КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 359/7160/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4499/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Яковлєва Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

16 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А.

Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Малашевському О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С ТА Н О В И В :

У вересні 2020 року позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, 22 липня 2011 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки його заробітку (доходу) щомісячно з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 27 липня 2011 року та до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення у Бориспільському міськрайонному ВДВС Центрального міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції м. Києва було відкрите виконавче провадження № 29574859.

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 має прострочення зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 29574859, на підтвердження чого до позовної заяви було приєднано довідки-розрахунки заборгованості зі сплати аліментів від 16 липня 2018 року за № 20.1/29574859/3, від 18 вересня 2019 року за № 20.1/29574859/3, від 27 серпня 2020 року за № 62558.

Додатково, в ході розгляду справи ОСОБА_1 приєднано довідку - розрахунок заборгованості по аліментам за № 79127 від 27 вересня 2021 року за період з 01 січня 2019 року по 30 липня 2020 року, складеної старшим державним виконавцем Бориспільського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції м. Києва Пільтяй Г.В.

У зв`язку з викладеним просила суд стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі544 433 грн. 11 коп.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2022 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вважаючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2021 року зобов`язано державного виконавця надати нову довідку-розрахунок за оспорюваний період, на виконання вимог ухвали суду державним виконавцем було складено три довідки-розрахунки за період часу з 13.03.2015 року по 26.06.2020 року: №43582 від 08.07.2021 року, №58590 від 23.08.2021 року, №79127 від 27.09.2021 року, проте кожна з довідок містила помилки та неточності в розрахунках.

28.12.2021 року ОСОБА_2 подано скаргу до суду про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за № 79127 від 27.09.2021 року за період з 13.03.2015 року по 26.06.2020 року, яку ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.07.2022 року задоволено та зобов`язаностаршого державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пільтяй Г.В. скласти нову довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_2 з аліментів за період з 13 березня 2015 року по 26 червня 2020 року.

Зазначила, що Державний виконавець два місяці з невідомих причин не виконувала ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.07.2022 року і не складала довідку-розрахунок, а лише у вересні вчетверте складено довідку - розрахунок №73295 від 29.09.2022 року за період 13.03.2015 по 26.06.2020, проте вказана довідка не була врахована при ухваленні рішення у даній справі, оскільки державним виконавцем невчасно направлено доказ до суду першої інстанції на виконання вимог ухвали від 04.03.2021 року.

Вважає, що суд першої інстанції повинен був з`ясувати причини не надання державним виконавцем недостовірної інформації поданої на виконання вимог ухвали суду від 04.03.2021 року про витребування доказів, встановити строки для подачі державним виконавцем довідки-розрахунку, щоб уникнути затягування судового розгляду справи, у зв`язку із чим суд передчасно ухвалив оскаржуване рішення.

31 березня 2023 року надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 , в якому представник відповідача просив залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов обґрунтованого висновку, що надані позивачем довідки - розрахунки заборгованості відповідача зі сплати аліментів містять недостовірну, некоректну та неповну інформацію про грошові кошти, що утримувались із заробітної плати ОСОБА_2 , у зв`язку з чим суд не може встановити дійсний розмір та період виникнення заборгованості у відповідача зі сплати аліментів в межах виконавчого провадження № 29574859. Інших доказів на підтвердження доводів про наявну заборгованість позивачем до суду не подано.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки його заробітку (доходу) щомісячно з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 27 липня 2011 року та до досягнення дітьми повноліття.

На виконання вказаного рішення у Бориспільському міськрайонному ВДВС Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції м. Києва відкрито виконавче провадження № 29574859.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом також встановлено, що приєднані до позовної заяви ОСОБА_1 довідки-розрахунки заборгованості від 16 липня 2018 року за № 20.1/29574859/3, від 18 вересня 2019 року за № 20.1/29574859/3, від 27 серпня 2020 року за № 62558, станом на час розгляду справи містять застарілу інформацію щодо розміру заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів, оскільки відомості про фактичну оплату відповідачем аліментів після 27 серпня 2020 року у справі відсутні. Отже, вказані документи є неналежними доказами та не можуть бути взятими судом до уваги.

Крім того, ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи довідку - розрахунок заборго-ваності по аліментам за № 79127 від 27 вересня 2021 року за період з 01 січня 2019 року по 30 липня 2020 року, складену старшим державним виконавцем Бориспільського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції м. Києва Пільтяй Г.В.

28 грудня 2021 року відповідачем подано скаргу до суду про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за № 79127 від 27 вересня 2021 року за період з 01 січня 2019 року по 30 липня 2020 року.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2022 року визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Бориспільського міськ-районного відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пільтяй Г.В., що полягають у складенні недостовірної довідки-розрахунку за № 79127 від 27 вересня 2021 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем довідки - розрахунки заборгованості відповідача зі сплати аліментів містять недостовірну, некоректну та неповну інформацію про грошові кошти, що утримувались із заробітної плати ОСОБА_2 , у зв`язку із чим, суд не може встановити дійсний розмір та період виникнення заборгованості у ОСОБА_2 зі сплати аліментів в межах виконавчого провадження № 29574859. Інших доказів на підтвердження доводів про наявну заборгованість позивачем до суду не подано.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Згідно з статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Системне тлумачення вказаних норм дає відстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження того, що ОСОБА_2 має прострочення зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 29574859, позивачем надано довідки-розрахунки заборгованості зі сплати аліментів від 16 липня 2018 року за № 20.1/29574859/3, від 18 вересня 2019 року за № 20.1/29574859/3, від 27 серпня 2020 року за № 62558, які містять застарілу інформацію щодо розміру заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів.

Також ОСОБА_1 в процесі розгляду справи надала довідку - розрахунок заборгованості по аліментам за № 79127 від 27 вересня 2021 року за період з 01 січня 2019 року по 30 липня 2020 року, складеної старшим державним виконавцем Бориспільського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції м. Києва Пільтяй Г.В., яку оскаржено відповідачем і ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2022 року визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пільтяй Г.В., що полягають у складенні недостовірної довідки-розрахунку за № 79127 від 27 вересня 2021 року.

Відтак, суду першої інстанції не надано належних та допустимих доказів щодо наявності заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів та їх розміру.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції повинен був з`ясувати причини не надання державним виконавцем недостовірної інформації поданої на виконання вимог ухвали суду від 04.03.2021 року про витребування доказів, встановити строки для подачі державним виконавцем довідки-розрахунку, щоб уникнути затягування судового розгляду справи, оскільки відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Зазначеними процесуальними нормами передбачено, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами вимоги щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 22 травня 2023року.

Головуючий

Судді