСОБА_1 було повернуто виконавчий лист зі щодо сплати аліментів за її заявою, заборгованість станом на березень 2018 року відсутня.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю до 13 вересня 2022 року, протягом цього періоду часу аліменти не сплачувалися.

На підставі заяви від 02.01.2023 року відкрито провадження. За заявою стягувача заборгованість нарахована з квітня 2018 року.

23.03.2023 до виконавчої служби надійшла заява ОСОБА_3 про перерахунок заборгованості по аліментах, в якій він перекручує фактичні обставини справи з метою введення виконавця в оману, що нібито в 2022 році ним було сплачено в рахунок аліментів кошти в сумі 85 175, 13 грн. Однак, виконавець, не взявши до уваги заяву-заперечення стягувача ОСОБА_1 , зробила перерахунок заборгованості. Таким чином, було порушено права стягувача у рамках цього провадження, оскільки боржником сума аліментів у розмірі 85175,13 грн. у 2022 році сплачена не була.

З квитанцій, наданих ОСОБА_3 чітко видно: кошти перераховувалися у період з червня 2022 року по грудень 2022 на кредитну картку ОСОБА_1 з метою подальшого їх використання для погашення кредитів. Окрім того, відсутнє будь-яке призначення платежу, в тому числі не зазначено, що це були аліменти.

Окрім того, ОСОБА_1 , отримавши вимогу виконавця, звернулася до виконавчої служби із заявою, в якій обґрунтувала підстави для неврахування квитанцій про оплату у розрахунок заборгованості. Однак дана заява не була врахована виконавцем.

ОСОБА_1 наголошує на тому, що ОСОБА_3 перераховував кошти у 2022 році на картки ОСОБА_1 не як сплату аліментів, а як кошти на проживання, купівлю продуктів, одягу, сплату комунальних платежів, а також погашення кредитної заборгованості (використаного кредитного ліміту, шляхом зняття коштів з кредитної картки ОСОБА_1 , які в подальшому використовувалися на ведення підприємницької діяльності ОСОБА_3 ). Відтак, такі кошти не можуть зараховуватися як сплата аліментів, а дії виконавця Славутського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є незаконними, такими що вчинені з недослідженням фактичних обставин справи.

За таких обставин скаржник звернулась до суду та просить: визнати незаконними дії державного виконавця щодо розрахунків заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №70641920, а також зобов`язати державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № №70641920 без врахування квитанцій про переказ коштів на рахунок стягувача за 2022 рік сумі 85175,13 грн.

Ухвалою суду від 20.04.2023 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд у відкритому судовому засіданні на 05.05.2023 року, про що належним чином повідомлено учасників справи.

05.05.2023 року розгляд справи було відкладено на 16.05.2023 у зв`язку із неявкою представника Славутського відділу Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

16.05.2023 року в судовому засіданні представник скаржника, адвокат Солдаткін О.С., подану скаргу підтримав. Зазначив, що перекази, здійснені ОСОБА_3 на карту ОСОБА_1 без зазначення призначення платежу не можуть вважатися коштами, сплаченими на погашення заборгованості зі сплати аліментів. Жодних доказів, про те що вказані платежі є аліментами ОСОБА_3 не надано. Жодної домовленості між сторонами щодо добровільного погашення заборгованості з аліментів та сплата періодних платежів між сторонами не було.

ОСОБА_1 вказала, що перекази вона отримала як кошти на проживання, купівлю продуктів харчування, одягу, сплату комунальних платежів, а також погашення кредитної заборгованості. Проте що вказані кошти є аліментами домовленості між сторонам не було.

Представник боржника, адвокат Горщар Б.А., в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, оскільки сторони починаючи з 13.09.2022 року почали проживати окремо і між ними припинилися будь-які спільні витрати чи зобов"язання. Кошти, які ОСОБА_3 сплачував на картковий рахунок ОСОБА_1 були саме аліментами, тому просив суд в задовленні скарги відмовити.

Державний виконавець Бублик Н.Р. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги. Вказала, що нею було правомірно проведено перерахунок заборгованості ОСОБА_3 зі сплати аліментів.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

На спірні правовідносини поширюється Закон України «Про виконавче провадження», згідно зі статтею 1 якого визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так, судом встановлено, що на виконанні у Славутському відділі Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 70641920 з примусового виконання судового наказу № 2214/1057/2012 від 14.02.2013 про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 березня 2012 року і до повноліття дітей (а.с. 24, 23, 20).

Згідно даних розрахунку заборгованості, станом на 01.03.2023 за ОСОБА_3 значилась заборгованість зі сплати аліментів у сумі 102055 грн. З вказаного розрахунку вбачається, що за період з квітня 2018 року по грудень 2022 року у боржником не здійснювалось платежів в рахунок погашення заборгованості (а.с. 21-22).

23.03.2023 року ОСОБА_3 звернувся до Славутського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про перерахунок заборгованості по аліментам, в якій зазначив, що з 13 вересня 2022 року, оскільки вони із ОСОБА_1 припинили спільне проживання, він почав сплачувати аліменти на картковий рахунок ОСОБА_1 за усною домовленістю, що підтверджується виписками по картковому рахунку за 2022 та 2023 роки. Так, ОСОБА_3 вказав, що за 2022 рік ним перераховано аліменти в сумі 85175 грн., за 2023 рік. 35000 грн., загальна сума 120175 грн. (а.с. 14-15)

Згідно виписки з рахунку ОСОБА_5 , відкритого у АТ КБ «Приватбанк», 26.01.2023 ним було проведено платіж на картку ОСОБА_1 на суму 20 000 грн. з коментарем до платежу: «аліменти»; 21.02.2023 ним було проведено платіж на суму 15 000 грн. грн. з коментарем до платежу: «аліменти» (а.с. 16).

Згідно виписки з рахунку ОСОБА_5 , відкритого у АТ КБ «Приватбанк», ним було проведено платежі на карту ОСОБА_1 без зазначення призначення платежу:

13.09.2022 на суму 20050 грн.;

12.11.2022 на суму 10050 грн.;

27.11.2022 на суму 5025 грн.,

09.12.2022 на суму 15050 грн.;

31.10.2022 на суму 15000 грн.;

01.06.2022 на суму 10000 грн.;

23.06.2022 на суму 5000 грн.;

08.07.2022 на суму 5000 грн.;

27.11.2022 на суму 5025 грн.;

09.12.2022 на суму 15000 грн.;

19.12.2022 на суму 2000 грн. (а.с. 17-18).

23.03.2023 за № 13145 державним виконавцем Бублик Н.Р. було винесено вимогу, згідно із якою державний виконавець вимагала від ОСОБА_1 надати пояснення, чому останньою не було повідомлено про часткове виконання боржником рішення суду із зазначенням сум, які були перераховані на її рахунок (а.с. 13).

Окрім того, з урахування даних, вказаних ОСОБА_3 , державним виконавцем Славутського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було проведено перерахунок заборгованості, що відображено у відповідному розрахунку, згідно із яким станом на 01.04.2023 за ОСОБА_3 значилась заборгованість у сумі 19713 грн. Згідно розрахунку, ОСОБА_3 було сплачено: 06.2022 15000 грн.; 07.2022 5000 грн.; 09.2022 20050 грн.; 10.2022 15000 грн.; 11.2022 15075 грн.; 12.2022 15050 грн.; 01.2023 20000 грн.; 02.2023 15000 грн. (а.с.9-10).

26.03.2023 ОСОБА_1 звернулась до Славутського відділу Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою-повідомленням, в якій зазначила, що кошти, які перераховувались боржником на її картку, не були аліментами, та не спрямовані на виконання судового наказу № 2214/1057/2012 від 14.02.2023. Саме тому боржник у призначені платежу не вказав, що це були аліменти, оскільки перераховані кошти не були аліментами. Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 просила державного виконавця не враховувати кошти загальною сумою 85175,13 грн., сплачені за період з червня по грудень 2022 року боржником на її банківську карту як аліменти, спрямовані на виконання судового наказу (а.с. 11-12).

Порядок стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до вимог зазначеної статті, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику в тому числі і у разі подання заяви стягувачем або боржником. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Згідно із пунктами 3, 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (частина 3 статті 195 СК України).

Таким чином, як вбачається з вищезазначеного розрахунку заборгованості, на думку скаржника, державним виконавцем неправомірно було враховано платежі, які здійснював боржник на банківську карту скаржника (стягувача) без зазначення призначення платежу.

При цьому боржник наполягає, що вказані грошові кошти він переказував як аліменти, а стягувач вказану обставину спростовує, наполягаючи на тому, що кошти, які надавав боржник, не можна вважати стягнутими аліментами, додані до скарги виписки з банківсього рахуку, що вказують на рух коштів з рахунку боржника, не є доказами щодо виконання зобов`язання з сплати аліментів на утримання дітей.

В Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 червня 2022 року, справа № 759/4666/20, провадження № 61-19514св21 та В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 2607/386/2012 (провадження № 61-13617св21) зроблено висновок, що «…електронні перекази не містять жодних відомостей про тип, призначення платежу. Суд першої інстанції також не встановив, що перераховані кошти є аліментами із зазначенням будь-яких слів, словосполучення які б свідчили про це, а не є добровільною участю батька у витратах на дітей чи участі в інших витратах колишньої дружини та їх дітей».

Отже, щодо доводів ОСОБА_3 про те, що перераховані кошти ОСОБА_1 були аліментами, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила факт отримання (переказ) коштів від ОСОБА_3 , проте пояснила, що перекази вона отримала як кошти на проживання, купівлю продуктів харчування, одягу, сплату комунальних платежів, а також погашення кредитної заборгованості, а не в рахунок аліментів.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що в переказах ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_1 не вказано призначення платежу, тому вони не свідчать про сплату відповідачем аліментів на утримання дітей. Тобто, відповідачем не доведено суду факт виплати позивачу аліментів в добровільному порядку. Стягнення аліментів за рішенням суду не позбавляє боржника права на власний розсуд надавати крім цього допомогу по їх утриманню.

Посилання ОСОБА_3 на те, що він, як боржник, перераховував стягувачу грошові кошти на погашення боргу зі сплати аліментів, суд не приймає до уваги, оскільки на підтвердження вказаного не надано до суду жодних належних та допустимих доказів. А відтак, боржником не доведено, що оспорювані перекази коштів мали призначенням саме сплату аліментів, а не були добровільною участю батька у витратах на дітей та допомогою матері його дітей.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що дії державного виконавця по врахуванню платіжних документів, наданих боржником, при обчисленні розміру його заборгованості із сплати аліментів, при наявності спору між сторонами виконавчого провадження щодо цієї заборгованості, були неправомірними, тому скаргу слід задовольнити.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 81, 258, 260, 353, 447-453 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Солдаткін Олександр Сергійович, заінтересована особа 1: ОСОБА_3 , заінтересована особа 2: Славутський відділ Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на дії Славутського відділу Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо розрахунків заборгованості зі сплати аліментів задовольнити.

Визнати незаконними дії державного виконавця Славутського відділу Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо розрахунків заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №70641920.

Зобов`язати державного виконавця Славутського відділу Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № №70641920 без врахування квитанцій про переказ коштів на рахунок стягувача за 2022 рік сумі 85175,13 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та проголошено: 22.05.2023.

Суддя Мотонок Т. Я.