КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/9047/2023 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
У Х В А Л А

про поновлення строку на апеляційне оскарження та

залишення апеляційної скарги без руху

23 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Голуб С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Чернеша Дмитра Сергійовича , діючого в інтересах ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 , на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сліпченко Наталії Вікторівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малиновської Олени Юріївни, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання недійсними договору про іпотечний кредит, додаткових договорів до нього та іпотечного договору, зобов`язання виключити запис про заборону відчуження об`єкта нерухомого майна, визнання недійсними електронних торгів та договору про відступлення прав вимоги, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 квітня 2023 року визнано дії представника позивача - ОСОБА_3.щодо заявлення завідомо безпідставного відводу у даній справі зловживанням процесуальними правами, заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відвід головуючому судді залишено без розгляду, застосовано до ОСОБА_3 заходи процесуального примусу, а саме стягнуто з нього штраф у дохід державного бюджету в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 2 684,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 28 квітня 2023 року представник позивача та її представника ОСОБА_3 - адвокат Чернеш Д.С. звернувся з апеляційною скаргою із пропуском строків, встановлених статтею 354 ЦПК України.

Згідно із вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

У відповідності до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що оскаржуване рішення не отримано представником, а виявлено в реєстрі лише 28 квітня 2023 року.

Зважаючи, що наведені вище обставини не суперечать наявним у матеріалах справи доказам та узгоджуються з процесуальними нормами закону, а також відомостями, які перебувають у відкритому доступі в ЄДРСР, апеляційний суд, з огляду на принцип забезпечення права на апеляційний перегляд судового рішення, вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Проте апеляційна скарга не може бути прийнята до провадження, оскільки не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору (частина п`ята статті 356 ЦПК України).

Адвокатом Чернешем Д.С. в апеляційній скарзі зазначено, що на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях, оскільки є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 23 листопада 2015 року.

Відповідно пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами апеляційної скарги, подібними до тих, з якими заявник звернувся у цій справі.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року в справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та неодноразово застосована Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема в ухвалах від 11 листопада 2019 року в справі № 760/17314/17, від 21 листопада 2019 року в справі № 461/7915/16-ц, від 12 грудня 2019 року в справі № 522/12770/17, від 19 грудня 2019 року в справі № 760/17314/17 та інших.

При цьому виходячи з телеологічного (цільового), логічного й системного тлумачення положень статей 402-403 ЦПК України, статей 13, 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якими визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Отже, під час вирішення питання про звільнення від сплати судового збору на підставі вимог закону суди мають враховувати правову позицію саме Великої Палати Верховного Суду в силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Чернеш Д.С., будучи представником позивача та її представника - ОСОБА_3 , звернувся в їх інтересах з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції про залишення заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відвід головуючому судді без розгляду та застосування до нього заходів процесуального примусу у вигляді штрафу у справі про визнання недійсними договору про іпотечний кредит, додаткових договорів до нього та іпотечного договору, зобов`язання виключити запис про заборону відчуження об`єкта нерухомого майна, визнання недійсними електронних торгів та договору про відступлення прав вимоги, стягнення моральної шкоди, що у свою чергу ніяким чином не стосується соціальних прав і гарантій представника сторони позивача як учасника бойових дій.

У даній справі Чернеш Д.С. , який має право на заняття адвокатською діяльністю, діє не як окремий її учасник, а як представник позивача на підставі договору про надання правової допомоги і довіреності, а також її представника на підставі довіреності, до якого і були застосовано заходи процесуального примусу.

Враховуючи наведене, підстави для звільнення Чернеша Д.С. від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відсутні, а тому останньому необхідно сплатити судовий збір у встановленому порядку і розмірі.

Як передбачено підпунктом 9.2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду, становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом № 3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Такий висновок про правильне застосування норм права висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2018 року в справі № 915/955/15.

Отже, за подання даної апеляційної скарги на ухвалу районного суду представник позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 - адвокат Чернеш Д.С. має сплатити 536,80 грн судового збору.

Апеляційна скарга повинна бути оплачена судовим збором на рахунок отримувача: UA0026010; код класифікації доходів бюджету: 22030101; отримувач коштів: ГУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38050812.

Призначення платежу: *;101; реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; судовий збір, за а/с представника ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 - адвоката Чернеша Д.С. на ухвалу від 04 квітня 2023 року по справі № 756/13517/21, Київський апеляційний суд.

Документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до Київського апеляційного суду в оригіналі або належним чином засвідченні копії.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (Рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

За правилом частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення вказаних вище недоліків.

Керуючись статтями 127, 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву Чернеша Дмитра Сергійовича , діючого в інтересах ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити Чернешу Дмитру Сергійовичу , діючого в інтересах ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 , пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 04 квітня 2023 року.

Клопотання Чернеша Дмитра Сергійовича , діючого в інтересах ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 , про звільнення від сплати судового забору за подання апеляційної скарги на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 квітня 2023 рокузалишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Чернеша Дмитра Сергійовича , діючого в інтересах ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 , на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 квітня 2023 року залишити без руху та встановити строк для усунення її недоліків десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.А. Голуб