Справа № 635/8734/21
Провадження по справі № 2/635/593/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Панас О.С.,

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»

представник позивача Карачевцев Віктор Євгенійович,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячу воду,

ВСТАНОВИВ:

позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за надані послуги з опалення та гарячу воду за період з 01 серпня 2010 року по 30 вересня 2021 року у розмірі 79424,37 грн.; інфляційні витрати 4256 грн. 80 коп.; 3% річних від простроченої суми 1860 грн. 19 коп.; судовий збір у розмірі 2270,00 грн..

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону Україні «Про житлово- комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований відповідач. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг, станом на 01 жовтня 2021 року у боржника виникла заборгованість за період з 01 серпня 2010 року по 30 вересня 2021 року у розмірі 79424,37 грн. На вказану заборгованість в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України були нараховані 3% річних та інфляційні втрати відповідно у розмірі 1860,19 гривень та 4256,82 гривень.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 лютого2022 року позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячу воду задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання та гарячу воду за період з 01 серпня 2010 року по 30 вересня 2021 року у розмірі 79424 (сімдесят дев`ять тисяч чотириста двадцять чотири) гривні 37 (тридцять сім) копійок, інфляційні витрати у розмірі 4256 (чотири тисячі двісті п`ятдесят шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок, 3% річних від простроченої суми у розмірі 1860 (одна тисячі вісімсот шістдесят) гривень 19 (дев`ятнадцять) копійок, а також на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 гривень.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 квітня 2023 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2022 року у цивільній справі №635/8734/21 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячу воду задоволено. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2022 року у цивільній справі №635/8734/21 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячу воду скасовано. Справу призначено до розгляду.

20 квітня 2023 року надійшов відзив ОСОБА_1 на позов, відповідно до якого зазначає, що заперечує проти позовних вимог за наступних підстав. Так, зазначає, що позивач просить стягнути з неї на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання та гарячу воду за період з 01 серпня 2010 року по 30 вересня 2021 року у розмірі 79424,37 грн. Проти власником квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , вона стала 21 листопада 2011 року, на підтвердження чого надала договір купівлі-продажу квартири від 21.11.2011 року, укладений нею з ТОВ «Куряжський домобудівний комплекс», тому вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги у період, коли власником квартири була інша особа, є безпідставними.

20 квітня 2023 року надійшла заява ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, в якій зазначає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги задоволенню не підлягають у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Також зазначає, що для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком один рік, вимоги позивача про стягнення інфляційний витрат та 3% річних також задоволенню не підлягають.

02 травня 2023 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що в позові КП «ХТМ» просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з теплопостачання та гарячу воду за період з 01 серпня 2010 року по 30 вересня 2021 року у розмірі 79424,37 грн., інфляційні витрати у розмірі 4256,80 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 1860,19 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Відповідач у відзиві посилається на те, що стала власником квартири з 21.11.2011 року, на підтвердження чого надала копію договору купівлі-продажу квартири від 21.11.2011 року. Разом з тим відповідач є користувачем послуг теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 . Облік нарахувань здійснюється за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 . Таким чином заборгованість відповідача на момент подачі позову згідно змісту відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, у зв`язку з неповною та несвоєчасною оплатою таких послуг відповідачем, утворилася за період з 01 серпня 2010 року по 30 вересня 2021 року у розмірі 79424.37 грн. Зазначає, що остання оплата на суму 422,78 грн. відповідачем була здійснена 10.07.2017, тобто відповідач цілком свідомо нарощує борг та не має наміру його погашати. Відносно заяви відповідача про застосування строків позовної давності зазначив наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» був встановлений карантин на всій території України. Постановами КМУ від 20.05.2020 №392, від 22.07.2020 №641, від 09.12.2020 №1236 ( зі змінами та доповненнями) встановлений Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 карантин був продовжений на всій території України з 22.05.2020 до 31.12.2022. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 №1423 термін карантину було продовжено до 30 квітня 2023. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби» від 30.03.2020 №540-1Х внесено зміни до законодавчих актів, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено п.12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби COVID-19, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строку дії цього карантину». Таким чином, враховуючи те, що на всій території України запроваджено карантин з 12 березня 2020 року по 30 квітня 2023 року, та те, що під час дії карантину строки, визначені ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, період заборгованості з 12.03.2017 по 30.09.2021 не входить у строки позовної давності. Вважає за таких обставин заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

24 травня 2023 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до яких зазначає, що сама по собі заява про застосування строку позовної давності свідчить про визнання відповідачем порушеного права позивача, тобто наявність заборгованості, оскільки за спливом строку позовної давності можна відмовити у випадку, коли порушені, невизнані або оспорені права підлягають захисту, але відповідач пропустив строк без поважних причин.

Відповідач оплату за надані послуги по централізованому опаленню сплачував не регулярно, до оплати призначалась одна сума, а сплачувалась менша.

Згідно довідки про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання по особовому рахунку 1087 квартири АДРЕСА_2 останні оплати заборгованості відповідач здійснив: в жовтні 2012 року 21,78 грн., в листопаді 2012 року -49,61 грн., в грудні 2012 року- 49,61 грн., в січні 2013 року - 49,61 грн., в лютому 2013 року - 49,61 грн., в березні 2013 року - 41,34 грн., в квітні 2013 року - 68,90 грн., липні 2013 року - 96,46 грн., в серпні 2013 року - 41,34 грн., в вересні 2013 року - 27,56 грн., в жовтні 2013 року - 55,12 грн., в листопаді 2013 року - 55,12 грн., в січні 2014 року - 55,12 грн., в квітні 2014 року - 179,14 грн., в червні 2014 року - 124,02 грн., в серпні 2014 року - 38,90 грн., в листопаді 2014 року 181,73 грн., в січні 2015 року 169,61 грн., в березні 2015 року 169,61 гр., в червні 2015 року 46,54 грн., в липні 2015 року - 38,02 грн., в серпні 2015 року - 114,06 грн.,в січні 2016 року - 570,30 грн., в квітні 2016 року 376,45 грн., в березні 2017 року 205,02 грн., в травні 2017 року - 422,78 грн. Відтоді і по теперішній час відповідач не здійснив жодної оплати, тобто свідомо ухиляється від виконання обов`язків по утриманню свого власного майна. Позовна давність за вимогами про стягнення заборгованості з оплати ЖКП переривається у разі часткового погашення боржником відповідної заборгованості. Також представник позивача зазначає, що неможливо погодитись з позицією відповідача стосовно стягнення інфляційних витрат та 3% річних лише за останні три роки у зв`язку із перериванням строку позовної давності.Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи положення частини 2 статті 625 ЦК України, вимоги КП «Харківські теплові мережі» про стягнення з відповідача суми заборгованості із урахуванням 3% річних від простроченої суми в розмірі 1860,19 грн. та індексу інфляції в розмірі 4256,80 грн. є правомірними. КП «Харківські теплові мережі» надавало послуги з теплопостачання та гарячу воду на потреби опалення квартири відповідача у сумі 79424 грн. 37 коп., що відповідачем не оплачені. Оскільки правовідносини, які виникли між КП «Харківські теплові мережі» та відповідачем є грошовим зобов`язанням, в якому на боржника, зокрема, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на нього поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, в зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості із урахуванням 3% річних від простроченої суми та індексу інфляції є правомірними. Така позиція зазначена у правовому висновку ВСУ по справі №6-68цс12 від 20.06.2012р. Так, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, вважають, що нарахування за послуги з теплопостачання та гарячу воду, що утворилася за період з 01.08.2010р. по 30.09.2021р. в сумі 79424 грн. 37 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 1860,19 грн. та індексу інфляції в розмірі 4256,80 грнпо квартирі АДРЕСА_2 проводяться згідно діючого законодавства України. Вважають позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

29 травня 2023 року на адресу суду надійшли заперечення ОСОБА_1 на відповідь на відзив, відповідно до яких зазначає, що заперечує проти позовних вимог КП «ХТМ», у відзиві навела обгрунтовані доводи і аргументи безпідставності позовних вимог. Також заначила, що позивачем не враховані вимоги Закону України від 17.03.2021 №530-1Х «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)»,відповідно до якого на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням короновірусної хвороби (COVID-19) та протягом 30 днів з дня його відміні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги; примусове виселення із житла та примусове стягнення житла (житлових будинків, частин житлових будинків, квартир, кімнат у квартирах, кімнат, житлових секцій чи блоків у гуртожитках, інших жилих приміщень), що належить на праві приватної власності громадянам України, під час примусового виконання рішень судів щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги; примусове виселення громадян за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг із жилих приміщень державного, громадського житлового фонду та житлового фонду соціального призначення. Таким чином, в період дії карантину або обмежувальних актів, пов`язаних із поширенням короновірусної хвороби (COVID-19) з 12 березня 2020 року до 30 квітня 2023 року та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Якщо враховувати вимоги ст. 258 ЦК України, якою визначено, що для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік, а в період з 12.03.2020 по 30.09.2021 в силу Закону України від 17.03.2021 №530-1Х «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)» забороняється нарахування та стягнення неустойки (пені, штрафів) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, то позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми задоволенню не підлягають. Вважає, що наведені позивачем у відповіді на відзив міркування і аргументи є безпідставними та спростовуються доводами, наведеним у запереченні.

10 липня 2023 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 , в яких зазначає, що у додаткових поясненнях представник позивача посилається на факти, які не відповідають дійсності про те, що ніби-то відповідачем сплачено за надані послуги з теплопостачання, вважає, що це наводиться з метою штучного застосування ч. 1 ст. 264 ЦК України, згідно якої перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Вказує, що за послуги централізованого опалення (теплопостачання) в період 2013-2017 відповідач будь яких платежів не здійснювала. В іншій частині додаткові пояснення, аналогічні викладеному у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

19 липня 2023 року надійшли додаткові пояснення представника позивача ОСОБА_2 , аналогічні раніше поданим додатковим поясненням. Також зазначає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання обов`язків по утриманню свого житла. Вважає, що період з 01.08.2020 по 30.09.2021 не є пропущеним, оскільки відповідач періодично вчиняла дії, що свідчать про визнання нею боргу та вчиняла дії, направлені на виконання обов`язків по утриманню свого житла, тому просить задовольнити позов у повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач є користувачем послуг теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 . Облік нарахувань здійснюється за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 . В даному приміщенні зареєстрована 1 особа ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями, отриманими з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України та довідкою Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області за №02-30/1287 від 27.09.2021.

Як вбачається зі змісту відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, у зв`язку з неповною та несвоєчасною оплатою таких послуг відповідачем, утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостачання та гарячу воду за період з 01 серпня 2010 року по 30 вересня 2021 року у розмірі 79424,37 грн.

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону Україні «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно з вимогами абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором .

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (абз. 2 ч. 1 ст. 9 Закону №2189-VIII).

Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.

Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року.

Статті 68, 162 Житлового Кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії, або затверджених нормативів (норм) споживання.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання у повному обсязі не вносила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостачання.

Щодо заяви відповідача про застосування судом до вимог КП «Харківські теплові мережі» строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд застосовує позовну давність за заявою відповідача.

Зважаючи на те, що відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне на підставі ч.3 ст. 267 ЦК України застосувати трирічний строк позовної давності.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово продовжено (у тому числі, й станом на час звернення КП «Харківські теплові мережі» з позовом до суду).

Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дї карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Отже, у спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, надані з березня 2017 року, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (10 листопада 2021 року) не спливла та продовжується на строк дії карантину.

Правова позиція щодо застосування статті 257 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі № 926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21.

Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість з теплопостачання з 01 березня 2017 року по 30 вересня 2021 року.

З урахуванням проведеного перерахунку в межах строку позовної давності з урахуванням приписів п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України загальний розмір заборгованості відповідача за надані послуги з теплопостачання складає 51859,64 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Положення статті 625 ЦК України щодо нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат, як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання, може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена у судовому (примусовому) порядку, отже кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена у судовому (примусовому) порядку.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що з 17 березня 2020 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» заборонено нарахування та стягнення неустойки за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг, суд не бере до уваги, адже 3 % річних та інфляційні втрати, передбачені статтею 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, а отже на них не поширюються обмеження, встановлені вказаним законом.

У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг позивачем нараховано 3% річних у розмірі 1860,19 грн. та інфляційні витрати у розмірі 4256,80 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми з урахуванням строків позовної давності.

Згідно платіжного доручення № 17621 від 04 листопада 2021 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 гривень.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1543,60 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 289, 351-352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячу воду - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання та гарячу воду за період з 01 березня 2017 року по 30 вересня 2021 року у розмірі 51859,64 (п`ятдесят одна тисяча вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 64 (шістдесят чотири) копійок, інфляційні витрати у розмірі 4256(чотири тисячі двісті п`ятдесят шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок, 3% річних від простроченої суми у розмірі 1860 (одна тисячі вісімсот шістдесят) гривень 19 (дев`ятнадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору в сумі 1543 (одна тисяча п`ятсот сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (, місцезнаходження: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 22 листопада 2023 року.

Суддя О.В.Назаренко