Справа 556/2050/23
Номер провадження 2/556/432/2023
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.10.2023 дата розгляду справи
Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Іванків О.В.,
при секретарі Кужіль Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в смт. Володимирець заяву представника позивача про постановлення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другий відділ Державної виконавчої служби у м.Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів та про стягнення безпідставно сплачених аліментів,-
Володимирецьким районним судом Рівненської області розглянуто по суті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другий відділ Державної виконавчої служби у м.Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів та про стягнення безпідставно сплачених аліментів, зокрема, 17.10.2023 року рішенням суду повністю задоволено позов ОСОБА_1 .
Під час подачі позову представник позивача заявив вимогу про відшкодування судових витрат, в т.ч. судовий збір, а 26.10.2023 року надав суду відповідну заяву із додатками, що підтверджують розмір судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, та просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язанні із наданням правничої допомоги, а саме із розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 5000 грн.
У судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, що не перешкоджає розгляду заяви по суті.
Оскільки розгляд заяви про постановлення додаткового рішення проведено у відсутності учасників судового провадження, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України.
За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
При винесені по справі рішення від 17 жовтня 2023 року судом не було вирішено питання судових витрат, однак представником позивача зроблено відповідну заяву в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.
Судом встановлено, що при подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2147,2 грн, також встановлено, що 23.05.2023 між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Рудюком С. укладено договір про надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано договір, детальний опис-розрахунок вартості наданих послуг, квитанцію до прибуткового касового ордеру №74 від 20.10.2023 року про сплату ОСОБА_1 5000 грн, акт приймання передачі.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються також із витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
За таких обставин, суд, оцінивши належні та допустимі докази, подані сторонами, обставини справи, її складність, тривалість розгляду в суді, беручи до уваги результат розгляду справи, клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, дійшов висновку про те, що позивачем належним чином обґрунтовано і доведено перелік (обсяг) та вартість наданих адвокатом послуг та витрат, понесених на виконання договору про надання правової допомоги, і приходить до переконання про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 гривень.
Відповідно до п.3) ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 Постанови №14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах.
Враховуючи, що судом при винесенні рішення від 17.10.2023 по даній справі питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалось, приймаючи до уваги, що розмір гонорару адвоката є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, сума сплаченого позивачем судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн підлягає стягненню з позивача.
Оскільки в даному випадку задоволення заяви не потягне за собою зміни суті основного рішення, не буде містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, не потягне за собою вирішення вимог, які не були досліджені в судовому засіданні, відтак суд дійшов висновку про те, що в дані справі необхідно ухвалити додаткове рішення суду.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.133, 141, 247, 270 ЦПК України, суд,-
Заяву представника позивача адвоката Рудюка С. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другий відділ Державної виконавчої служби у м.Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів та про стягнення безпідставно сплачених аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальній сумі 7147 (сім тисяч сто сорок сім) грн. 20 коп, які складаються із сплаченого позивачем судового збору в сумі 2174,2 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С У Д Д Я :

Іванків О.В.