Справа № 461/1128/23 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/2444/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

секретар Cалата Я.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу №461/1128/23 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Кіт Христини Ігорівни на рішення Галицького районного суду м.Львова від 26 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: ОСОБА_3 ,- про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, яка продовжує навчання

в с т а н о в и в :

20 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додатковх витрат на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 23 512, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_3 навчається на другому курсі у Львівському Національному університету імені Івана Франка на факультеті журналістики, на денній формі навчання, у зв`язку, із чим працювати і заробляти на своє навчання самостійно не може. Вартість освітньої послуги у 2021 -2022 року становила 28 500, 00 гривень, а вартість навчання у навчальному 2022 -2023 році становить 31 350,00 гривень, що підтверджується довідкою ЛНУ імені Івана Франка від 12.09.2022 року за №28/Ж. Позивач зазначає, що в період з серпня 2021 року по січень 2023 року оплатила навчання у розмірі: 2021 рік 14 250,00 грн., 2022 рік -29 640, 00 грн.; 2023 рік 3 135, 00 грн. Загальна вартість оплати за навчання 47025,00 гривень, а тому відповідач як батько повинен сплатити половину сплаченої суми, зважаючи на рівний обов`язок батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини.

Позивачка зазначила, що у зв`язку із станом здоров`я, на даний момент вона не працює, зважаючи на оперативне втручання та несе додаткові витрати на своє лікування. Просила позовні вимоги задовольнити повністю.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 26 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник позивача-адвокат Кіт Х.І.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає висновок суду, що навчання у вищих начальних закладах для здобуття освіти не відноситься до особливих обставин, не грунтується на законі та не відповідає інтересам дитини. Станом на сьогодні участь у додаткових витратах на дитину несе лише мати, хоча батько має офіційний дохід та спроможний понести половину витрат. На момент оплати за навчання у 2021-2022 році син сторін ще був неповнолітнім, а отже батьки повинні брати участь у понесенні додаткових витрат на дитину. Зазначає, що позивач надала суду належні та допустимі докази понесених витрат. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За змістом ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 05 серпня 1995 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим відділом органів реєстрації актів цивільного стану Львівської міської ради народних депутатів серії 1 СГ №309517.

Під час спільного проживання сторін у шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2022 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

Згідно договору про надання платної освітньої послуги для підготовки здобувачів вищої освіти №1210с/4 від 17 серпня 2021 року вартість освітньої послуги у 2021 - 2022 року становила 28500 гривень, а вартість навчання у навчальному 2022 -2023 році становить 31350 грн, що підтверджується довідкою ЛНУ імені Івана Франка від 12 вересня 2022 року за №28/Ж.

З довідки Львівського національного університету імені Івана Франка №28/Ж від 21 вересня 2022 року вбачається, що вартість навчання ОСОБА_3 за перший семестр 2022 - 2023 року становить 15675 гривень, вартість навчання за другий семестр 2022-2023 року становить 15675 гривень.

Позивачем здійснено оплату послуг за навчання ОСОБА_3 на загальну суму 47025,00 гривень, що підтверджується копіями квитанцій АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до виписки з КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання 2», «Клінічної лікарні планового лікування реабілітації та паліативної допомоги» лікарні Князя Лева» від 23 червня 2022 року, ОСОБА_5 по стану здоров`я потребує лікування та оперативного втручання.

З довідки військової частини НОМЕР_1 від 30 грудня 2022 року №5953 вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі по мобілізації з 26 грудня 2022 року.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих підстав, що позивачем не надано належних доказів щодо понесення нею додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами.

З висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу і своїх повнолітніх дочку, сина.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У зв`язку з навчанням ОСОБА_3 у Львівському Національному університету імені Івана Франка на факультеті журналістики, на денній формі навчання, за рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2022 року у справі № 461/5774/22, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_2 з 26 грудня 2022 року перебуває на військовій службі у зв`язку з мобілізацією.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Колегія суддів звертає увагу, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Згаданий висновок відповідає позиції Верховного Суду, висвітленій в постанові від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 (провадження №61-20458св19).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5ст.268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кіт Христини Ігорівни залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 26 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2023 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк