ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року

м. Харків

справа № 638/13875/19

провадження № 22-ц/818/1941/23

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.

суддів Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Комунальне підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів м. Харків "Шляхрембуд", Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім", Моторне (транспортне) страхове бюро України

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харків «Шляхрембуд» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 травня 2021 року у складі судді Штих Т.В.,-

УСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 суму заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 34 578,30 грн., яка складається зі шкоди, завданої пошкодженням автомобіля у сумі 33 278,30 грн. та витрат у зв`язку із проведенням автотоварознавчого дослідження у сумі 1 300,00 грн. Просив стягнути з комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд» ( надалі КП) на користь ОСОБА_1 суму заподіяної моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн та здійснити розподіл судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за участю автомобіля що належить КП сталася 01.09.2018 о 12 год. 00 хв. В результаті якої позивачу було завдано матеріальну шкоду у розмірі 33278,30 грн. Розмір шкоди підтверджується звітом оцінювача ФОП ОСОБА_3 № 358/2018 від 03.10.2018, а також рахунком на оплату ремонту автомобіля на загальну суму 38495 грн. Окрім того, позивач поніс додаткові витрати в розмірі 1300 грн пов`язані з проведенням автотоварознавчого дослідження. Крім цього діями працівника КП йому завдано моральну шкоду, , яку позивач оцінює у 10000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «ШЛЯХРЕМБУД», Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 33 278, 30 грн.

Стягнуто з Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «ШЛЯХРЕМБУД» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 2000,00 грн.

Стягнуто з Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «ШЛЯХРЕМБУД», Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», Моторного (транспортного) страхового бюро України в рівних частинах на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 гривень по 256,13 гривень з кожного.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої КП подало апеляційну скаргу в якій просило скасувати його в частині задоволених до нього позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «ШЛЯХРЕМБУД» у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що КП є неналежним відповідачем у справі, оскільки враховуючи ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону Країни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" має відшкодовувати заподіяну матеріальну шкоду та саме Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" є належним відповідачем у цій справі. Вказане Приватне акціонерне товариство не визнане банкрутом та не ліквідоване.

Також, законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого (Постанова Великої Палати Верховного Суду (далі - ВС) від 20.06.2018 року по справі № 308/3162/15-ц, ст. 541 ЦК України).

Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн., не обґрунтував, в чому полягає моральна шкода позивача та якими доказами це підтверджується.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог до КП , в іншій частині воно не переглядається.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 01.09.2018 приблизно о 12 год. 00 хв. по вулиці Римарській, біля будинку 23-А в м. Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_1 та знаходився під керуванням водія ОСОБА_4 , та автомобіля марки МАЗ-555102-223, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності КП «ШЛЯХРЕМБУД», під керуванням водія ОСОБА_5 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 грудня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_5 було закрите у зв`язку з закінченням строків притягнення до відповідальності.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 12-ВС/18 від 10.09.2018 за результатами автотехнічного дослідження, проведеного Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, водій МАЗ ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти зіткненню виконанням вимог п.п. 10.1, 10, 11 ПДР України. Водій автомобіля Skoda ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти зіткненню виконанням вимог ПДР України. У діях водія автомобіля МАЗ ОСОБА_5 є невідповідності вимогам п.п. 10.1, 10.11 ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з подією цієї ДТП. У діях водія автомобіля Skoda ОСОБА_4 немає невідповідностей вимогам ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходилися б у причинному зв`язку з подією даної ДТП.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AK6865495 цивільно-правова відповідальність КП «ШЛЯХРЕМБУД», як власника автомобіля МАЗ-555102-223, д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім».

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на умовах, визначених цим Законом, шкоду відшкодовує МТСБУ (Моторне (транспортне) страхове бюро України) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Задовольняючи позовну вимогу щодо стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у сумі 33278,30 грн., суд першої інстанції прийшов до висновку, що КП «ШЛЯХРЕМБУД» як власник автомобіля МАЗ-555102-223, д.н.з. НОМЕР_2 , МТСБУ (Моторне (транспортне) страхове бюро України) та ПрАТ «Київський страховий дім» несуть солідарну відповідальність за заподіяну позивачу шкоду.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

У ст. 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Разом з тим, в Україні діє інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, метою якого є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Питання пов`язані з даним видом страхування регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням винною особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

За змістом вищевказаного закону (ст. ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому, відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Також, ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, ПрАТ «Київський страховий дім», уклавши з КПСП по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «ШЛЯХРЕМБУД» договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі.

Згідно висновку зробленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 року по справі № 308/3162/15, відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Законодавство України, чинне як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого.

Відтак, помилковим є висновок суду першої інстанцій про стягнення солідарно з відповідачів страхового відшкодування.

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять відомостей про ліквідацію страховика ПрАТ «Київський страховий дім».

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно, якщо такої різниці немає, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

Судова колегія бере до уваги те, що іншої норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене у суду були відсутні підстави для стягнення з КП на користь позивача грошових коштів на відшкодування матеріальної шкоди, тому рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 до КП про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП підлягає скасуванню, із ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Разом з тим, судова колегія не може погодитися з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованості рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди.

Частково задовольняючи вимоги ОСОБА_1 до КП про відшкодування моральної шкоди суд правильно керувався вимогами п.2 ст. 23 ЦК України та обґрунтовано виходив з того, що позивачем було доведено що в результаті протиправної поведінки працівника КП було пошкоджене належне позивачу майно, що безумовно свідчить про завдання йому моральної шкоди. Розмір зазначеної шкоди визначений судом з урахуванням принципів розумності та справедливості.

Тому апеляційна скарга КП в частині оскарження рішення суду про стягнення з КП на користь позивача 2000 грн на відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Рішення суду в зазначеній частині належить залишити без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, з КПСП по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «ШЛЯХРЕМБУД» підлягає стягненню у сумі 34,50 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, за подання апеляційної інстанції КПСП по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «ШЛЯХРЕМБУД» з ОСОБА_1 на їх користь підлягає стягненню судовий збір у сумі 1100,85 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харків «Шляхрембуд» - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 травня 2021 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харків «Шляхрембуд» про відшкодування шкоди заподіяною ДТП, щодо солідарного стягнення з Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харків «Шляхрембуд» матеріальної шкоди в розмірі 33278,30 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харків «Шляхрембуд» про відшкодування шкоди заподіяною ДТП залишити без задоволення.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 травня 2021 року залишити без змін.

Здійснити перерозподіл судових витрат.

Стягнути з Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «ШЛЯХРЕМБУД» (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 20; ), на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 34 (тридцять чотири) грн 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харків «Шляхрембуд» (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 20; ) за подання апеляційної скарги судовий збір у сумі 1100 (одна тисяча сто) грн 85 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 листопада 2023 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді Ю.М. Мальований

Н.П. Пилипчук