Справа № 758/9515/23
Д О Д А Т КО В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2023 року м. Київ
Подільський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді- Якимець О. І.,
за участю секретаря судового засідання Карпишиної К. С.,
учасників справи не викликались,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ігнатенко Тетяни Василівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОС Україна» про стягнення компенсації за невикористані відпустки при звільненні та середнього заробітку за весь час затримки виплати компенсації,
рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року у справі № 758/9515/23 позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОС Україна» про стягнення компенсації за невикористані відпустки при звільненні та середнього заробітку за весь час затримки виплати компенсації задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОС Україна» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі 1 365 502,61 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОС Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати компенсації за невикористані дні відпустки за період з 11 липня 2023 року по 27 жовтня 2023 року у розмірі 605 147,90 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОС Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1991,63 грн.

Представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі щодо вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем у розмірі 173460,00 грн, які просить стягнути з відповідача та таке питання не вирішено судом.

У судове засідання учасники справи не викликались, у зв`язку із відсутністю необхідності, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає за можливе провести засідання без виклику учасників справи.

Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши дійсні обставини справи щодо вирішення заявленого питання, суд прийшов наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Із матеріалів справи убачається, що 14 липня 2023 року між позивачем (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (виконавець) укладено договір про надання юридичних послуг (правничої допомоги).

ОСОБА_2 надавала позивачу правову допомогу у справі № 758/9515/23 як адвокат на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги /том 2 а.с. 79/.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд зазначає про те, що відповідно до укладеного договору № б/н позивач сплачує виконавцю вартість послуг у сфері права відповідно до завдань замовника (п. 1.1 договору).

Вартість послуг виконавця погоджується сторонами в додатковій угоді до даного договору до початку надання послуг (п. 2.1 договору).

Відповідно до додаткової угоди до договору від 02 серпня 2023 року на виконання п. 1 договору сторони дійшли згоди про надання наступних юридичних послуг (правової допомоги): судове представництво замовника в суді першої інстанції (Подільському районному суді м. Києва), що включає: підготовку та подачу позовної заяви, підготовку адвокатських запитів, підготовку та подачу всіх необхідних процесуальних документів під час розгляду справи в суді, представництво замовника в суді першої інстанції, консультування замовника з питань трудового законодавства).

Вартість юридичних послуг, зазначених у п. 1 додаткової угоди складає 4200,00 євро.

Відповідно до акту приймання-передачі від 30 жовтня 2023 року № 2 до договору сторони склали цей акт про наступне:

- консультування замовника з питань трудового права та усталеної судової практики щодо стягнення компенсації за невикористані відпустки;

- здійснення розрахунку днів невикористаної відпустки, середньоденної заробітної плати для визначення розміру грошової компенсації за невикористанні відпустки за весь час роботи замовника та розміру компенсації, що підлягає сплаті замовнику;

- здійснення розрахунку середньої заробітної плати та розрахунку суми стягнення за час затримки виплати компенсації за невикористані відпустки;

- підготовка позовної заяви про стягнення компенсації за невикористанні відпустки та середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористані відпустки;

- підготовка адвокатських запитів ТОВ «ОС Україна2 щодо наданні інформації та документів;

- підготовка адвокатських запитів ФОП ОСОБА_3 щодо надання інформації та документів;

- підготовка адвокатського запиту ТОВ АФ «Маслова та партнери» щодо надання інформації та документів;

- підготовка відповіді на відзив ТОВ «ОС Україна»;

- судове представництво замовника у суді у справі № 758/9515/23;

- консультування замовника з питань виконання судового рішення у справі № 758/9515/23.

Загальна вартість наданих послуг складає у розмірі 173460,00 грн (п. 2 акта).

Понесення позивачем витрат у цій сумі підтверджено платіжними документами, які додані до заяви про ухвалення додаткового рішення суду.

Стороною відповідача подано до суду заперечення щодо ухвалення додаткового рішення відносно розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. Наводить аргументи про те, що стороною позивача не подано до суду попереднього розрахунку суми судових витрат на професійну правничу допомогу, хоч сторонами 02.08.2023 погоджено фіксовану вартість юридичних послуг у розмірі 4200,00 євро, а позовну заяву подано до суду 15.08.2023. Серед наданих юридичних послуг є ряд послуг, які не відносяться до таких, а саме: вивчення та правовий аналіз документів, відправлення документів засобами поштового зв`язку. Окрім того, подані докази не підтверджують витраченого представником позивача часу на надання правової допомоги. Розмір судових витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи. У зв`язку із наведеним просить у заяву про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд звертає увагу на те, що правовий аналіз отриманих від позивача документів та аналіз отриманих відповідей на адвокатські запити, правовий аналіз відзиву сторони відповідача, направлення документів засобами поштового зв`язку, про які вказує представник позивача у заяві про ухвалення додаткового рішення у справі не є послугами у сфері професійної правничої допомоги.

Натомість, надання таких послуг виконавцем замовнику не підтверджено актом № 2 від 30.10.2023, а відтак питання щодо стягнення таких витрат судом не вирішується.

Щодо аргументів сторони відповідача про відсутність попереднього розрахунку у першій заяві позивача по суті - позовній заяві, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду передній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодування відповідних судових витрат за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 14.12.2021 (справа №905/716/20) у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 02.02.2023 у справі № 915/606/21, суд порушує принцип змагальності сторін, якщо самостійно з власної ініціативи здійснює за сторону доведення обставин, що мають значення для вирішення питання розподілу судових витрат.

З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору щодо трудових правовідносин, вирішення справи по суті шляхом задоволення позову, враховуючи, складання заяв по суті кількість судових засідань у цій справі; з огляду на приписи п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що представником позивача до початку судових дебатів зазначено, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду буде подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на професійну правничу допомогу, а саме у розмірі 10000,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг, а відтак заяву представника позивача задовольнити частково, у зв`язку з чим вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі.

Керуючись ст. ст. 76-81, 259, 264, 265, 270, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОС Україна» про стягнення компенсації за невикористані відпустки при звільненні та середнього заробітку за весь час затримки виплати компенсації - додаткове судове рішення щодо вирішення питання про судові витрати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності «ОС Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Додаткове судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОС Україна», місцезнаходження - місто Київ, вулиця Верхній Вал, будинок № 4-А, .

Суддя О. І. Якимець