СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/5969/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , трет особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила про на користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , трет особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила прво на користування жилим приміщенням.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2023 року визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О. Справу передано судді 21.11.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Суддя, розглянувши позовну заяву вважає, що позовну заяву слід залишити без руху, осільки вона не відповідає вимогам ст. ст. 176, 177 ЦПК України.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

У статті 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Тобто законодавство захищає власника квартири або будинку і дає йому право виписати осіб, які там не проживають, без їхньої згоди.

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратили право користування житловим приміщенням. При цьому, позивачем не надано суду підтвердження врегулювання спору в досудовому порядку, оскільки власник житла може зняти з реєстрації особу зі свого житла без її згоди самостійно.

Зміни в питанні зняття особи із зареєстрованого місця проживання відбулися з набранням чинності Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». Цей нормативно-правовий акт набув чинності 1 грудня 2021 року, але фактична його реалізація була неможлива до затвердження підзаконних актів Кабінетом Міністрів України. Тому, 7 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» (далі - Порядок), якою було затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), а також деякі інші акти, необхідні для реалізації вказаного закону.

Відповідно до п. 61 Порядку зняття з реєстрації місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано в житлі, що належить власнику на підставі права власності, до якої додається: - документ, що посвідчує особу; - документ, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано чи зареєстровано місце проживання особи, що знімається.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про залишення позову без руху, оскільки позивачем не надано відомостей відповідно до ст. 175 ЦПК України, про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно із ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Додатково суддя роз`яснює, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

З огляду на викладене, вважаю, що позовна заява ОСОБА_4 до Київської міської ради про визнання правочину дійсним підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст..ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , трет особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила про на користування жилим приміщенням залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, п`яти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що у випадку не усунення вказаних недоліків, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.О. Твердохліб