Справа № 185/8213/22
Провадження № 2/185/433/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просила суд: припинити право власності відповідача на 1/3 частину житлового будинку, 1/3 частину земельної ділянки площею 0,2500 га, на 1/3 частину земельної ділянки 0,0510 га, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 ; визнати за позивачем право власності 1/3 частину житлового будинку, 1/3 частину земельної ділянки площею 0,2500 га, на 1/3 частину земельної ділянки 0,0510 га, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 ; у рахунок компенсації за припинення права власності на 1/3 частину житлового будинку, 1/3 частину земельної ділянки площею 0,2500 га, на 1/3 частину земельної ділянки 0,0510 га, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 виплатити відповідачу грошові кошти, які внесено на депозитний рахунок Павлоградського міськрайонного суду 32 138 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

У обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила що, вона в порядку спадкування за законом після смерті свого батька набула право власності на 2/3 частки житлового будинку, АДРЕСА_2 . Іншу 1/3 частку успадкувала ОСОБА_3 . Відповідно до рішення Межиріцької сільської ради було змінено номер будинку з АДРЕСА_3 . І позивач і ОСОБА_3 приватизували успадковані земельні ділянки. Відповідно до заповіту ОСОБА_3 заповіла все своє майно ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті своєї бабусі ОСОБА_3 , він з 2002 року по 2011 рік разом зі своєю сім`єю проживав в 1/3 частині будинку, що належала ОСОБА_3 та користувався земельними ділянками в частині належній його бабусі. Будинок складається з 3 житлових кімнат, на 1/3 частину припадає 18,5 кв.м. Зазначена 1/3 частина відповідача знаходиться в незадовільному для проживання стані. На даний час відповідач фактично не проживає у своїй частці майна, а саме в будинку і не виконує свої обов`язки як власник майна щодо підтримання домоволодіння в житловому стані, не сплачує комунальні послуги. З 2020 року позивачка неодноразово намагалася зв`язатися з відповідачем з метою приведення будинку до житлового стану та викупу його частки у майні, однак відповідач на контакт не виходить. З 2011 року позивачка самостійно оплачує комунальні послуги. В вересні 2022 року позивачка звернулася до експерта по технічному обстеженню будівель і споруд з метою визначення технічного стану домоволодіння та технічної можливості виділення у натурі 1/3 частки відповідача. На основі результатів візуального огляду було встановлено, що конструкції житлового будинку перебувають у нормальному, задовільному та незадовільному станах. По несучій здатності й умовам експлуатації відповідають стану К-ІІ, К-ІІІ. Виділ в натурі 2/3 частки домоволодіння що належить ОСОБА_1 та 1/3 частки що належить ОСОБА_2 технічно неможливий з огляду на те, що мінімальні необхідні площі відповідно до п. 5.17, п. 5.19 та Таблиці І ДБН В.2.2-15-2019 складають 28,0 кв.м. загальної та 14,0 кв.м. житлової площі. На даний час будинок перебуває у непридатному для проживання стані і єдиним ефективним способом його використання є проведення реконструкції будинку та господарських споруд. Враховуючи, що виділ в натурі частки що належить відповідачу є неможливим, що частка відповідача є незначною, спільне володіння та користування майном є неможливим, вважає за можливе припинити право власності відповідача на майно. Таке припинення не завдасть істотної шкоди відповідачу та його сім`ї. Право власності відповідача на 1/3 частину земельних ділянок площею 0, 2500 га та 0, 0510 га підлягає припиненню з огляду на принцип цілісності об`єкта нерухомості спорудженого на земельній ділянці.

Ухвалою від 18.10.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача надано до суду відзив на позов де він зазначив, що позов не визнає, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що позивач з 1997 року отримала у спадок спірне майно, а згідно квитанцій по оплаті за комунальні послуги видно, що вона лише з 2011 року почала утримувати своє майно, та і то лише сплатою комунальних послуг, оскільки згідно позову вбачається, що будинок перебуває у непридатному для проживанні стану. Крім того, частка ОСОБА_2 дійсно є незначною, однак експерту не було задано питання щодо можливості виділу його частки шляхом реконструкції будинку. Щодо неможливості спільного володіння та користування спірним майном, то позивачем не додано доказів ні заяв, ні переписки з приводу можливості вирішення питання в досудовому порядку. ОСОБА_2 не має на праві власності іншого нерухомого майна, окрім земельної ділянки, отже припинення права власності завдасть істотної шкоди його інтересам та інтересам його сім`ї. Просив відмовити у задоволенні позову. Також заперечував проти витрат на правову допомогу в розмір 16 000 грн., оскільки вказана сума не є співмірною із обсягом виконаних адвокатом робіт. У стягненні інших судових витрат просив також відмовити, оскільки вони є похідними від основних вимог.

Позивач та її представник адвокат Прохода Р.С. у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач та його представник адвокат Андрухов Д.Г. у судове засідання не з`явилися, кожен окремо, надали заяву про розгляд справи без їх участі позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.

З`ясував обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд встановив наступне.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4).

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 належить на праві власності 2/3 частин житлового будинку А, житловою площею 31.3 кв.м сараю Б цегляного; сараю В дерев`яного; сараю Г дерев`яного; душу - Е шиферного; літньої кухні З цегляної ; сараю Ж дерев`яного; сараю К з/б; трубчатого колодязю; 2-4 огорожі дерев`яної, що знаходяться за адресою : АДРЕСА_1 . (а.с. 39)

Рішенням Межиріцької сільської ради Павлоградського району від 27.11.2013 року «Про впорядкування адресного господарства Межиріцької сільської ради», змінена адреса домоволодіння з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 . (а.с. 80, 81)

Згідно заповіту посвідченого державним нотаріусом Другої павлоградської державної

нотаріальної контори 04.07.1997 року, ОСОБА_3 , заповіла належне їй майно ОСОБА_2 .

Згідно державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на підставі рішення виконкому Межиріцької сільської ради від 09 грудня 1997 р. № 104, передано у приватну власність земельна ділянка площею 0, 3010 га, а саме для обслуговування житлового будинку 0,2500 га, для ведення особистого підсобного господарства 0, 0510 га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с. 89).

Відповідно до довідки виданої виконкомом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 05.04.2013 року, ОСОБА_3 , до своєї смерті була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 з 1956 року. На час смерті з нею були зареєстровані та проживали: онук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; онучка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; правнучка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 75)

Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов від 23.09.2015 року, 12.08.2018 року, 30.08.2022 року, ОСОБА_1 є власником 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 . 1/3 частина даного будинку належала ОСОБА_3 , яка померла 2002 року, до 2011 року у цій частині будинку проживав онук ОСОБА_3 ОСОБА_2 з сім`єю. Право власності на 1/3 частину будинку ОСОБА_2 не оформлював. Свою частину будинку ОСОБА_2 з сім`єю залишили в непридатному для нормального проживання стані. Ремонтні роботи всередині будинку не проводилися. (а.с. 86, 87, 88)

На замовлення позивача Інститутом проектування та будівельних експертиз, 15.09.2022 року складено технічний висновок, відповідно до якого: на основі результатів візуального огляду встановлено, що конструкцій житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , перебувають в нормальному, задовільному та незадовільному станах. По несучій здатності й умовам експлуатації відповідають стану К-ІІ, К-ІІІ. Реалізовані на будівлі конструктивні й архітектурно-планувальні рішення відповідають вимогам діючих нормативних документів. Зовнішні стіни, перекриття, покрівля житлового будинку при візуальному обстеженні не мають необхідні запаси міцності й характеристики, що забезпечують твердість і просторову стійкість. Перебувають у незадовільному стані та відповідають стану К-ІІІ. Мають місце дефекти й ушкодження, які приводять до погіршення експлуатаційних якостей будівельних конструкцій, необхідні заходи захисту й ремонту. Виділ в натурі 2/3 частки домоволодіння, що належить ОСОБА_1 та 1/3 частки домоволодіння, що належить ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 технічно неможливий з огляду на те, що мінімальні необхідні площі відповідно до п. 5.17, п. 5.19 та Таблиці 1ДБН В 2.2-15-2019, складають 28,0 кв.м загальної та 14.0 кв.м житлової площі. (а.с. 176-187)

Як зазначає позивач у позові, на даний час будинок перебуває у непридатному для проживання стані і єдиним ефективним способом його використання є проведення реконструкції будинку та господарських споруд. Враховуючи, що виділ в натурі частки що належить відповідачу є неможливим, що частка відповідача є незначною, спільне володіння та користування майном є неможливим, вважає за можливе припинити право власності відповідача на майно.

На замовлення позивача ТОВ «Геоспектр-7» виготовлено звіт з незалежної оцінки від 23.08.2022 року, яким встановлена : ринкова вартість житлового будинку загальною площею 55,6 кв.м. та господарських будівель і споруд 47 521,00 грн.; ринкова вартість 2/3 об`єкта оцінки становить без ПДВ 31 681,00 грн.; ринкова вартість 1/3 частини об`єкта оцінки становить без ПДВ 15 840, 00 грн. (а.с.23-34)

Згідно звіту ТОВ «Геоспектр-7» ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 2500 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 складає без ПДВ 42 036,00 грн. Вартість земельної ділянки загальною площею 510 кв.м. за тією ж адресою, без ПДВ становить 6 859, 00 грн. (а.с. 46-72)

Позивачем при поданні до суду даного позову внесено на розрахунковий рахунок

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, відповідно до ч. 4 ст. 206, ч. 6 ст. 263 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем. Визнання позову на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення, маються всі законні підстави.

Так позивач, обґрунтовуючи підстави позову про припинення права власності відповідача на частку у спільній власності, посилалася на те, що частка ОСОБА_2 - 1/3 частина домоволодіння та 1/3 частина земельних ділянок є незначною, виділ в натурі частини домоволодіння відповідача неможливий, спільне володіння і користування спільним майном є також неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача.

Поняття і види права спільної власності визначено статтею 355 ЦК України, відповідно до частини першої якої майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною першою статті 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга цієї статті).

Тобто законодавцем передбачено обставини, з огляду на існування яких суд може припинити право особи на частку у спільному майні на підставі позову інших співвласників.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Аналогічний висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18).

При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що при неможливості виділу частки в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутньої такої згоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункту чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може врахувати конкретні обставини справи і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою житловою площею.

Позивачем до подання до суду даного позову внесено на депозитний рахунок Павлоградського міськрайонного суду (одержувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код одержувача 26239738, банк одержувача :ДЕРЖКАЗНАЧЕЙСЬКА СЛУЖБА УКРАЇНИ, М. КИЇВ, рахунок одержувача : UA0017442) в рахунок оплати компенсації за припинення права власності на 1/3 за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 32 138,00 грн. (а.с. 15)

Отже з урахуванням того, що частка у спільному майні відповідача - 1/3 є незначною, виділ в натурі частини домоволодіння відповідача неможливий, спільне володіння і користування спільним майном є також неможливим, та приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає, що таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, у зв`язку с чим позов підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 16 000 грн., суд виходить з наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Положеннями статті 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України)

Відповідачем у відзиві на позов заявлено про те, що розмір витрат на правову допомогу 16 000 грн. є завищеним та не виходить із критеріїв реальності адвокатських послуг, розумності їх розміру.

Суд, урахувавши доводи відповідача, керуючись положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, вважає можливим зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 7 500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем було сплачено судовий збір в сумі 992, 40 грн. (а.с. 1).

Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача 50% сплаченого при поданні позову судового збору в сумі 496, 20 грн., а також повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого при поданні позову судового збору в сумі 496, 20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 20180138.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0, 2500 га, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0, 0510 га, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 20180138.

Визнати за ОСОБА_1 на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0, 2500 га, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0, 0510 га, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Грошові кошти в сумі 32 138 (тридцять дві тисячі сто тридцять вісім) гривень 00 копійок, внесені ОСОБА_1 (призначення платежу: оплата компенсації за припинення права власності на 1/3 за адресою: АДРЕСА_1 ), (код за ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0017442 згідно квитанції № 0.0..1 від 22.09.2022 по цивільній справі № 185/8213/22 виплатити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 в рахунок компенсації за припинення права власності на 1/3 частину нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати які складаються з : судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, а загалом 7 996 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок, сплаченого при поданні позову згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки # 0.0..1 від 21 вересня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня її проголошення (складення).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований : АДРЕСА_1 .

Суддя С. Г. Юдіна