Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4962/20 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 60 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Радченка С.В., Трояновської Г.С.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/4962/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Хуторної І.Ю. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бердичеві Житомирської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті її рідного брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вона є його рідного сестрою та останні роки його життя забезпечувала йому догляд та турботу. ОСОБА_4 потребував сторонньої допомоги, як особа з інвалідністю І групи. У другій половині липня 2020 року позивач дізналась, що дочка ОСОБА_2 також подала заяву про прийняття спадщини. Проте, після розлучення батьків із 1995 р. відповідач постійно проживала з матір`ю, а протягом свого дорослого життя ніколи і ні в який спосіб не цікавилась життям батька. Будучи обізнаною про стан здоров`я батька, остання в категоричній формі відмовилась надавати йому будь-яку допомогу, хоча, як доросла та здорова людина, забезпечена житлом та роботою, мала таку можливість. ОСОБА_2 проживає за іншою адресою, працює у банківській установі в м. Києві. Навіть на інформацію про вкрай тяжкий стан здоров`я батька відповідач в останні дні життя батька не відреагувала, в категоричній формі відмовилася провідати, не приїхала на похорон, не сприяла його організації. Заявляла, що вона батьку нічого не винна і їй від нього нічого не потрібно.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Усунуто ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердичеві Житомирської області. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що відповідач систематично навідувала батька, надавала йому необхідну допомогу, в тому числі здійснювала догляд, забезпечувала необхідними речами, предметами побуту та медикаментами, що підтверджується показами свідків. Допитані у судовому засіданні свідки на стороні позивача надавали суду розбіжні покази, а тому до уваги слід брати покази тих свідків, які не мають зацікавленості в результатах розгляду справи. Крім того, ряд свідків зазначали, що їм не було відомо хто саме здійснював догляд за спадкодавцем. Таким чином, суд першої інстанції невірно дослідив та оцінив наявні у справі докази, не взяв до уваги показання свідків на стороні відповідача, а особливо факт проживання разом із померлим його співмешканки, яка забезпечувала надання останньому допомоги. Позивачем, в іншій частині обставини доведені лише частково, а саме лише факт надання відповідачем допомоги батьку в обсязі, що не забезпечував усі потреби останнього, що не є тотожним ухиленню від надання допомоги спадкодавцю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що по справі встановлено, що відповідачка умисно ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_4 , який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані та потребував допомоги саме від дочки.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на все спадкове майно, яке належало померлому на день його смерті.

Позивач є рідною сестрою покійного ОСОБА_4 , а відповідачка є рідною дочкою.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за законом на належну спадкодавцю квартиру АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_4 заповіту не склав.

Встановлено, що спір між сторонами виник з приводу права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , а саме з приводу усунення від права на спадкування спадкоємця першої черги дочки спадкодавця ОСОБА_2 на підставі ч. 5 ст.1224 ЦК України.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід з боку батька, та і з боку матері.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 України має значення сукупність таких обставин:

- ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання;

- перебування спадкодавця в безпорадному стані;

- потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19).

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року в справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги саме від спадкоємця-відповідача, за умови отримання її від інших осіб, чи мав цей спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_4 із 18 жовтня 2018 року, як особа із інвалідністю першої «Б» групи довічно, потребував постійної сторонньої допомоги.

В медичній карті № 2287/878 стаціонарного хворого ОСОБА_4 , якого було госпіталізовано 21.06.2018 до ЦРЛ Бердичівського району, зазначено: постійне місце проживання АДРЕСА_2 інв. ІІ гр.; дочка ОСОБА_2 ; дата виписки 03.07.18. ОСОБА_4 було діагностовано: психічні та поведінкові розлади пов`язані із вживанням алкоголю, алкогольна хвороба печінки, хронічний панкреатит, стан ремісії, позагоспітальна правобічна н/дольова пневмонія середньої важкості.

Із копії амбулаторної карти ОСОБА_4 вбачається, що він неодноразово у 2018-2019 роках оглядався сімейним лікарем на дому, мав ряд скарг на стан здоров`я та самопочуття. Востаннє, його оглянуто у листопаді 2019 року лікар при огляді, серед іншого встановив жовтуватість склер очей, хворий скаржився на болі у верхніх відділах живота.

Відповідно до епікризу із 15.01.2020 до 30.01.2020 ОСОБА_4 , перебував на лікуванні у стаціонарному відділенні Бердичівської ЦМЛ із діагнозом, серед іншого, цироз печінки, змішаного ґенезу, пневмонія.

Як встановлено медичними документами, ОСОБА_4 дійсно хворів, являвся інвалідом 1 групи та потребував постійної сторонньої допомоги.

Відповідачка ОСОБА_2 , як свідок в суді першої інстанції, пояснила, що вона з батьком завжди спілкувалася, купувала одяг, взуття, мийні засоби. Через тітку вона передавала продукти, олію, ковбасу, грошові кошти в розмірі 500 грн. Близько 5 разів через тітку передавала по 500 гривень. Останній раз передавала грошові кошти восени 2019 року. Був випадок коли вона батька возила в лікарню. Батько мав проблеми із опорно-руховим апаратом та у 2017-2018 роках йому було встановлено інвалідність. Напередодні, до неї телефонував брат батька та просив, щоб вона написала відмову від батька, на що вона відмовилася. Про смерть батька її ніхто не повідомив. Коли вона через три дні дізналася про смерть батька, то поїхала на його могилу.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в суді першої інстанції пояснили, що відповідачка відвідувала батька, надавала йому необхідну допомогу, зокрема здійснювала догляд за батьком, забезпечувала його необхідними речами, предметами побуту, медикаментами.

Доказів того, що ОСОБА_4 потребував допомоги саме від доньки ОСОБА_2 , звертався до неї за такою допомогою, а остання у свою чергу, умисно ухилялась від надання допомоги, що могло бути підставою для усунення від права на спадкування, матеріали справи не містять.

Ніхто з допитаних свідків не зазначав, що ОСОБА_4 просив від дочки ОСОБА_2 будь-якої допомоги, а остання в свою чергу відмовлялася від надання такої допомоги.

Звернення ОСОБА_11 рідного брата ОСОБА_4 до відповідачки про надання допомоги батьку, не свідчить про те, що з таким проханням до дочки особисто звертався спадкодавець.

Надана ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог довіреність від імені ОСОБА_4 на виконання операцій з банківськими картками, правового значення для вирішення спору не має, оскільки не доводить факту ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцю.

Крім того, не прийняття ОСОБА_2 участі у похованні батька, не є достатньою підставою для усунення від спадкування на підставі частини п`ятої статті 1224 ЦК України

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_2 не вчиняла умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

Встановивши, що позивач не довела належними та допустимими доказами, що спадкодавець потребував допомоги саме від відповідача, а остання, у свою чергу, умисно ухилялася від надання такої допомоги, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про наявність підстав для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_12 підлягає задоволенню, то розмір сплаченого нею судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн підлягає стягненню на її користь з позивача ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1261,20 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 23 травня 2023 року.

Головуючий

Судді