КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3543/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Савіцькій Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою Київського міського центру зайнятості на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Юзькової О.Л.,-

встановив:

У жовтні 2021 року Київський міський центр зайнятості звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 34 056 грн. 47 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттювідповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення».

Після здійснення обміну інформацією та перевірки достовірних даних, складено акт № 800 розслідування страхових випадків, яким встановлено належність ОСОБА_1 до категорії зайнятого населення, яка забезпечує себе роботою самостійно, а саме має право на здійснення індивідуальної адвокатської діяльності.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Київський міський центр зайнятості просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин, які мають значення для справи.

У судовому засіданні представник Київського міського центру зайнятості підтримала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 , на час звернення із заявою про надання статусу безробітного, господарської діяльності не здійснював, прибутків від такої діяльності не отримував.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Встановлено, що 29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав заяви до Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості про надання статусу безробітного та про призначення допомоги по безробіттю.

29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю на підставі ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення».

Відповідач перебував на обліку у Шевченківської районній філії Київського міського центру зайнятості з 29 жовтня 2020 року по 09 квітня 2021 року.

12 березня 2021 року провідним інспектором відділу розслідування страхових випадків КМЦЗ Сліпченко А.А., за участю начальника відділу розслідування страхових випадків КМЦЗ Яремчук Ю.В. складено акт № 800 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Актом № 800 від 12 березня 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 в період перебування на обліку в центрі зайнятості в статусі безробітного, з 21 вересня 2018 року був зареєстрований в Раді адвокатів Київської області та згідно висновку має право на здійснення індивідуальної адвокатської діяльності.

Під час реєстрації як безробітного в Шевченківському районному центрі зайнятості ОСОБА_1 даний факт приховав.

Згідно довідки-розрахунку № 195 від 22 березня 2021 року ОСОБА_1 за період з 29 жовтня 2020 року по 15 березня 2021 року отримав допомогу по безробіттю у загальній сумі 34 056 грн. 47 коп., з яких:

- 2 343 грн. 46 коп. за листопад 2020 року;

- 9 080 грн. 01 коп. за грудень 2020 року;

- 9 080 грн. 00 коп. за січень 2021 року.

- 9 080 грн. 00 коп. за лютий 2021 року;

- 4 473 грн. 00 коп. за березень 2021 року.

Обґрунтовуючи пред`явлений позов, Київський міський центр зайнятості зазначив, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку у центрі зайнятості, та отримуючи допомогу по безробіттю, належав до зайнятого населення. Враховуючи положення ч. 2 ст. 36 Закону України «Про зайнятість населення» ОСОБА_1 зобов`язаний повернути отримані кошти у розмірі 34 056 грн. 47 коп.

На підтвердження позовних вимог Київським міським центром зайнятості надано: копії заяв ОСОБА_1 , поданих до Шевченківської районної філії КМЦЗ від 29 жовтня 2020 року; копію додатка до індивідуального плану працевлаштування безробітного; копію персональної картки № 0000; відомості з Єдиного реєстру адвокатів України з офіційного веб-порталу Національної асоціації адвокатів України; копію акту № 800 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 12 березня 2021 року; довідку-розрахунок № 195 від 22 березня 2021 року виплаченого матеріального забезпечення ОСОБА_1 ; копію наказу Шевченківської районної філії КМЦЗ від 25 березня 2021 року № 43 291-0221; повідомлення ОСОБА_1 від 25 березня 2021 року № 43 291-0221 з доказами надсилання.

Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до положень ч. 2, ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 1 ч. 1ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно п. 14.1.226 ст. 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до п. 2 ч. п.1 с. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Пунктом 1 ч. 1 с. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачена можливість зупинення права на заняття адвокатською діяльністю у разі подання адвокатом відповідної заяви.

Пунктом 8 ч. 1 с. 31 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Верховним Судом у постановах від 19 грудня 2018 року (справа № 802/1206/17-а) та від 31 травня 2018 року(справа № 750/9213/16-ц) зроблено наступні висновки.

Адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому відповідач не може вважатися незайнятою особою з часу отримання нею свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, незалежно від часу взяття її на облік органами Державної фіскальної служби України.

Положеннями статей 6, 12, 31, 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що право особи на зайняття адвокатською діяльністю зберігається з моменту отримання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю до зупинення або припинення ним права на зайняття такою діяльністю.

Відповідно до акту № 800 від 12 березня 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 в період перебування на обліку як безробітний, з 21 вересня 2018 року був зареєстрований в Раді адвокатів Київської області та згідно висновку має право на здійснення індивідуальної адвокатської діяльності.

Згідно даних Єдиного реєстру адвокатів України, витяг з якого наявний у матеріалах справи, 21 вересня 2018 року Чернігівською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Харабашу Д.В. було видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Інформація про реєстрацію зупинення або припинення вказаної діяльності у зазначеному реєстрі відсутня.

ОСОБА_1 не скористався своїм правом і не зупинив дію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю при реєстрації, а тому не мав права на отримання статусу безробітного і призначення виплати допомоги по безробіттю.

Отже, ОСОБА_1 не може вважатися незайнятою особою з часу отримання ним свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відтак ОСОБА_1 безпідставно отримав допомогу по безробіттю у загальній сумі 34 056 грн. 47 коп. за період з 29 жовтня 2020 року по 15 березня 2021 року, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості.

Протилежний висновок суду є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 22 вересня 2022 рокупостановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

У порядку розподілу судових витрат, з ОСОБА_1 на користьКиївського міського центру зайнятостіпідлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 270 грн 00 коп., та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405 грн 00 коп., а всього 5 675 грн 00 коп.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Київського міського центру зайнятості задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 рокускасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості кошти у розмірі 34 056 грн. 47 коп

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості судовий збір у розмірі 5 675 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 22 травня 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко