"23" травня 2023 р.
Справа № 642/1897/23
Провадження 2/642/546/23
23 травня 2023 року м. Харків
Ленінський районний суду м. Харкова в складі:
головуючого судді Гримайло А.М.
за участю секретаря Корявець Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за ОСОБА_1 до Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Міністерства юстиції України про зняття арешту,-
В обґрунтування зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу від 14.04.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Аверіною М.Е. та зареєстрованого в реєстрі за №496, зареєстровано 30.10.2012 року КП «Харківське бюро технічно інвентаризації», номер запису 4619 в книзі 1, реєстровий номер 38033664, ОСОБА_1 , на праві власності належить частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 .
На даний час ОСОБА_1 , як власник вище зазначеного майна має намір його відчужити. Але звернувшись до нотаріуса з даним питанням, йому повідомили, що на все майно ОСОБА_1 , а також і окремо на частину належного йому житлового будинку в АДРЕСА_1 накладено арешт.
Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі АСВП) від 22.03.2023 року, в АСВП відносно ОСОБА_1 як боржника на користь стягувача ОСОБА_2 наявні виконавчі провадження, а саме: в Першому Малинівському ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) за №57520486, стан: відмовлено у відкритті, а також в Другому Суворовському ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) за №33729185, відкритого 06.08.2012 року, стан: завершено.
Даний факт також підтверджується постановою старшого державного виконавця Другого Суворовського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дойчевої В.Ю. від 27.12.2022 року про закінчення виконавчого провадження №33729185 з примусового виконання виконавчого листа №2-79/2008, виданого 19.03.2008 року Чутівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, в зв`язку з повноліттям дитини та відсутністю заборгованості зі стягнення аліментів. Даною постановою також припинено чинність арешту його майна та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, які були винесені державними виконавцями Другогого Суворовського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Також даний факт підтверджується відповіддю на звернення ОСОБА_1 від 08.12.2022 року, надану Управлінням забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) №2954/Б-3068-03/03.02-07 від 28.12.2022 року.
Незважаючи на закінчення виконавчого провадження №33729185 зі стягнення аліментів, обмеження в вигляді арештів наявні. Тому з відповідною заявою про зняття арешту та вилучення запису про арешт з реєстру 29.12.2022 року ОСОБА_1 також звертався до Головного територіального управління юстиції у Харківській області Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Харків).
Відповідно до відповіді управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №1854/7.2/24/23 від 18.01.2023 року, незважаючи на повну сплату аліментів та завершення даного виконавчого провадження, відсутні підстави для зняття арешту, оскільки перевіркою даних АСВП встановлено, що в період з 03.06.2008 по 29.03.2010 в провадженні Ленінського ВДВС ГТУЮ у Харківській області перебував виконавчий документ №2-79/08, виданий 19.03.2008 року Чутівським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі частини (ВП №11674367).
Перевіркою даних АСВП встановлено, що в період з 03.06.2008 по 04.06.2009 в провадженні Ленінського ВДВС ГТУЮ у Харківській області перебував виконавчий документ №2-79/08, виданий 19.03.2008 року Чутівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 100,00 грн. (ВП №12860970). Стан виконавчого провадження: «завершено». Стан виконавчого документа: «повернений без виконання».
29.09.2010 року Ленінським ВДВС ГТУЮ у Харківській області на підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, що діяла на момент винесення постанови) винесена постанова про відмову у відкриття виконавчого провадження за постановою Ленінського районного суду м. Харкова №3-4387/10, виданої 31.08.2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави штрафу в розмірі 2550,00 грн. так як виконавчий документ не відповідав встановленим вимогам, а саме: відсутній строк пред`явленя виконавчого документа до виконання та дата набрання чинності рішенням (ВП №21614040).
В період з 02.11.2010 по 29.04.2011 року в провадженні Ленінського ВДВС ГТУЮ у Харківській області перебував виконавчий документ Ленінського районного суду м. Харкова №3-4387/10, виданий 31.08.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 2550,00 грн. (ВП №22303823).
29.04.2011 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, що діяла на момент винесення постанови) винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, так як з відповіді ВДАІ за боржником не зареєстровано транспортних засобів, згідно відповіді КП «ХМБТІ» за боржником зареєстровано право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , але так як сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється.
Тому підстави для зняття арешту з належного ОСОБА_1 майна за відкритими відносно нього виконавчими провадженнями відсутні.
Для врегулювання даного питання один з адвокатів Бурди Р.О. зверталася до Холодногірсько-Новобаварського ВДВС в м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про відновлення виконавчих проваджень №21614040 та №22303823, які раніше були відкриті відносно ОСОБА_1 Ленінським ВДВС ГТУЮ у Харківській області та надати реквізити для оплати належних сум по даних виконавчих провадженнях.
На дану заяву Холодногірсько-Новобаварський ВДВС Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Міністерства юстиції України 22.02.2023 року надало відповідь за №2525/23, в якій серед іншого зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 розділу ХІ Наказу Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 року «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу ДВС, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.
Таким чином, на даний час оригінали виконавчого провадження знищені та в архіві Відділу не зберігаються, а підстави для зняття арешту з майна, передбачені Законом, відсутні.
Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників від 13.04.2023 року, на даний час ОСОБА_1 в реєстрі боржників не перебуває.
Ухвалою судді від 20.04.2023 відкрито провадження у справі та визначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, адвокат Зінченко О.Г. подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує.
У судове засідання представник відповідача будучи належним чином повідомленим про існування справи, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження разом з позовом та доданими до нього документами (які були отримані 26.04.2023), у судове засідання не з`явився, своїм правом на подання відзиву не скористався.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, позивач щодо винесення заочного рішення не заперечує, відповідач належним чином повідомлений про існування справи, своїм правом на подання відзиву не скористався, суд постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.
Ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно із ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення тільки у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав.
Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Згідно із ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави, за якими зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини здійснюється у відкритому виконавчому провадженні.
Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Тож у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Разом з тим, при розгляді таких спорів суди повинні враховувати роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в Постанові Пленуму від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».
Так, згідно п. 2 зазначеної Постанови Пленуму вбачається, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, належно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.
Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.04.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Аверіною М.Е. та зареєстрованого в реєстрі за №496, зареєстровано 30.10.2012 року КП «Харківське бюро технічно інвентаризації», номер запису 4619 в книзі 1, реєстровий номер 38033664, ОСОБА_1 , на праві власності належить частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 .
Як вбачається із листа Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за вих. №2525/23 від 22.02.2023, відповідно до частини 2 розділу ХІ Наказу Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 року «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу ДВС, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.
Таким чином, на даний час оригінали виконавчого провадження знищені та в архіві Відділу не зберігаються, а підстави для зняття арешту з майна, передбачені Законом, відсутні.
Щодо відновлення виконавчих проваджень, повідомляємо, що як зазначено в абз. другому ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених законом.
Аналізуючи вищенаведені обставини, в даний час дія арешту на нерухоме майно порушує право позивача, оскільки відповідно до відомостей наданих Холодногірсько-Новобаварським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції оригінал виконавчого провадження знищений у зв`язку з закінченням терміну зберігання та в архіві відділу не зберігається.
Згідно з ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В свою чергу положення ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушували право, примусового виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З урахуванням вищевказаного та враховуючи встановлені обставини, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право позивача як власника, внаслідок чого він позбавлений змоги відчужити це майно, а тому право позивача підлягає судовому захисту, а відтак позов слід задовольнити.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищенаведене, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1073,00 грн.
Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України -
Позов ОСОБА_1 до Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Міністерства юстиції України про зняття арешту- задовольнити.
Зняти обмеження в вигляді арештів, накладені на майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), жителя АДРЕСА_3 , а саме:
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно до ч. 11 ст. 272 ЦПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя А.М. Гримайло