Справа № 585/1098/23
Номер провадження 2/585/363/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/1098/23, провадження № 2/585/363/23

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представники позивача: Безменко Микита Євгенович, який діє на підставі довіреності №10К-О від 16.01.2023, Калита Сергій Григорович, який діє на підставі довіреності №6488-К-О від 04.08.2021.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До суду звернулося АТ КБ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № б/н від 26.07.2019 у розмірі 350583,69 грн. та судових витрат у розмірі 5258,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач звернувся до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 26.07.2019. При підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується його підписом у заяві. Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витяг з «Тарифів Банку» додаються. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді. Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі зокрема умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до виявленого бажання Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. У подальшому Відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 26.07.2019 отримав картку типу Преміальна картка VISA Signature (кредитний ліміт 300000 грн). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.5 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.1.63 Договору - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування. Порядок внесення змін до умов договору визначений в п.п. 1.1.5.1, 2.1.1.6.5 Договору. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно п.2.1.1.3.1 Договору погашення кредиту та процентів здійснюється: договірним списанням - Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим Договором, внесення Клієнтом коштів у готівковій або безготівковій формі у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому були здійснені трати за рахунок кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, тобто зобов`язання за укладеним Договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 350583,69 грн., яка складається, з 293919,34 грн. заборгованості за кредитом, 16459,52 грн. заборгованості за нарахованими відсотками, 40204,83 грн. заборгованості за простроченими відсотками, яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк».Також представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 5258,76 грн. судового збору.

Відповідач подав суду відзив на позов, в якому вказує, що позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими, зазначає, що при підписанні Анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 26.07.2019 процентна ставка, яку він має сплачувати, не зазначалась. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток, не надавався. Указані додатки ним не підписувались. Подані позивачем в обґрунтування позовних вимог письмові докази не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт він розумів та ознайомився і погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містить умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом. Оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони(банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у Постанові Верховного Суду від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15). За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані йому Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів не може розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з ним кредитного договору, оскільки в порушення вимог ст.ст. 79, 80 ЦПК України не підтверджує достовірно указаних обставин. Посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 вказує, що підстави вважати, що вони (сторони) обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, відсутні, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення з нього 56664,35 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом є незаконною та необґрунтованою. Крім того, згідно наданого позивачем розрахунку станом на 26.12.2022 ним сплачено на погашення заборгованості за поточним тілом кредиту 1386330,33 грн., і з врахуванням відсутності у нього обов`язку сплачувати відсотки, отриманий ним кредит погашено повністю Тому просить в задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив представник позивача , посилаючись на норми ч.1 ст. 509, ч.2 ст. 639, ст. 634 та ст. 207 ЦК України вказує, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що Відповідач, підписуючи її, ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила у письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заяві про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству не суперечить. Банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами. Банком надано всю необхідну інформацію позичальнику у письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Згідно тарифу обслуговування кредитних карт VISA Signature чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 0,01% річних за користування кредитним лімітом в пільговий період та 3,1 % (37,2% на рік) за користування кредитним лімітом після закінчення пільгового періоду, вказано розмір комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу, тощо. Тобто сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Банк надав суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже отримав кредитну картку, оскільки проведення указаних операцій не можливо без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, конррозрахунок не наданий, судові-економічні експертизи по справі не призначались також представник позивача зазначає, що посилання позивача на указану ним у відзиві на позов судову практику з подібних правовідносин є недоречною. В даній судовій справі позивачем надано наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, виписка по рахунку, довідка щодо виданих кредитних карток. На підтвердження наявності суми заборгованості банком надано виписку по рахунку, з якої, у сукупності з розрахунком заборгованості, вбачається, що відповідач певний період часу частково сплачував заборгованість. Також у відзиві на позов представник позивача дає роз`яснення щодо порядку погашення заборгованості, черг погашення заборгованості, порядок нарахування процентів та щодо кредитного ліміту. Зазначає, що банком не заявлено вимог про стягнення неустойки. Просить суд позов задоволити.

У судовому засіданні представник позивача Калита С.Г. суду пояснив, що будучі клієнтом АТ «ПриватБанк» ОСОБА_1 отримав кредитну картку VISA Signature з кредитним лімітом на ній 300000 грн., Фактично картка «ПриватБанку є поновлюваною кредитною лінією, з якої клієнт може частково як знімати кошти, так і погашати відповідно до тарифів, якщо зняв, то повинен щомісячно сплачувати мінімум 7% від залишку заборгованості. ОСОБА_1 користувався наданими йому коштами починаючи з грудня 2019 року і фактично закінчилось знаття ним коштів у липні 2022 року, тобто на протязі цього періоду відбувалось як зняття коштів, так і часткове погашення. Це все відповідає розрахунку, також додана виписка руху по кредитній картці де відображена кожна операція. У липні 2022 року він використав весь кредитний ліміт. Часткові погашення були , незначні, 100 грн., 575 грн. Отже відповідач вчасно не повертав грошові кошти, тому банк вимушений був звернутись до суду з даним позовом, просять стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 350583,69 грн., що складається з тіла кредиту, відсотків та прострочених відсотків.

Щодо посилання відповідача на судову практику, то позивач з нею знайомий, наполягає на тому, що укладений між сторонами Договір чинний і позивачем дотримані всі умови щодо публічного кредитного договору. Щодо позиції відповідача про те, що ним на погашення заборгованості внесено більше мільйона гривень, то в кінці розрахунку винесені суми які були внесені і залишок, тобто якщо фактично було внесено мільйон, то цей мільйон і було використано, оскільки були як часткові погашення, так були і часткові витрати. Розрахунок наданий позивачем відповідачем не оспорений, клієнтом не надано власного розрахунку. Отже долучений до справи розрахунок заборгованості вірний.

Відповідач ОСОБА_1 суду пояснив, що свої пояснення надав у відзиві і вважає, що всі ті доводи, які надає позивача не можуть бути використані відповідно до судової практики, оскільки не має його підписів у Витязі з тарифів, він не знав, що відсотки за кредит будуть зніматись з кредитного ліміту, нараховували відсотки на відсотки. Відсотки фактично списувались з кредитного ліміту, як заборгованість. наступний місяць ці відсотки теж з врахуванням тих відсотків. Вони б могли з дебетного рахунку списати відсотки, він не давав їм дозволу з кредитного рахунку здійснювати списання коштів. Всі розрахунки, транзакції повинні виконуватись згідно умов договору, узгоджуватись. Екземпляру договору він не має. Гроші знімав, бо дали кредитну картку і сказали, користуйся. Вважає, що виконав всі зобов`язання по своєму кредиту.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

22.03.2023 судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження ,підготовче засідання призначене на 14.04.2023 на 09 год. 05 хв. (а.с.155 т.1).

14.04. 2023 за клопотанням відповідача підготовче засідання відкладено на 11.05.2023 на 10 год. 40 хв. (а.с.251 т.1).

25.04.2023 подано відзив на позов (а.с.5 т.2).

10.05.2023 представником позивача подане клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з необхідністю часу для підготовки відповіді на відзив (а.с.15 т.2).

11.05.2023 відповідач надіслав заяву про проведення підготовчого засідання без його участі (а.с.16 т.2).

11.05.2023 підготовче засідання відкладено на 08.06.2023 на 13 год. 20 хв. (а.с.17 т.2).

11.05.2023 постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження (а.с.18 т.2).

23.05.2023 представником позивача подано відповідь на відзив, разом з клопотання про поновлення строку для надання цієї відповіді (а.с.21-27, 29 зворот т.2).

08.06.2023 відповідач надав суду заяву про проведення підготовчого засідання у його відсутності, проти призначення справи до судового розгляду не заперечує (а.с.35 т.2).

08.06.2023 підготовче засідання закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.37 т.2).

11.09.2023 надійшла заява від відповідача про відкладення розгляду справи (а.с.45 т.2), у зв`язку з чим розгляд справи був було відкладено на 23.10.2023 на 10 год. 30 хв. (а.с.46).

23.10.2023 надійшла заява від відповідача про відкладення розгляду справи (а.с.52 т.2), у зв`язку з чим розгляд справи був було відкладено на 27.11.2023 на 10 год. 30 хв. (а.с.53).

27.11.2023 представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.58 т.2).

Від відповідача 27.11.2023 знову надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату (а.с.59).

Таким чином, відповідач тричі подавав заяви про відкладення розгляду справи, посилаючись на різні обставини неможливості прибути до суду у визначений судом час, при цьому, жодного разу до заяви не долучав доказів на підтвердження поважності свого неприбуття. Такий системний характер невиконанням заявником вимог ст. 43 ЦПК України може мати наслідком визнання таких дій зловживанням процесуальними правами.

Враховуючи викладене, а також те, що судом пояснення сторін вже були заслухані, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, який не з`являється до суду без поважних причин та без участі представника позивача, який просить про розгляд справи у його відсутності і підтримує позов. .

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

26.07.2019 ОСОБА_1 заповнив анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Приватбанк» (а.с.23 т.1).

Надані банком Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що підписані ОСОБА_1 , не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, порядку його погашення, строку кредитування, розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання зобов`язань. В даних анкетах - заявах зазначено, що ОСОБА_1 згоден з тим, що вони разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає договір про надання банківських послуг, при цьому з якими саме Умовами та Правилами, не вказано (а.с.23 -24 т.1).

До позову долучений підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти (а.с.25-28 т.1).

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26.07.2019, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 26.12.2022 за останнім наявна заборгованість у розмірі 350583,69 грн., яка складається з 293919,34 заборгованості за тілом кредиту, 16459,52 грн. заборгованості за нарахованими відсотками та 40204,83 грн. заборгованості за простроченими відсотками . З указаного розрахунку вбачається що ОСОБА_1 погашено за указаний період заборгованості за поточним тілом кредиту 1386930,33 грн., 21481,18 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту (а.с.7-20 т.1).

До позову долучена довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , згідно якої кредитний ліміт 12.12.2019 на картці встановлено 100000 грн, 16.12.2019-300000 грн., 27.12.2022 0,00 грн (а.с.21 т.1).

ОСОБА_1 на підставі укладеного договору видавались картки НОМЕР_1 04.09.2017 з терміном дії 08/18, НОМЕР_2 17.07.2018 зі строком дії 08/19, НОМЕР_3 22.11.2018 зі строком дії 11/19, НОМЕР_4 26.07.2019 зі строком дії 07/22, НОМЕР_5 06.11.2019 зі строком дії 11/22 та НОМЕР_6 20.12.2019 зі строком дії 12/22 (а.с.22 т.1).

Як зазначено представником позивача у судовому засіданні це картки, які були отримані відповідачем, весь розрахунок заборгованості і спірні правовідносини по останній картці, від 20.12.2019.

До позову долучені Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток, Platinum, WorldBlackEdition, WorldElite, Infinite, VISASignature . Зазначено, що Тарифи затверджені на засіданні правління АТ КБ «ПриватБанк» 19.02.2019 згідно Протоколу засідання Правління №8 від 08.04.2019 (а.с.29-33 т.1).

При цьому, позивачем долучено Витяг з Протоколу №15 засідання Правління від 02.04.2019 (а.с.70 т.1).

Указаний Витяг відповідачем не підписано.

Долучені до позову позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, також не підписані ОСОБА_1 (а.с.34-69 т.1).

Під час розгляду справи суд ознайомився з наданими позивачем Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб щодо АТ КБ «Приватбанк» (а.с.75 т.1) та Статутом указаного товариства (а.с.76-77 т.1) і Витягом з Державного реєстру банків щодо позивача (а.с.78 т.1).

За вих. № SAMDNWFC9 від 09.01.2023 ОСОБА_1 направлено повідомлення про наявну заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 350583,69 грн . та долучені письмові докази про його поштове відправлення (а.с.79, 80, 81, 82 т.1).

З виписки за договором №б/н за період з 04.09.2017 - 28.12.2022 вбачається, що ОСОБА_1 використовував наданий йому позивачем кредит: здійснював покупки в магазинах за різні категорії товарів, в аптеках, оплачував комунальні послуги, здійснював поповнення номерів мобільних операторів, грошові перекази, з карток знімався щомісячний платіж за страховку «Захист на кожен день», проводились оплату за послуги «Розваги», знімав готівку, тощо. Залишок після операцій станом на 18.12.2022 становить - 342941,77 грн.(а.с.83-147 т.1).

Крім цього, суду надана виписка за договором №б/н за період з 01.07.2019 - 07.04.2023, з якої також вбачається активність використання кредитних коштів на виданих відповідачу картках (а.с.164-249 т.1).

З обох виписок вбачається і про операції поповнення кредитних карт відповідачем, зарахування переказів.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволенні позову.

26.07.2019 відповідач заповнив анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку (а.с.23-24 т.1).

В заяві позичальника від 26.07.2019 року процентна ставка не зазначена.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилається на витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Приватбанк», розміщеного на сайті банку.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ«Приватбанк» визначені, у тому числі: умови використання кредитних карт; відповідальність сторін; порядок нарахування і сплати відсотків та комісії; порядок погашення боргових зобов`язань за кредитом.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Так, як зазначає позивач, на підтвердження того, що відповідач був ознайомлений саме з тими Умовами та правилами надання банківських послуг, які долучені до позову ним додається наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, але до позову долучені Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток, Platinum, WorldBlackEdition, WorldElite, Infinite, VISASignature. Зазначено, що Тарифи затверджені на засіданні правління АТ КБ «ПриватБанк» 19.02.2019 згідно Протоколу засідання Правління №8 від 08.04.2019 (а.с.29-33 т.1), при цьому, позивачем долучено Витяг з Протоколу №15 засідання Правління від 02.04.2019 (а.с.70 т.1).

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Посилання позивача на те, що відповідачем було підписано анкету-заяву позичальника, якою засвідчено, що він ознайомлений з умовами і правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті банку достовірно не підтверджують вказаних обставин, а тому є не обґрунтованими. Оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору.

Також в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, які могли неодноразово змінюватися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Долучена до позову Анкета-заява містить лише анкетні дані позичальника, при цьому, в ній взагалі відсутні, зокрема, дані про встановлення чи зміну розміру кредитного ліміту, видачу кредитної картки, строк її дії, даних про розмір відсоткової ставки.

Позивачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження вказаних обставин.

З розрахунку заборгованості вбачається, що він виконаний у формі таблиці із зазначенням відповідних граф, зокрема поточна заборгованість за тілом кредиту та прострочена заборгованість за тілом кредиту, а в кінці розрахунку зазначені, як висновок, остаточні суми на кінець періоду за який вони виконані.

При цьому, розрахунок заборгованості, як такий, без надання доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору не є підтвердженням наявності заборгованості та її складових.

Оскільки в Анкеті-заяві від 26.07.2019 кредитний ліміт не встановлений, строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, процентна ставка не узгоджена, то в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення лише фактично отриманої суми кредитних коштів.

Щодо наданого позивачем паспорту споживчого кредиту, який підписаний був відповідачем в приміщенні Банку на планшеті позивача, то він не може слугувати підтвердженням узгодження між сторонами умов кредитного договору виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності.

У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Забороняється обмежувати споживача в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту.

Відповідно до частини 3 зазначеної статті інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип відсоткової ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної відсоткової ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної відсоткової ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) орієнтовну реальну річну відсоткову ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної відсоткової ставки. Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; 7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності), а також орієнтовна вартість таких послуг. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової чи супутньої послуги, що надаватиметься споживачу третьою особою та є обов`язковою для отримання кредиту, орієнтовна вартість такої послуги визначається за аналогічними, вже укладеними кредитодавцем договорами про споживчий кредит за попередні три місяці, або у разі відсутності таких договорів за середньою вартістю такої послуги, визначеною кредитодавцем за результатами аналізу вартості послуг, що пропонуються щонайменше трьома постачальниками на ринку таких послуг; 8) порядок повернення кредиту та сплати відсотків за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, відсоткової ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 11) порядок дострокового повернення кредиту; 12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі.

Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця.

Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, зробленим Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №393/126/20 від 23.05.2022 року.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 (провадження №14- 131цс19).

Не заслуговують на увагу посилання позивача на практику Верховного Суду у справі № 356/1635/16-ц де суд дійшов висновку, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником коштів, а також про відсутність кредитних відносин між сторонами не може вважатись обґрунтованим, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання, як і посилання позивача на постанову від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16-ц та від 17.04.2019 у справі №666/388/16-ц. У даних правових висновках висловлено про доведеність укладення кредитних договорів. В той же час, відповідач ОСОБА_1 не заперечує факт укладання кредитного договору з позивачем, як і факт використання ним кредитних коштів.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Позивач є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою.

З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Беручи до уваги основні засади цивільного законодавства та необхідність особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у вищенаведеному рішенні зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Відтак, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору Банк дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк.

З огляду на зазначені обставини, приведені правові норми та правові висновки, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за договором кредиту не має, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами в сумі 16459,52 грн. та 40204,83 грн. є такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, слід дійти до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача суми фактично неповернутого тілу кредиту, який отримав ОСОБА_1 .

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 293919,34 грн.

Відповідач у судовому засіданні висловив думку про те, що Анкета-Заява від 26.07.2019 складена російською мовою, що не правильно і думку щодо того, що можливо у ній не його підпис. При цьому клопотання про проведення почеркознавчої експертизи не заявляє, коштами, наданими йому позивачем, користувався, здійснював часткове погашення заборгованості, що свідчить про те, що ОСОБА_1 вважав спірний договір укладеним.

Щодо зазначення відповідачем про повне погашення ним кредитної заборгованості, то указане спростовується долученою позивачем випискою по рахунку, та розрахунком заборгованості, з яких вбачається, що відповідач частково здійснював погашення кредиту. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача - баланс станом на дату укладення кредитного договору, всі операції за кредитною карткою.

З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості, не наведено контррозрахунок і не заявлялось клопотання про призначення відповідної експертизи.

Інші доводи сторін на висновки суду не впливають.

У зв`язку з частковим задоволенням позову, згідно вимог п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 4408,79 грн. судового збору, що пропорційно до задоволених вимог (293919,34 х 5258,76 : 350583,69 = 4408,79).

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 293919 (двісті дев`яносто три тисячі дев`ятсот дев`ятнадцять) грн. 34 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 26.07.2019, яка виникла станом 26.12.2022 та 4408 (чотири тисячі чотириста вісім) грн. 79 коп. сплаченого судового збору, загалом 298328 (двісті дев`яносто вісім тисяч триста двадцять вісім) грн. 13 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»», місцезнаходження: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова