Справа № 306/1880/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Кондора Р.Ю.,

за участі секретаря Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Новікова Інна Станіславівна, на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2021 року (головуюча суддя Ганчак Л.Ф.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2021 року ТОВ «Закарпатгаз Збут» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у період із січня 2021 року по жовтень 2021 року споживачем ОСОБА_1 за адресою споживання: АДРЕСА_1 , здійснювалося фактичне споживання природного газу, про що свідчить, зокрема, фінансовий стан споживача, фото лічильника, якими зафіксовано показник лічильника природного газу та обсяг спожитого газу.

Відповідач не зверталася до ТОВ «Закарпатгаз Збут» із заявою про припинення подачі газу, фактично користувалася послугами з газопостачання, визнаючи наявність правовідносин, а відтак і взаємних прав та обов`язків, що з них випливають. Такі дії відповідачки свідчать про прийняття нею умов Договору про надання послуг з газопостачання, що повністю узгоджується з нормами ст. ст. 641 642 ЦК України.

Відповідачка не сплачувала вчасно вартість спожитого газу, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 18.10.2021 складає 9057,37 грн, з яких: 8920,13 грн борг за спожитий газ, 82,81 грн інфляційні витрати, 54,43 грн 3% річних.

Посилаючись на дані обставини, ТОВ «Закарпатгаз Збут» просило стягнути з відповідачки 9057,37 грн, з яких 8920,13 грн заборгованість за спожитий природний газ, 82,81 грн інфляційних втрат, 54,43 грн три проценти річних, а також стягнути судовий збір у сумі 2227 грн.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2021 року позов ТОВ «Закарпатгаз Збут» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Закарпатгаз Збут» 9057,37 грн заборгованості за спожитий природний газ, яка складається з: 8920,13 грн основного боргу, 82,81 грн інфляційні витрати, 54,43 грн 3% річних, також стягнуто 2 227 грн судового збору.

Не погоджуючись із цим рішенням відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Новікова І. С., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Закарпатгаз Збут» відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що місцевим судом було порушено права відповідача на подання відзиву та доказів по справі, на правому допомог, на участь у судовому засіданні, оскільки провадження відкрито 04.11.2021, надано 15-денний строк для подання відзиву з моменту отримання ухвали, при цьому засідання призначено на 18.11.2021, у якому ухвалено рішення по суті спору. Посилається на те, що згідно п. 5 Глави 8 Розділу Х Кодексу газорозподільчих систем у разі якщо знятий на періодичну повірку лічильник газу перебуває у власності Оператора ГРМ, останній зобов`язаний протягом двомісячного строку з дати зняття лічильника за власний рахунок забезпечити встановлення розрахункового лічильника газу на місце знятого лічильника газу. Однак Оператор ГРМ зняв лічильник споживача 19.11.2019 та не встановив протягом двох місяців з дня його зняття інший лічильник з обмінного фонду. Знятий лічильник перебував на повірці 10 місяців - із 19.11.2019 по 01.09.2020, що вбачається з особового рахунку, в якому за такий період показники не змінювалися. Посилаючись на ст. 613 ЦК України, що регламентує поняття прострочення кредитора, та вказуючи, що Оператор ГРМ не вчинив дій, які встановлені актами цивільного законодавства, а відтак допустив прострочення кредитора і тому не має права вимагати від споживача сплати за використаний природний газ залежно від середньомісячного обсягу споживання за період більше як два місяці з моменту зняття лічильника. Такі дії ТОВ «Закарпатгаз Збут» призводять до порушення прав споживача як менш захищеного учасника спірних правовідносин, створюють непомірне фінансове навантаження на відповідача. Відтак розрахунок заборгованості позивача є необґрунтованим, а в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Місцевий суд у мотивувальній частині рішення допустив хибні висновки, які не відповідають висновкам, викладеним у резолютивній частині рішенні суду, обставинам справи та заявленим вимогам позивача (згідно з якими розмір заборгованості відповідача становить 9057,37 грн), натомість суд помилково зазначив, що заборгованість відповідача становить 26307,86 грн, з яких 26043,65 грн основний борг, 163,72 грн інфляційні витрати, 100,48 грн 3 % річних. Також зазначає. що згідно з паспортом громадянина України правильне по батькові відповідачки ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просила рішення суду залишити без змін. Зазначала, що, починаючи з 2015 року, існують дві відокремлені юридичні особи оператор газорозподільної системи АТ «Закарпатгаз», та ТОВ «Закарпатгаз Збут», кожна з яких здійснює різні види господарської діяльності, зокрема, постачання природного газу споживачам здійснює ТОВ «Закарпатгаз Збут». АТ «Закарпатгаз» здійснює облік спожитого природного газу, контрольне зняття показників лічильника та передачу їх ТОВ «Закарпатгаз Збут» для проведення розрахунків, а також проводить перевірку комерційного ВОГ (лічильника) та його складових. Отже, нарахування за спожитий газ за період з 19.11.2019 по 01.09.2020 проводилось Оператором ГРМ АТ «Закарпатгаз», і відповідні дані передавались позивачу по справі. Правом на оскарження відповідних дій АТ «Закарпатсгаз» відповідач не скористалась.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію представника відповідача, дослідивши матеріали справи та додаткові докази, надані представником відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. частиною 3 ст 367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Як передбачено ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 187 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» від 22.03.2017 на виконання ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що на території Закарпатської області постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) до зміни постачальника природного газу є ТОВ «Закарпатгаз Збут». Таке ж положення передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 № 867.

Згідно з п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 (далі - Правила) та п. 1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, що укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 згідно реєстру територіальної громади Свалявської міської ради зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Згідно довідки про фактичне споживання природного газу, виданої Свалявським відділом продажу природного газу ТОВ «Закарпатгаз Збут» від 12.10.2021, ОСОБА_1 підключена до газорозподільної системи Оператора ГРМ ТОВ «Закарпатгаз Збут» та проводить споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно з п. 2 Розділу ІІ Правил за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІІ Правил, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Згідно з п. 4 Розділу І Правил та п. 1.3 Типового договору, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача на приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання), є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам та заява-приєднання до умов договору опубліковані в газеті Закарпатської обласної ради і обласної державної адміністрації «Новини Закарпаття» № 144 (4461) від 22.12.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка отримала від постачальника ТОВ «Закарпатгаз Збут» природний газ у необхідних для неї об`ємах та взяла на себе зобов`язання своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Доказом того, що між позивачем та відповідачкою наявні цивільно-правові відносини з надання та споживання житлово-комунальних послуг, а також факт споживання ОСОБА_1 природного газу, є наявність у відповідачки особового рахунку, фінансовий стан споживача, якими зафіксовано показник лічильника природного газу, відомостями по обходу отриманими від оператора ГРМ АТ «Закарпатгаз» за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 30.04.2021 було скасовано судовий наказ, виданий 26.02.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Закарпатгаз Збут» заборгованості за спожитий природний газ на суму 6065,42 грн. та сплачені судові витрати в розмірі 227,00грн.

Підставою для скасування судового наказу став наявний спір щодо нарахування вартості спожитого газу, оскільки стягувачем, при знятті газового лічильника для проведення повірки, було порушено норми Кодексу газорозподільних систем, зокрема на період відсутності лічильника не було встановлено відповідного лічильника газу з обмінного фонду стягувача.

Апеляційним судом встановлено, що провадження у даній справі було відкрито ухвалою Свалявського районного суду від 04 листопада 2021 року. Ухвалено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження, зазначено про необхідність відповідачу подати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у 15-денний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження. Проте, судове засідання у справі, цією ж ухвалою від 04.11.2021, призначено на 18.11.2021, у якому ухвалено рішення по суті спору.

Апелянт зазначає, що відповідач був позбавлений можливості подати докази неправомірності нарахування заборгованості. Зважаючи на те, що судом першої інстанції дійсно були порушені права відповідача на подання відповідних доказів, колегія суддів прийняла до розгляду надані представником відповідача докази, які відповідач не мав можливості їх подати до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

В той же час, з наданих представником відповідача документів вбачається, що працівниками Оператора ГРМ АТ «Закарпатгаз» 19.11.2019 було знято лічильник споживача ОСОБА_1 для повірки, з показником 20283,18 м.куб., що підтверджується протоколом № 30-72 від 19.11.2019. Згідно цього протоколу остання повірка приладу обліку, 2006 року випуску, проводилась 25.11.2011 (а.с. 97).

27.11 2019 ДП «Закарпаттястандартметрологія» було складено довідку № 301279 про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с.98).

Новий лічильник було встановлено споживачу ОСОБА_1 01.09.2020, що підтверджується Актом монтажу лічильника газу № 13 (а.с.99).

Таким чином, лічильник відповідача було знято на повірку 19.11.2019, новий було встановлено 01.09.2020, інший лічильник з обмінного фонду споживачу встановлено не було. Як вбачається з довідки менеджера із збуту фізичним особам Свалявського ВП ТОВ «Закарпатгаз Збут», сформованої згідно інформації, отриманої від Оператора ГРМ АТ «Закарпатгаз» (а.с. 10), з листопада 2019 року по вересень 2020 року показник лічильника залишався незмінним 20284 (відповідно до протоколу № 30-72 від 19.11.2019), і нарахування за використаний природний газ проводилось за середньомісячним обсягом споживання.

Отже, лічильник було знято Оператором ГРМ - АТ «Закарпатгаз», позивачем було проведено нарахування за спожитий природний газ виходячи з тієї інформації про об`єми споживання природного газу, яка була надана Оператором ГРМ АТ «Закарпатгаз».

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що за період з 01.01.2020 січня по 01.09.2020 (період поза межами двох місяців, на які підлягав встановленню тимчасовий лічильник газу з обмінного фонду) обсяг спожитого газу було визначено 799,87 м.куб. За аналогічний період 2019 року, за наявності лічильника, ОСОБА_1 було спожито 1057,43 м. куб. (а.с.9,10). Отже, немає підстав вважати, що внаслідок відсутності лічильника з 19.11.2019 до 01.09.2020 було порушено право споживача.

Відповідно до п. 14 Розділу ІІІ Правил розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Розмір заборгованості за спожитий газ позивачем визначено в сумі 8920,13 грн.

Відповідачкою розрахунок, наданий позивачем, не спростовано не надано доказів, що сума заборгованості перед позивачем є іншою, ніж та, що визначена у розрахунку позивача; відповідачем не надано контррозрахунку; не надано будь-яких відомостей щодо погашень боргу у більшому розмірі ніж зазначено позивачем.

В той же час, суд першої інстанції, всупереч матеріалам справи та наданим розрахункам, вважав встановленим, що заборгованість споживача ОСОБА_1 складає 26307,86грн.: 26043,65грн. основного боргу, 163,72грн. інфляційні витрати, 100,48грн. 3% річних.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611-612 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 інфляційних витрат в сумі 82,81грн. та 3 % річних в сумі 54,43 грн. є похідними від вимог про стягнення основної заборгованості, та відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано та невірно встановлено обставини справи, порушено норми процесуального права, колегія суддів вважає не необхідне рішення місцевого суду скасувати з підстав, передбачених п.п.1, 4 ст. 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1,4 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» (88015 м.Ужгород, вул.Погорєлова, 2, код ЕДРПОУ 39582749) 9057,37 (дев`ять тисяч п`ятдесят сім грн. 37коп.) грн. заборгованості за спожитий природний газ, з якої: 8920,13грн. основного боргу, 82,81грн. інфляційні витрати, 54,43грн. 3% річних, а також 2227,00 (дві тисячі двісті двадцять сім)грн. У відшкодування плаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 травня 2023 року.

Головуюча:

Судді: