ПОСТАНОВА

іменем України

09 травня 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/6933/20

провадження № 22-ц/4809/356/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Галицька», ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Іващенко Ігор Юрійович, на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 листопада 2022 року у складі судді Кулінки Л.Д.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Галицька» та ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову посилався на те, що 19 червня 2019 року, близько 17.30 год, керуючи автомобілем марки ВАЗ 217230, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та наближаючись до проїзної частини вулиці Євгена Тельнова в місті Кропивницькому, зі сторони житлової зони будинку №3, корпус №1, відповідач проігнорував вимоги пунктів 1.5, 2.3 Правил дорожнього руху, 10.1, 26.4 та не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21113, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував позивач, в результаті чого пасажир транспортного засобу ВАЗ 217230, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував відповідач, отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, а транспортний засіб ВАЗ 21113, державний номерний знак НОМЕР_2 - механічні ушкодження. Внаслідок ДТП було відкрито кримінальне провадження по обвинуваченню відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 вересня 2020 року ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим. Кримінальне провадження закрито у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 вересня 2020 року встановлено у діяннях ОСОБА_2 склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України. За висновком експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інститут судових експертиз за від 04 грудня 2019 року №4144/19-27 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 21113, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить станом на 04 грудня 2019 року 32751,39 грн, вартість ремонту транспортного засобу становить 48207,70 грн. Також внаслідок протиправних дій позивач поніс витрати на транспортування автомобіля до штрафмайданчику в сумі 650 грн та до місця зберігання по АДРЕСА_1 в сумі 650 грн. Крім того, вартість витрат на проведення автотоварознавчої експертизи становить 4710 грн. В добровільному порядку відповідач не відшкодував кошти позивачу. Окрім того, в результаті протиправних дій ОСОБА_2 позивачеві спричинено моральну шкоду, яка виразилась в моральних та фізичних стражданнях, порушило звичайний ритм життя. Після даної події сім`я позивача залишилась без засобу пересування, що потребувало значних зусиль та затрат для нормальної організації рівня життя, що й стало причиною звернення позивача до суду.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з ОСОБА_2 у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 82259,09 грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 15000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 листопада 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 82259,09 грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 15000 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Іващенко І.Ю., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Адвокатка Поліщук Ю.Р., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 листопада 2022 року - без змін. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити.

ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Треті особи у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, своїх представників не направили. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності третіх осіб на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 19 червня 2019 року, близько 17.30 год, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 217230, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та наближаючись до проїзної частини вулиці Євгена Тельнова в місті Кропивницькому, зі сторони житлової зони будинку АДРЕСА_2 проігнорував вимоги пунктів 1.5, 2.3 Правил дорожнього руху. Після зупинки перед вказаною проїзною частиною, нехтуючи вимогами щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, проявивши неуважність та безпечність при відновленні свого дальшого руху через проїзну частину, не впевнився в безпеці свого маневру, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та в порушення пунктів 10.1, 26.4 Правил дорожнього руху виїхав на дорогу вулиці Євгена Тельнова, тим самим створив аварійну ситуацію водію автомобіля марки ВАЗ 21113 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 , який рухався по ній зі сторони вулиці Соборної та мав перевагу у русі, та з яким у подальшому відбулось зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки ВАЗ 217230, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував відповідач, отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 вересня 2020 року ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України у зв`язку з примиренням з потерпілим (а.с.11).

Згідно висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи виконаної на замовлення позивача експертом Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інститут судових експертиз від 04 грудня 2019 року № 4144/19-27 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ВАЗ 21113 реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 19 червня 2019 року становить 48207,70 грн, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 21113 реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 04 грудня 2019 року складає 32751,39 грн (а.с.14-44).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача під час керування автомобілем та шкодою нанесеною автомобілю позивача, яка підлягає стягненню на його користь у розмірі 82259,09 грн.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду у повному обсязі, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказаний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Відповідно до п.36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до полісу №АМ/4407146 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на момент ДТП 19 червня 2019 року діяло страхування цивільно-правової відповідальності транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 , страхова сума за заподіяну шкоду визначена у розмірі 100000 грн, розмір франшизи становить 1000 грн (а.с.86).

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що звернення із відповідною заявою до страховика є обов`язком саме винуватця дорожньо-транспортної пригоди суперечить вказаній вище нормі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Щодо доводів про те, що позивачу не було відомо про те, чи був транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 , застрахований, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з пунктами 55.1. та 55.2 статті 55 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з метою організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників. Оператором єдиної централізованої бази даних є МТСБУ. Користування інформаційними ресурсами єдиної централізованої бази даних є вільним і загальнодоступним, за винятком інформації, яка відповідно до законодавства є інформацією обмеженого доступу.

Враховуючи те, що на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а також існування відкритої бази даних МТСБУ про укладені договори страхування, колегія суддів вважає, що стороною позивача могли та мали бути перевірені відомості про існування відповідного договору страхування.

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

Виконання страховою компанією свого обов`язку з відшкодування шкоди, спричиненої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не звільняє останню від відшкодування шкоди, розмір якої перевищує відшкодування, виплачене відповідно до указаного закону.

Отже правовий інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у повній мірі реалізує мету свого існування. Інакше законодавчо закріплена обов`язковість страхування цивільно-правової відповідальності втрачає сенс, оскільки настання страхового випадку не тягне реалізацію договору, обов`язковість якого встановлена законом.

Тому, висновок місцевого суду про покладення на винну особу зобов`язання відшкодувати заподіяну шкоду у повному обсязі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди апеляційний суд визнає помилковим.

Як убачається з матеріалів справи за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 04 грудня 2019 року № 4144/19-27 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 21113, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 04 грудня 2019 року складає 32751,39 грн, а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ВАЗ 21113 реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 19 червня 2019 року становить 48207,70 грн (а.с.14-44).

У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за зазначеним вище Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має сплатити страховик як страхове відшкодування та яка входить у вартість відновлювального ремонту.

Тобто, враховуючи, що експертним висновком встановлена вартість матеріального збитку у розмірі 32751,39 грн, вона має бути відшкодована страховою компанією за полісом №АМ/4407146.

Відшкодування за рахунок винної особи в порядку положень статті 1194 ЦК України підлягає лише сума 15456, 31 грн (48207, 70 грн 32751,39 грн), що є різницею між вартістю відновлюваного ремонту та вартістю матеріального збитку. Крім того, з відповідача підлягає стягненню франшиза, розмір якої відповідно до полісу №АМ/4407146 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено у 1000 грн, витрати на транспортування автомобіля позивача до штрафмайданчику у розмірі 650 грн та витрати на транспортування автомобіля до місця зберігання у розмірі 650 грн, всього 17756,31 грн.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди, необхідно з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін, коли заподіяна моральна шкода.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна має проводитися особою, яку визнано винною у вчиненні ДТП.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди частково в розмірі 15000 грн суд першої інстанції виходив з того, що ця сума є достатньою сатисфакцією з урахуванням ступеню, характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, оскільки останній був позбавлений можливості вільно користуватися своїм транспортним засобом, змінився його усталений спосіб і ритм життя.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду, та вважає співмірним у даному випадку визначення моральної шкоди у розмірі 2000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до задоволених вимог у розмірі 399, 46 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Іващенко Ігор Юрійович, задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 17756 (сімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят шість) грн 31 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 399 (триста дев`яносто дев`ять) грн 46 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 травня 2023 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

С.І. Мурашко