№ 207/625/20
№ 6/207/26/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Калініч О. про дозвіл на примусове проникнення до помешкання боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Калініч О. звернулась до суду з поданням про дозвіл на примусове проникнення до будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 (належить на праві приватної власності) для проведення державним виконавцем виконавчих дій по виконанню виконавчого листа по справі № 207/625/20 (2/207/167/22) виданого 27 квітня 2022 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 :

- за договором позики від 18 січня 2017 року: суму боргу у розмірі 9000 (дев`ять тисяч) доларів США; проценти за користування сумою позики у розмірі 36000 (тридцять шість тисяч) гривень; 3% річних у розмірі 752 (сімсот п`ятдесят два) долари США;

- за договором позики від 02 лютого 2017 року: суму позики у розмірі 7 000 доларів США, проценти за користування сумою позики у розмірі 9 600 гривень, 3% річних у розмірі 646 доларів США;

- за договором позики від 19 жовтня 2017 року: суму боргу у розмірі 500 (п`ятсот) доларів США; проценти за користування сумою позики у розмірі 37 (тридцять сім) доларів США 50 центів; 3% річних у розмірі 34 (тридцять чотири) долари США 11 центів;

- за договором позики від 29 жовтня 2017 року: суму боргу у розмірі 3300 (три тисячі триста) доларів США; проценти за користування сумою позики у розмірі 247 (двісті сорок сім) доларів США 50 центів; 3% річних у розмірі 222 (двісті двадцять два) долари США 41 центів.

Всього, стягнути з ОСОБА_1 загальну грошву суму в іноземній валюті у розмірі 21739 (двадцять одна тисяча сімсот тридцять дев`ять) доларів США 52 центи, та загальну грошову суму в національній валюті у розмірі 45600 (сорок п`ять тисяч шістсот) гривень, та судовий збір у розмірі 6235грн. 40 коп.

В поданні зазначила, що на виконанні в Південному відділі державної виконавчої служби міста Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження АСВП: № 68971769 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 207/625/20 (2/207/167/22) виданого 27 квітня 2022 рокуБаглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за договорами позики загальну грошву суму в іноземній валюті у розмірі 21739 (двадцять одна тисяча сімсот тридцять дев`ять) доларів США 52 центи, та загальну грошову суму в національній валюті у розмірі 45600 (сорок п`ять тисяч шістсот) гривень, та судовий збір у розмірі 6235грн. 40 коп.

10.05.2022 року державним виконавцем відповідно до ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої надіслані сторонам до виконання та відома.

Державним виконавцем 12.05.2022 на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про арешт коштів боржника, яка надіслана в електронному вигляді з використанням електронного цифрового підпису державного виконавця до відповідних банків-учасників обміну та в паперовому форматі до банківських установ.

В матеріалах виконавчого провадження міститься підтвердження про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, заява боржника від 09.06.2022, якою було долучено ухвалу Дніпровського апеляційного суду про відкриття провадження за апеляційною скаргою боржника, тобто зазначений факт являється доказом того, що боржник повідомлений належним чином про відкриття виконавчого провадження за № АСВП 68971769.

Відповідно до повідомлень, які надійшли в електронному варіанті від банків-учасників обміну АТ КБ «Приватбанк», АТ «ОТП банк», АТ «УкрСиббанк», АТ «СЕНС Банк» арешт на кошти накладено, всі інші баики-учасники обміну повернули постанову державного виконавця про арешт коштів боржника без виконання, про що свідчать відповідні електронні повідомлення. На арештованих рахунках кошти, на які можливо стягнення відсутні.

07.04.2023 державним виконавцем, за адресою: м. Кам`янськс, вул. Бородинська, буд. 118, здійснено вихід з метою перевірки майнового стану боржника, виявлення майна та проведення опису. Двері домоволодіння будинку ніхто не відчинив, необхідно зазначити, що будинок АДРЕСА_1 належить боржнику на праві приватної власності, а в зазначеному будинку можуть перебувати речі та майно боржника, на яке в свою чергу можна звернути стягнення. За результатами було складено акт державного виконавця.

12.04.2023 державним виконавцем повторно здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , здійснити перевірку майнового стану боржника в черговий раз не вдалося, двері будинку АДРЕСА_1 ніхто не відчинив, про що складено акт державного виконавця.

Згідно отриманих відповідей від МВС України у боржника відсутнє право власності на рухоме майно.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення па окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна боржнику на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 (відповідно до договору купівлі-продажу будинку (ВКІ № 578123, реєстраційний номер 1671 від 13.03.2008 виданий приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу) та міститься відповідний запис про арешт на майно боржника від 26.05.2022.

Відповідно до норми п. 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на єдине житло боржника можливе лише в разі якщо сума, яка підлягає стягненню за виконавчим провадженням, перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Державним виконавцем в ході проведення виконавчих дій, в порядку ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» постійно надсилаються електронні запити до ДПС України та УПФ України щодо інформації стосовно боржника - фізичної особи щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку сум утриманого з них податку в ДРФО та про відкриті розрахункові рахунки. Відповідно до отриманої інформації у боржника наявні відкриті розрахункові рахунки, на яких відсутній залишок грошових коштів.

Тобто, виконати вимоги статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю, на даний час, не можливо. Приймаючи до уваги той факт, що рухоме майно (автотранспортний засіб) у боржника відсутнє, рахунки в банківських установах, які належали б боржникові не виявлені.

Отже, на підставі вищевикладеного, державному виконавцю необхідно провести перевірку матеріального стану боржника за адресою: АДРЕСА_1 (що являється його приватною власністю) та, вразі виявлення майна, що підлягає опису й арешту, крім переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами (Додаток до Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року за № 1404- VIII), провести такий опис з метою подальшої реалізації, для повного задоволення вимог стягувача, відповідно до виконавчого документу.

На сьогоднішній день, державному виконавцю не вдається потрапити до будинку, де мешкає боржник ОСОБА_1 для проведення виконавчих дій.

Дослідивши матеріали подання та оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до п.13 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі №4-рп/2011 від 31.05.2011 р. щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 роз`яснено, що Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага. В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

При цьому, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права. Судове рішення про надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника має бути вмотивованим, тобто суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для виконання судового рішення, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій (постанова ВС від 12.03.2020 року справа №757/41727/19-ц).

Отже, зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Суд зауважує, що за матеріалами подання немає жодного доказу того, що боржник ОСОБА_1 повідомлений про те, що йому державним виконавцем надано строк на добровільне виконання судового рішення, що він викликався до державного виконавця, повідомлявся про вихід державного виконавця за адресою мешкання боржника.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини вчинення перешкод у проведенні виконавчих дій. Виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду.

У матеріалах справи відсутні докази того, що боржник був належним чином повідомлений про необхідність бути присутнім та надати доступ до приміщення з метою перевірки майнового стану та здійснення виконавчих дій та коли саме.

Проте до подання не додано жодного документа про те, що боржник перешкоджав доступу державному виконавцю до свого житла, та боржнику було направлено повідомлення про дату таких виконавчих дій, та його обов`язок допустити державного виконавця для проведення виконавчих дій.

Більш за це державним виконавцем взагалі не надано суду доказів про те, що ним було здійснено вихід за місцем мешкання боржника, що він намагався отримати доступ до житла боржника, але боржник при цьому чинив перешкоди державному виконавцю.

Таким чином, судом встановлено, що подання не містить належних та допустимих доказів того, що при здійсненні виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 68971769, боржник ОСОБА_1 належним чином сповіщений державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження, про право на добровільне виконання судового рішення, про початок примусового виконання судового рішення, що йому роз`яснено наслідки ухилення від виконання судового рішення, також що боржник був повідомлений про здійснення державним виконавцем таких виконавчих дій, як доступ до житла, та умисно перешкодив цьому саме в ті дні, коли було здійснено вихід державного виконавця за місцем мешкання боржника, та про те, що він знав про свій обов`язок допустити державного виконавця для проведення цих виконавчих дій.

Крім того, суду не надано доказів на підтвердження відсутності у боржника коштів на банківських рахунках, оскільки стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

З огляду на вказане, суд вважає, що державним виконавцем не обґрунтовано необхідності примусового проникнення до будинок за АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, суд не вбачає достатніх правових підстав для надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, а тому подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Калініч О. про дозвіл на примусове проникнення до помешкання боржника ОСОБА_1 .

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.М. Юрченко