РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Лященка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Баранюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В :

01.08.2022 року представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_2 , заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.05.2008 року у розмірі 12 325,13 грн. В обґрунтування позову послався на те, що відповідно до укладеного договору ОСОБА_2 було відкрито картковий рахунок з крединим лімітом, який згодом було збільшено до 17 000 грн. Проте умов укладеного договору належним чином не виконав. У зв`язку з цим утворилася заборгованість за кредитом. Також стверджує, що при підписанні анкети-заяви ОСОБА_2 ознайомився та погодилася із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які разом становлять між ними договір про надання банківських послуг.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. 23.11.2021 року позивачем була направлена претензія кредитора до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори. 06.12.2021 року отримано відповідь нотаріуса, згідно із якою спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».

16.12.2021 банк направив лист-претензію до спадкоємців, але жодних дій ними не було виконано. Тому на підставі ст.ст.1281-1282 ЦК України просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 12 325,13 гривень.

Ухвалою від 02.08.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 24.10.2022 року витребувано в порядку ст.84 ЦПК України копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , а ухвалою від 28.10.2022 року витребувано з КП «Інформаційно-розрахунковий центр» м. Володимира довідку про склад сім`ї та реєстрацію.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про проведення судового засідання у її відсутності. Позов підтримала та просила його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила відмовити у задоволенні позову повністю.

З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовит з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.05.2008 року ОСОБА_2 було відкрито картковий рахунок з кредитним лімітом, який згодом було збільшено до 17 000 грн.

ОСОБА_2 погодився, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Він зобов`язався дотримуватись вимог Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їхніми змінами на сайті ПриватБанку.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши кредит у розмірі, встановленому договором. Протилежні докази судом не встановлені.

У свою чергу, позивач стверджує, що позичальник не належним чином виконав свої обов`язки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на дату смерті борг ОСОБА_2 перед позивачем за кредитним договором становив 12 325,13 грн., що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 12 325, 13 грн.

23.11.2021 позивач в межах строку, визначеного ст.1281 ЦК України, звернувся з претензією у нотаріальну контуру, на підставі якої була заведена спадкова справа №466/2021 від 29.11.2021 року.

Згідно із відповідю нотаріуса ніхто зі спакоємців померлого, у тому числі і ОСОБА_1 , за оформленням спадщини не зверталися.

09.12.2021 року банк направив лист-претензію до відповідача ОСОБА_1 .

З копії спадкової справи після смерті ОСОБА_2 встановлено, що спадкоємеці не зверталися із заявою про прийняття спадщини, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Тобто майно ОСОБА_2 ніхто не успадкував.

Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

ОСОБА_2 не виконав взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, та внаслідок цього заборгував позивачу кошти, розмір яких на дату його смерті становив 12 325,13 грн.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Об`єктом спадкового наступництва є спадщина (спадкове майно, спадкова маса), тобто вся сукупність прав та обов`язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою не є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст.1219 ЦК України, до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Як передбачено ч.1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

У спірних правовідносинах встановленню та доведенню підлягають обставини щодо наявності спадкового майна та прийняття спадкоємцями спадщини.

Відтак, до правовідносин сторін підлягають застосування положення статті 1282 ЦК України.

Згідно із ст.1282ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але вмежах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У Цивільному кодексіУкраїни серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку запроваджений механізм досягнення справедливого балансу між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця, з однієї сторони, та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців позичальника - боржника, з іншої.

Дотримання цього балансу передбачає забезпечення задоволення вимог кредитора (кредиторів) спадкодавця за рахунок спадкового майна без порушення майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

Під час вирішення питання процесуального правонаступництва сторони у справі спадкоємцем померлого спадкодавця суди мають з`ясовувати коло спадкоємців, обсяг матеріального правонаступництва для вирішення спору. При цьому підлягають врахуванню особливості, передбачені правилами статті 1282 ЦК України щодо об`єму успадкованого майна та співмірності вимог кредитора вартості частки в успадкованому майні спадкоємця, який відповідає перед кредитором лише у межах вартості прийнятої спадщини. Спадкоємець успадковує разом з правами спадкодавця його обов`язки, а тому саме від об`єму успадкованих прав та обов`язків залежить вибір спадкоємця щодо прийняття спадщини чи відмови від неї.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 468/2121/14-ц.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач покликається на те, що відповідач ОСОБА_1 була спадкоємцем позичальника ОСОБА_2 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, в яких місцем реєстрації значиться одна адреса ( АДРЕСА_1 ).

Однак суд зауважує, що матеріали справи не містять інформаціїпро нявність або відсутність чинного заповіту після смерті ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину на майно після його смерті нікому не видавалось.

Відповідно до ст.12 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін та згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що доказиподаються сторонамита іншимиучасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Представник позивача зверталася до суду з клопотанням про витребування доказів, а саме: 1) довідки про склад сім`ї та реєстрації осіб по місцю проживання померлого на дату його смерті; 2) копії спадкової справи після смерті ОСОБА_2 . Інших клопотань, зокрема про витребування відомостей про об`єм спадкового майна, позивачем не подавалось.

Відтак, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження існування спадкового майна та його вартості після померлого ОСОБА_2 з метою визначення меж відповідальності спадкоємців останнього за зобов`язаннями померлого боржника перед кредитором.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи те, що позивач не надав належних та допустимих доказів існування та складу спадкового майна, його вартості для визначення меж відповідальності спадкоємця за борг спадкодавця, відсутні правові підстави для задоволення позову.

Тому підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Суддя Олександр ЛЯЩЕНКО