Справа № 497/1823/23
Провадження № 2/497/659/23
21.11.2023 року Болградський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Раца В.А.,
секретаря - Божевої І.Д.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Болградської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -
14.08.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - служба у справах дітей Болградської міської ради Одеської області та просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому позивач посилається на те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, відповідно до свідоцтва про народження. 15.02.2012 року між сторонами було розірвано шлюб, та після розірвання шлюбу дочка постійно проживала з нею та була на повному її утриманні. Відповідач до дочки не приходив, не цікавився її життям та успіхами, тому позивач подала на аліменти, які він сплачував не в повному обсязі. 05.03.2015 року позивач вийшла заміж за ОСОБА_5 та вони на даний час проживають дружньою сім`єю. Новий чоловік став для дочки справжнім батьком, саме він приділяє їй увагу, ходить в парки, возить їх до моря, забезпечує дочку всім необхідним. Згодом у них народилася ще одна дитина - син. На даний час у відповідача нова сім`я, інше життя, в якому місця для дочки ОСОБА_2 немає. За весь час після розлучення він ніколи не телефонував дочці, жодного поздоровлення з днем народження чи якимось святом, він не бере участі в шкільному житті дитини, жодного разу не з`явився до школи та не цікавився рівнем успішності дочки. Відповідач навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, він самостійно зняв із себе усі батьківські обов`язки щодо дочки ОСОБА_2 . Без позбавлення батька дитини батьківських прав, вона не може вільно вирішувати питання всебічного забезпечення дитини, тому для захисту прав та інтересів дитини звертається до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала 21.11.2023 року на електрону пошту суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник третьої особи - начальник служби у справах дітей Болградської міської ради Одеської області Мохначева М.М., яка здійснює свої повноваження на підставі довіреності №980/02-12 від 12.06.2023 року, строком дії протягом одного року з моменту підписання, в судове засідання не з`явилася, надала 24.10.2023 року заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, позовні вимоги визнала в повному обсязі, вважала доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дочки.
Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
В силу п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області (а.с.12 на звороті) її батьками є ОСОБА_1 , позивач по справі, та ОСОБА_3 , відповідач по справі.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 15.02.2012 року по цивільній справі № 2-3343/11, яке набрало законної сили 28.02.2012 року (а.с.13).
05 березня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №30, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 05.03.2015 року (а.с.13 на звороті), при цьому дружині після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».
Позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується записами в паспорті громадянина України (а.с.6 на звороті), де також зареєстроване місце проживання дочки ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання дитини №127/09-09 від 18.02.2021 року. Після розлучення дитина залишилася проживати з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні і вихованні, доказів протилежного суду надано не було.
Відповідач мешкає в смт Побузьке Голованівського району, Кіровоградської області, без реєстрації, що підтверджується довідкою №302, виданою 19.06.2023 року начальником відділу «ЦНАП» селищної ради (а.с.14 на звороті).
Спільна дочка сторін навчається у Болградському ліцеї №2 з першого класу, на час звернення до суду вона є ученицею 10-Б класу, що підтверджується характеристикою директора ліцею (а.с.14), з якої також вбачається, що ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю та вітчимом, рідний батько ОСОБА_3 не брав участь у шкільному житті своєї дочки, жодного разу не зв`язувався з класним керівником, не цікавився рівнем успішності дівчини, не відвідував батьківські збори, саме вітчим протягом усіх навчальних років активно брав участь у виховані ОСОБА_2 .
Судом досліджено рішення Болградської міської ради Одеської області №355 від 04.10.2023 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 » та висновок органу опіки та піклування з цього питання, та прийнято до уваги, що служба у справах дітей міської ради вважає за доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з невиконанням батьківських прав.
Тобто судом було встановлено, що батько дитиною не цікавиться, вихованням та її утриманням не займається, з дитиною не проживає, не турбується про життя та здоров`я дочки, матеріально не допомагає.
Отже, своїми діями, відповідач свідомо порушує свої зобов`язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України.
В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».
В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.
Відповідно до ст. 164 СК України батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає.
Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.
Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач, свідомо не виконує своїх обов`язків відносно дочки.
Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що судом було достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною їй ніхто не чинив і не чинить.
Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах неповнолітньої дитини, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст. 168 СК України «Мати, батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав».
Згідно з п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат
Керуючись положенням ст.ст.2,81,263-265,280,352,354 ЦПК України; п. 2 ч.1 ст.164, ст.ст.165, 166, 180, 181 СК України; ст.ст.8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402; ч.2 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 27 вересня 1991 року; принципу №6 Декларації «Про права дитини», проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року; Постановою №3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, суд -
Позов ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Болградської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Болград Одеської області, батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі вимог ч.6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав, після набрання ним законної сили, надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца