Справа № 489/3784/23
Номер провадження 2/489/1627/23
24 листопада 2023 року місто Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про зміну способу стягнення аліментів
Позивач звернувся до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що від шлюбу з відповідачем мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.07.2022 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше, ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 липня 2022 року до досягнення дитиною повноліття (справа №489/2056/22, провадження №2-н/489/465/22). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на сьогоднішній день ускладнюється отримання позивачем постійного заробітку. На даний час у позивача змінився майновий стан. ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2022 року по 1 квартал 2023 року доходів не має. Тому, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 , встановлений судовим наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.07.2022 (справа №489/2056/22, провадження №2-н/489/465/22), на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше, ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, до твердої грошової суми в розмірі 1300 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив до суду не подав.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.
Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно з копією судового наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.07.2022 (справа №489/2056/22, провадження №2-н/489/465/22) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше, ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 липня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.
Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.
Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України (далі - СК України) при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Таким чином, Сімейним кодексом України визначено, що спосіб стягнення аліментів може бути змінено виключно за позовом одержувача аліментів, а не платника.
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України).
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані у статті 192 СК України обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зміну розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.
Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006) вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Позивач посилається на постанову Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13, де зазначено, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Враховуючи, що зміни в ч.3 ст. 181 СК України, якою дозволяється змінювати спосіб стягнення аліментів лише за позовом одержувача аліментів, були внесені 17.05.2017, тому постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України.
Суд вважає, що позивач зобов`язаний утримувати дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого він є, та створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя сина нарівні з відповідачем. Суд враховує, що ОСОБА_1 не надав до суду докази того, що він є непрацездатним, має на утриманні інших малолітніх/неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків.
Незважаючи на те, що позивач (платник аліментів) зазначає, що в нього змінився (погіршився) матеріальний стан, законодавством не дозволяється змінювати спосіб стягнення аліментів за позовом платника аліментів. З позовом про зміну способу стягнення аліментів має право звернутися до суду лише отримувач аліментів ( ОСОБА_2 ). Позивач може вимагати зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на користь відповідача на утримання спільної дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідній (1/4) частці від усіх видів заробітку (доходів) позивача, а не в твердій грошовій сумі.
На підставі вище викладено, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 89, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 182, 192 СК України, суд
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути о скаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24.11.2023.

Суддя В. В. Кокорєв