Справа № 357/1322/23
Провадження № 2/357/952/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 травня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря Сокур О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, посилаючись на наступні обставини.

На підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 26 січня 2021 року у справі № 357/10691/20 стягнуто з позивача у даній справі, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 жовтня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Виконання рішення здійснюється у Білоцерківському ВДВС у ВП № 65523885 від 25.05.2021р.

На підставі рішення від 14.09.2021р. Білоцерківського міськрайонного суду у справі № 357/5073/21 провадження № 2/357/2924/21 був виданий виконавчий лист від 15 жовтня 2021 про стягнення з позивача у даній справі, ОСОБА_1 , на користь відповідача ОСОБА_6 , аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, починаючи з 18 травня 2021 року, і до досягнення сином 23 років.

Виконання рішення здійснюється у Білоцерківському ВДВС у ВП № 67583837 від 22.11.2021р.

Також, на підставі рішення від 30.09.2021 р. Білоцерківського міськрайонного суду у справі № 357/5075/21 на користь відповідача стягується пеня за прострочення сплати аліментів в сумі 46 003, 00 грн.

Виконання рішення здійснюється у Білоцерківському ВДВС у ВП № 67582774 від 22.11.2021р.

Зауважує, що під час вирішення усіх вказаних судових позовів ОСОБА_1 визнавав повністю вимоги і не заперечував стягнення з нього сум аліментів та пені.

Отже, із заробітної плати позивача здійснюється стягнення на підставі трьох виконавчих проваджень, заробітна плата позивача за період січень 2022 р. - грудень 2022 р. складала орієнтовно 11 тис. грн. - 13 тис. грн., про що свідчать довідки 1 Державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Київській області, зокрема: № 3 від 04.01.2023 р., № 4 від 04.01.2023 р., № 11 від 10.01.2023 р.

Про сплату аліментів у ВП № 65523885 свідчить довідка відділу ДВС у м. Б. Церква № 4959 від 13.01.2023 р., у ВП № 67583837 - довідка від 13.01.2023 р. № 4954; в цілому оплата аліментів складає 1/4+1/3 від доходів позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50% заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

На даний час відрахування із заробітної плати позивача складають понад 50 % (1/3 + 1/4), тому позивач просить застосувати положення законодавства про обмеження розміру аліментів на трьох дітей, зокрема, судова практика керується вимогами ЦПК з розділу про наказне провадження щодо розміру аліментів на трьох дітей у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, присуджених позивачу за рішенням від 14.09.2021 р. Білоцерківського міськрайонного суду у справі № 357/5073/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_6 , аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, оскільки з уваги на ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 161 ЦПК України, на 1/6 від доходів позивача.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 26 січня 2021 у справі № 357/10691/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, позивач не просить змінити, оскільки діти ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вже отримують по 1/6 від доходів позивача, що менше за 1/4 частини доходів, які сплачуються сину ОСОБА_7 .

Вказані вище обставини свідчать про те, що позивач на своєму утримання має трьох дітей, які є рівними у праві на матеріальне забезпечення, також позивач має інші виконавчі провадження про стягнення аліментів, сума стягнень за якими не може перевищувати 50 % від доходів платника, тому наведене вказує про наявність суттєвих, істотних змін майнового стану у позивача, що зумовить зменшення розміру стягнення відповідно до положень ст. 192 СК України.

Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини сина ОСОБА_7 , 2003 р.н., щомісяця, є розумним та справедливим рішенням, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей.

Просив суд позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів задовольнити. Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення від 14.09.2021 р. Білоцерківського міськрайонного суду у справі № 357/5073/21 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу на 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили до закінчення навчання, але не пізніш ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. Судові витрати покласти на відповідача ( а. с. 1-4 ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2023 року ( а. с. 30 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

06 лютого 2023 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача ( а. с. 34 ).

02 березня 2023 року за вх. № 9175 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача ( а. с. 35 ).

Згідно отриманої відповіді, відповідач ОСОБА_8 змінила прізвище в 2021 році на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 16.09.2020 року.

Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи відповідача.

Ухвалою судді від 06 березня 2023 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у даній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін та призначено судове засідання у справі на 04.04.2023 року ( а. с. 36-37 ).

04 квітня 2023 року розгляд справи було відкладено на 17.05.2023 року ( а. с. 43 ).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, 17.05.2023 року за вх. № 22026 судом отримано заяву, в якій останній просив розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не заявилася, 11.04.2023 року за вх. № 15853 судом отримано заяву, в якій остання просила справу розглядати за її відсутності, позов визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється ( ч. 2 ст. 247 ЦПК України ).

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 26 січня 2021 року у справі № 357/10691/20 стягнуто з позивача у даній справі, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 жовтня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Виконання рішення здійснюється у Білоцерківському ВДВС у ВП № 65523885 від 25.05.2021 року.

На підставі рішення від 14.09.2021 року Білоцерківського міськрайонного суду у справі № 357/5073/21 провадження № 2/357/2924/21 був виданий виконавчий лист від 15 жовтня 2021 про стягнення з позивача у даній справі, ОСОБА_1 , на користь відповідача ОСОБА_6 , аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, починаючи з 18 травня 2021 року, і до досягнення сином 23 років.

Виконання рішення здійснюється у Білоцерківському ВДВС у ВП № 67583837 від 22.11.2021 року.

Також, на підставі рішення від 30.09.2021 року Білоцерківського міськрайонного суду у справі № 357/5075/21 на користь відповідача стягується пеня за прострочення сплати аліментів в сумі 46 003, 00 грн.

Виконання рішення здійснюється у Білоцерківському ВДВС у ВП № 67582774 від 22.11.2021 року.

Зазначене підтверджується матеріалами справи.

Отже, із заробітної плати позивача здійснюється стягнення на підставі трьох виконавчих проваджень.

Так, заробітна плата позивача за період січень 2022 року по грудень 2022 року складала орієнтовно від 11 000 грн. до 13 000 грн., про що свідчать довідки 1 Державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Київській області, зокрема: № 3 від 04.01.2023 р., № 4 від 04.01.2023 р. та № 11 від 10.01.2023 р.

Про сплату аліментів у ВП № 65523885 свідчать довідки відділу ДВС у м. Б. Церква № 4959 від 13.01.2023 р., у ВП № 67583837 від 13.01.2023 р. № 4954.

Так, на даний час відрахування із заробітної плати позивача складають понад 50 % (1/3 + 1/4), тому позивач звертаючись до суду з вищевказаним позовом просить застосувати положення законодавства про обмеження розміру аліментів на трьох дітей, зокрема, зменшивши розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення від 14.09.2021 р. Білоцерківського міськрайонного суду у справі № 357/5073/21 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу на 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили до закінчення навчання, але не пізніш ніж до досягнення сином двадцяти трьох років, у відповідності до ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», де загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50% заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо.

Аналогічне роз`яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане судам Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року.

Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, для збільшення чи зменшення розміру аліментів достатньо хоча б однієї із вказаних обставин.

Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначають: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із погіршенням матеріального становища платника аліментів, останній може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, за наявності відповідних обставин, батько дитини може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів.

Слід зазначити, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна-розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналіз вказаних норм свідчить, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Однією з причин, по якій позивач просив змінити розмір аліментів є те, що на сьогодні ним сплачуються аліменти за декількома виконавчими провадження та на даний час відрахування із заробітної плати позивача складають понад 50 % (1/3 + ? частки).

Приписами статті 26 Закону України «Про оплату праці» встановлені обмеження розміру відрахувань із заробітної плати.

При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, - п`ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам.

Обмеження, встановлені частиною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні покарання у вигляді виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Приписами статті ч. 2 ст. 70 ЗУ « Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема у разі стягнення аліментів, - 50 відсотків.

Частина 3 цієї статті встановлює, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

З довідок, виданих 1 Державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Київській області, зокрема: № 3 від 04.01.2023 р., № 4 від 04.01.2023 р. та № 11 від 10.01.2023 р. вбачається, що з заробітної плати позивача ОСОБА_1 здійснюється відрахування по аліментах на користь ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в розмірі 1/3 частини та в розмірах 25%.

Про сплату аліментів у ВП № 65523885 свідчить також довідка відділу ДВС у м. Б. Церква № 4959 від 13.01.2023 р. та у ВП № 67583837 довідка від 13.01.2023 р. за № 4954.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, наразі відрахування із заробітної плати позивача складають понад 50 % (1/3 +1/4 частки), що вказує про наявність суттєвих, істотних змін майнового стану у позивача.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду 11.04.2023 року з заявою про розгляд справи у її відсутність, відповідач визнала позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, суд з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, приходить до висновку, що у позивача дійсно відбулися зміни матеріального стану, що відповідно до положень ст. 192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення від 14.09.2021 р. Білоцерківського міськрайонного суду у справі № 357/5073/21 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу на 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до закінчення навчання, але не пізніш ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, визнанням позову з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню та на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дітей.

Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. ( а. с. 5 ).

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню і судові витрати з відповідача на користь позивача.

Так, згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Звертаючись до суду із заявою від 11.04.2023 року, відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала повністю, до початку розгляду справи по суті.

А отже, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесених позивачем при звернені до суду 50 відсотків судових витрат, а саме у сумі 536,80 гривень, а Білоцерківському управлінню Державної казначейської служби України Київської області повернути ОСОБА_1 50 відсотків судових витрат, а саме у сумі 536,80 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 51, 124 Конституції України, ст. 179, ст. ст. 180-184, 192 СК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 10, 13, 18, 19, 81, 82, 89, 206, 133, 141, 211, 247, 263-265, 273, 353, 354, 355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Біла Церква Київської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Сорокотяги, Білоцерківського району Київської області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за алресою: АДРЕСА_1 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стягуються на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2021 року у справі № 357/5073/21, з 1/4 частки до 1/6 частки від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до закінчення навчання, але не пізніш ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 гривень ( п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок ).

Зобов`язати Білоцерківське управління Державної казначейської служби України Київської області, яке розташоване за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого буд. 36, , повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 536,80 гривень ( п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок ), згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН3474 від 30 січня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Повний текст судового рішення виготовлено 17 травня 2023 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов