Справа № 283/2554/23
Провадження №2-о/283/79/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2023 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малинської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в обґрунтування якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно, до складу якого входять земельні ділянки, які розташовані на території Луківської сільської ради Коростенського (Малинського) району Житомирської області та житловий будинок з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 .

Позивач перебувала у шлюбі із спадкодавцем, проживала з ним в одному будинку однією сім`єю, і вважала, що їй не обов`язково звертатися із заявою про прийняття спадщини. І позивач, і померлий проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Лише під час оформлення документів для отримання свідоцтва про право на спадщину, встановлено, що позивач зареєстрована за іншою адресою - АДРЕСА_1 .

12.08.2023 позивач звернулася для оформлення спадщини та одержання свідоцтва про право на спадщину на майно, належне померлому чоловіку - ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Гальченко Т.Г., однак нотаріус постановою від 16.08.2023, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку із пропущенням позивачем 6-місячного строку та відсутністю документів, що підтверджують факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Процесуальні дії у справі.

12.10.2023 до Малинського районного суду Житомирської області надійшов позов ОСОБА_1 до Малинської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Ухвалою суду від 13.10.2023 позов було залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків.

На виконання вказаної ухвали позивачем усунуто недоліки, про що подано заяву від 20.10.2023.

Ухвалою від 23.10.2023 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання на 12 годину 07.11.2023, яке було відкладено на 14 годину 23.11.2023.

Позивач в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про те, що позов підтримує та просить його задовольнити, розглядати справу без її участі.

03.11.2023 від представника відповідача ОСОБА_5 до суду надійшов лист, яким він повідомив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, направили до суду заяви про те, що позов визнають та просять розглядати справу без їх участі.

Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що представник відповідача листом № 116 від 02.11.2023 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заявами від 03.11.2023 визнали позовні вимоги.

Встановлені судом обставини.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , що видане Малинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), засвідчується, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 05.11.1972 перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.8).

Довідкою №334 від 27.07.2023, виданою старостою Луківського старостинського округу, підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_1 (а.с.23).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Гальченко Т.Г. №308/02-31 від 16.08.2023 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що спадкоємець пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини та не надала відповідних до вимог законодавства документів, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.6).

Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Відповідно до частини першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Отже, спільне проживання осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, презюмується.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частинами першою, другою та шостою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, не підлягає стягненню з відповідача, оскільки позивач згоден нести судові витрати самостійно.

Керуючись ст.ст. 12, 23, 76, 81, 141, 200, 258, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Малинської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , постійно проживала разом зі спадкодавцем, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судові витрати вважати фактично понесеними.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 23.11.2023.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Малинська міська рада Житомирської області, , юридична адреса: Житомирська область, місто Малин, площа Соборна, 6-А.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя В. М. Хомич