РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/6615/23

Провадження № 22-ц/4815/1220/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року (ухвалене у складі судді Бучко Т.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року адвокат Бойчук Олена Петрівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , яким просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 жовтня 2021 року та стягнути з відповідача аліменти на утримання синів в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох спільних синів. Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 жовтня 2021 року, залишеного без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 24 травня 2022 року, з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 506,70 грн., щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а на утримання сина ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 406,50 грн., щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Незважаючи на мізерність сум аліментів, призначених рішенням суду, відповідач усіляким чином ухиляється від їх сплати. Зазначає, що внаслідок введення в Україні воєнного стану, пошкодження більшої частини інфраструктури та закриття ряду підприємств, збільшення курсу долара США, ОСОБА_1 була змушена виїхати з дітьми за кордон, де й перебуває донині. Відтак, її витрати на облаштування побуту дітей збільшилися. Крім того, з часу присудження аліментів значно підвищилася вартість життя. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування та речі першої необхідності, прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини та не достатній для повноцінного її розвитку.

Просили позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року позов задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 жовтня 2021 року у цивільній справі № 569/4362/17, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження зміни його матеріального стану, які необхідні для вирішення питання про зміну розміру аліментів. Пояснює, що на сьогодні він перебуває в таких життєвих умовах, коли не може сплачувати аліменти на утримання дітей за рішенням суду, та має заборгованість по сплаті аліментів. Крім того, позивачка ініціювала позов про стягнення пені за несвоєчасну їх сплату. Стверджує, що позивачка незаконно вивезла дітей за кордон, чим погіршила їх матеріальне забезпечення, оскільки ОСОБА_7 республіка є значно дорожчою країною для проживання і рівень зарплат є набагато більшим, ніж в Україні. Після вивезення дітей за кордон, він втратив можливість спілкуватися з дітьми та матеріально їх забезпечувати, оскільки саме під час їхнього проживання разом з ним, він здійснював за ними потрібний і належний догляд та забезпечував матеріально.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони мають двох спільних дітей сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 04 грудня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, і свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 19 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції.

Сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 6 листопада 2020 року, яким також визначено місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із матір`ю - ОСОБА_1 ..

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 жовтня 2021 року у справі № 569/4362/17, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 24 травня 2022 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 406,50 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 17 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 506,70 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 17 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

За розрахунком по аліментах по ВП № 67922914 державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 31 січня 2023 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 становить 65071,26 грн. Заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 станом на 31 січня 2023 року становить 72710,586 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості по аліментах по ВП №67923222.

Матеріали справи містять рішення директорки початкової школи № 25 у м. Плзень (Чеська Республіка) від 07 липня 2022 року про те, що ОСОБА_8 приймається на навчання у початкову школу з 01 вересня 2022 року. ОСОБА_9 в навчальному році 2022/2023 є учнем 9-Б класу початкової школи № 25 м. Плзень, що підтверджується довідкою про навчання від 22 березня 2023 року.

У листі Міністерства юстиції України № 82906/98819-30-23/12.1.2 від 27 червня 2023 року підтверджено отримання заяви ОСОБА_2 про повернення дитини ОСОБА_4 з Чеської Республіки в Україну, а також повідомлено відповідача, що за інформацією Цетнрального органу Чехії мати не надала свої письмові пояснення у справі, а місцева Служба у справах дітей не змогла з нею зв`язатися.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів , стаття 183 Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини , стаття 184 Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі ).

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

Враховуючи обставини, які зазначені у ч. 1 ст. 182 СК України та підлягають встановленню судом при визначенні розміру аліментів, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про правомірність та доцільність зміни способу стягнення аліментів, які визначені рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 жовтня 2021 року, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд бере до уваги, що війна в Україні безумовно має негативний вплив на матеріальне забезпечення платника аліментів, їх отримувача та дітей. Разом з цим, відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, наявність у нього інших утриманців не встановлено, а тому зобов`язаний забезпечувати належний рівень утримання своїх дітей, незалежно від місця їх перебування.

У своєму відзиві на позовну заяву, заперечуючи щодо позовних вимог, ОСОБА_2 доводить, що розуміє свій батьківський обов`язок брати участь в утриманні неповнолітніх синів та не має наміру від нього ухилятися, але сплата 1/3 аліментів з усіх видів доходу є несправедливим і накладає на нього непропорційний фінансовий тягар, оскільки його матеріальний стан не покращився, а навпаки погіршився, адже у країні йде війна, постійна робота та сталий дохід відсутні, збільшилися витрати на сплату комунальних платежів, проживання.

Разом з цим, відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, що ним не заперечується, а тому зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів з метою отримання законних джерел доходу для забезпечення належного рівня життя своїх дітей.

Натомість, покликаючись на наслідки перебування України у стані війни, стверджує про погіршення власного матеріального становища і вказує на недоведеність матеріальної скрути у позивача.

При цьому, не заперечує, що діти проживають та перебувають на утриманні матері, яка з метою їх убезпечення виїхала за межі України, чим, на думку відповідача, було погіршено їх матеріальний стан.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, зводяться до заперечень на позов, були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав відповідну правову оцінку з урахуванням всіх фактичних обставин справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України.

За таких обставин, враховуючи розмір аліментів, які стягнуті рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 жовтня 2021 року, який очевидно не забезпечує гармонійного розвитку дітей, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дітей, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.