Дата документу 25.05.2023 Справа № 334/6580/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/6580/22
Провадження №22-ц/807/1063/23
Головуючий в 1-й інстанції Козлова Н.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ігнатова Євгена Євгеновича на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2023 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 02 лютого 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року адвокат Скворцова О.В., яка представляє інтереси ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання батьківства та стягнення аліментів. Позовна заява мотивована наступним: з жовтня 2008 року по лютий включно 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю. У 2008 році ОСОБА_2 завагітніла та повідомила відповідача про цей факт. У лютому 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 посварилися, позивачка зібрала свої речи та переїхала проживати у свій будинок, а відповідач пішов проживати до іншої жінки, відмовився від подальших більш серйозних відносин, від укладення шлюбу та народження дитини. На цих підставах сторони перестали підтримувати будь які відносини. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_3 . ОСОБА_2 було зареєстровано народження дитини на підставі ст. 135 СК України, оскільки у шлюбі вона не перебувала, реєструвала народження дитини самостійно. У свідоцтві про народження дитини ОСОБА_3 дані про матір вказано: ОСОБА_2 , дані про батька вказані за вказівкою матері: ОСОБА_4 , що збігається з фактичними даними по батькові відповідача « ОСОБА_5 ». Прізвище дитини вказане таке ж як у матері: ОСОБА_6 , відповідно до вимог законодавства України ст. 135 СК України. За період спільного сімейного життя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з жовтня 2008 року по лютий 2009 року останній визнавав себе батьком дитини. Спільна з відповідачем донька проживає з позивачкою, зареєстрована з нею за однією адресою. У серпні 2021 року ОСОБА_1 відмовився визнати своє батьківство. Після чого він знову зник та не з`являється за адресою проживання позивачки. Визнання батьківства має як для позивачки так і для доньки важливе і принципове значення та необхідне з метою ідентифікації родинного походження неповнолітньої особи. Позивачкою у вересні 2021 року до Якимівського районного суду Запорізької області було подано позовну заяву пред`явлену до відповідача про визнання батьківства, справі № 330/2434/21 за яким було відкрито провадження призначено проведення судової генетично-молекулярної експертизи, доручено проведення експертизи Запорізькому науково-дослідницькому експерті криміналістичному центру МВС України (м. Запоріжжя вул. Аваліані буд. 19-а). Висновок (імовірно від 30.12.2021 року) за наслідками проведення означеної експертизи експертна установа направила до Якимівського районного суду Запорізької області у січні 2022 року. Отже, судовий розгляд справи № 330/2434/21, після надходження висновку експертизи на адресу суду, так і не встиг відбутися у зв`язку з окупацією смт. Якимівки Запорізької області російськими збройними формуваннями, суд у лютому 2022 року призупинив діяльність. На підставі викладеного представник позивача просила суд встановити кровне споріднення між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини ОСОБА_3 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Внести зміни в актовий запис № 98 про народження дитини ОСОБА_3 , а саме відомості про батька вказати: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по-батькові дитини змінити на « ОСОБА_7 ». Стягнути аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. А також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 12606,14 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2023 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства та стягнення аліментів - задоволено.

Встановлено кровне споріднення між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини ОСОБА_3 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Внесено зміни в актовий запис № 98 про народження дитини ОСОБА_3 , а саме відомості про батька вказати: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по-батькові дитини змінити на « ОСОБА_7 ».

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно починаючи з 28.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судові витрати у розмірі 12606 (Дванадцять тисяч шістсот шість) гривень 14 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір у розмірі 994 (Дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2023 року у задоволенні заяви адвоката Ігнатова Євгена Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині розміру стягуваних аліментів та сумі стягнутих витрат на правничу допомогу, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ігнатова Євгена Євгеновича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягнення на утримання дитини до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, а також відмовивши у стягненні з відповідача 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що відповідач на утриманні має ще двох дітей та матір інваліда, тому стягнення аліментів у розмірі визначеному судом у рішення, що оскаржується, порушить їх права на відповідне матеріальне утримання. Витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. є неспівмірними з обсягом наданих послуг.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу адвокат Скворцова О.В., яка представляє інтереси ОСОБА_2 , зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2023 року це 268400,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2684,00 грн. (2684,00 грн. Х 100 = 268 400 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з жовтня 2008 року по лютий включно 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю, що підтверджується копією довідки з місця проживання від 03 листопада 2021 року (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). ОСОБА_2 було зареєстровано народження дитини на підставі ст. 135 СК України, оскільки у шлюбі вона не перебувала, реєструвала народження дитини самостійно, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.11).

У свідоцтві про народження дитини ОСОБА_3 дані про матір вказано: ОСОБА_2 , дані про батька вказані за вказівкою матері: ОСОБА_4 , що збігається з фактичними даними по батькові відповідача « ОСОБА_5 ». Прізвище дитини вказане таке ж як у матері: ОСОБА_6 , відповідно до вимог законодавства України ст. 135 СК України.

За період спільного сімейного життя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з жовтня 2008 року по лютий 2009 року останній визнавав себе батьком дитини.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 відмовився визнати своє батьківство. Після чого він знову зник та не з`являється за адресою проживання позивачки. Визнання батьківства має як для позивачки так і для доньки важливе і принципове значення та необхідне з метою ідентифікації родинного походження неповнолітньої особи.

Висновком експерта № СЕ-19/108-21/13815-БД від 26.01.2022 року встановлено, що ОСОБА_1 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 . Ймовірність підтвердження біологічного батьківства складає 99,99999999%, належним чином завірена копія даного висновку приєднана до матеріалів цивільної справи.

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом не встановленого того факту, що сторони домовилися про добровільну сплату аліментів на утримання доньки. Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки, у спростування зазначеного позивачем, відповідачем суду не надано.

На даний час неповнолітня донька ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за однією адресою, та знаходиться на її утриманні, що не спростовано відповідачем та підтверджується матеріалами справи (а.с.8, 9, 14).

З огляду на зазначене, суд першої інстанції вважав за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 до досягнення нею повноліття починаючи з дня подання заяви до суду.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується частково виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги апеляційної скарги, оскаржуване рішення переглядається в частині визначення розміру стягуваних аліментів та витрат на правничу допомогу.

Конституцією України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України, встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наявність у платника аліментів інших дітей на користь яких він сплачує аліменти, є одним із критеріїв, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до судового наказу Якимівського районного суду Запорізької області від 11.03.2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з 01.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Зазначена обставина є суттєвою, оскільки її неврахування може призвести до невиправданого зменшення матеріального забезпечення неповнолітньої дитини відповідача.

Враховуючи вказані обставини та вимоги Сімейного кодексу України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, слід змінити, в частині визначення розміру аліментів присуджених до стягнення судом, з 1/4 на 1/5 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Суд апеляційної інстанції вважає, що саме такий розмір аліментів забезпечить достатній рівень матеріального утримання дитини ОСОБА_8 та при цьому не вплине на матеріальне забезпечення неповнолітньої дитини відповідача ОСОБА_10 .

Доводи апеляційної скарги з приводу понесення відповідачем витрат на оплату навчання старшого повнолітнього сина ОСОБА_11 , до уваги не приймаються, оскільки платником за навчання за наданими квитанціями є ОСОБА_11 . Також недоведеними є посилання на утримання матері відповідача, оскільки відповідних доказів зокрема проживання однією родиною або понесення витрат на лікування та утримання надано не було.

Що стосується розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих на користь позивача, то слід зазначити наступне.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем на підтвердження судових витрат надано: договір про надання правничої допомоги та про представництво інтересів від 14.12.2022 року укладений з адвокатом Скворцовою О.В.; ордер на надання правничої допомоги серія АР №1096561; звіт про виконані та оплачені послуги у розмірі 4000,00 грн.; квитанцію про сплату 4000,00 грн. ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_12 від 17.12.2022 року.

Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи надані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку про обґрунтованість висновків суду з приводу стягнення заявленої суми та необґрунтованість доводів апеляційної скарги з приводу неспівмірності заявленої до стягнення суми судових витрат.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ігнатова Євгена Євгеновича задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2023 року у цій справі змінити зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 до 1/5 частини від усіх видів заробітку, щомісячно починаючи з 28.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 25 травня 2023 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков