Справа №2-3061/12
УХВАЛА

щодо розгляду скарги

15.11.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Виговської Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), подану в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови зняти арешт з належного йому майна; просить суд скасувати арешт з майна, яке належить йому на праві власності.

В обґрунтування скарги вказує, що згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.09.2013 року з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 стягнуто в солідарному порядку на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість по кредитному договору, яка станом на 18.04.2012 року становить 78026,86 долари США, що еквівалентно 623044,48 грн, з них: заборгованість за кредитом 67264,80 доларів США, що еквівалентно 537109,43 грн, заборгованість за відсотками - 8762,06 доларів США, що еквівалентно 69965,05 грн; пеня за кредитом та відсотками - 2000,00 доларів США, що еквівалентно 15970,00 грн.

На підставі рішення суду державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №44584504 від 04.09.2014 р., цією ж постановою накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1

25.09.2014 року виконавче провадження №44584504 завершене шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, повторно виконавчий документ до виконання не надходив.

ОСОБА_1 зауважує, що станом на день звернення до суду зі скаргою арешт з належного йому майна не знятий.

При зверненні до Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі з заявою про зняття арешту з майна, йому було відмовлено з посиланням на відсутність правових підстав для зняття арешту державним виконавцем.

Заявник вказує, що на даний час право грошової вимоги за кредитним договором №014/7339/74/132469 від 22.04.2008 року, укладеним між AT «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 та за договором поруки №014/7339/74/132469 від 22.04.2008 року, укладеним між AT «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 , перейшло до ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 посилається на те, що наявний арешт майна позбавляє його, як власника, права вільно користуватися та розпоряджатися майном, враховуючи відсутність підстав для застосування арешту на майно, вважає, що арешт підлягає скасуванню.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

10.10.2023 року ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира прийнято скаргу до провадження, розгляд призначено на 15-30 год 15.11.2023 року.

Представник заявника адвокат Пилипенко О.С. в судове засідання 15.11.2023 направив заяву про розгляд скарги без його участі, вимоги, викладені в ній, підтримує в повному обсязі (а.с. 233).

Представник АТРайффайзен Банк» Лозіна О.Ю. в судове засідання не з`явилась, направила заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 230).

Представник Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином (а.с. 227-228).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Беручи до уваги, що всі учасники судового розгляду про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, проте для розгляду скарги не з`явились, суд вважає за можливе розглянути скаргу без їх участі.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, на підставі положень ст. 259 ЦПК України, беручи до уваги те, що складання повного тексту судового рішення потребує значного часу, його виготовлення відкладено на п`ять днів.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Судом встановлено, що згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.09.2013 року з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 стягнуто в солідарному порядку на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість по кредитному договору станом на 18.04.2012 року в розмірі 78026,86 долари США, що було еквівалентно 623044,48 грн, вирішено питання про стягнення судових витрат (а.с.130-132).

Зі змісту витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження (спецпідрозділ ) від 18.09.2023 р. вбачається, що на виконанні в Богунському ВДВС у м. Житомирі перебувало виконавче провадження №44584504 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", сума стягнення 418785,88 грн (а.с. 163).

04.09.2014 р. державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №44584504 та з метою забезпечення виконання вказаного рішення суду за заявою стягувача накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 .

Також в даному витязі зазначено, що 25.09.2014 р. у зв`язку з відсутністю в боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція Закону, на момент винесення постанови) виконавче провадження №44584504 завершено шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухомуе майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що на підставі постанови державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції від 04.09.2014 року в межах виконавчого провадження №44584504 внесені відомості про арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 , номер запису про обтяження 7583729 (а.с.149-151).

З матеріалів справи вбачається, що право вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за кредитним договором №014/7339/74/132469 від 22.04.2008 року та договором поруки №014/7339/74/132469 від 22.04.2008 року перейшло до AT «Оксі Банк», а в подальшому до ТОВ ФК «Укрфінанс Груп» (а.с. 216-217).

Відповідно до Договору відступлення права вимоги №03-04/19/3 від 03.04.2019 року право вимоги за кредитним договором від 22.04.2008 року №014/7339/74/132469 та договором поруки від 22.04.2008 року №014/7339/74/132469 від ТОВ ФК «Укрфінанс Груп» перейшло до ОСОБА_1 (а.с. 210-215, 218-219).

Викупний борг ОСОБА_2 , який перейшов до ОСОБА_1 за договором відступлення права вимоги №03-04/19/3, становить 30104884,09 грн, що значно перевищує суму заборгованості, присуджену за рішенням суду від 16.09.2013 року.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Беручи до уваги те, що до ОСОБА_1 перейшло права грошової вимоги за кредитним договором №014/7339/74/132469 від 22.04.2008 року, укладеним між AT «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , та договором поруки №014/7339/74/132469 від 22.04.2008 року, укладеним між AT «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 , а тому на підставі ст. ст. 512, 514 ЦК України відбулась заміна кредитора у грошовому зобов`язнанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 606 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Таким чином, на підставі досліджених доказів суд констатує, що зобов`язання ОСОБА_1 щодо сплати боргу за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.09.2013 року припинилось на підставі ст. 606 ЦК України у зв`язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі, оскільки до ОСОБА_1 в повному обсязі перейшли права вимоги за кредитним договором від 22.04.2008 року №014/7339/74/132469, позичальником за яким виступала ОСОБА_2 , та за договором поруки №014/7339/74/132469 від 22.04.2008 року, вякому він виступав поручителем.

20.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Богунського ВДВС у місті Житомирі із заявою про скасування арешту з майна (а.с. 152-153).

На звернення ОСОБА_1 виконуюча обов`язки начальника Богунського ВДВС у місті Житомирі К. Расеньчук листом за № 119186 від 29.09.2023 року повідомила його, що відомості про виконавче провадження, в рамках якого винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №44584504 від 04.09.2014 р., у відділі відсутні; виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів, в яких боржником є ОСОБА_1 , станом на 29.09.2023 р. на виконанні не перебувають; посилаючись на положення ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" зазначила, що будь-які підстави для зняття арешту з майна у державного виконавця відсутні, рекомендовано заявнику звернутись до суду з вимогою про скасування арешту з майна (а.с. 154-156).

ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, ОЦІНКА І МОТИВИ СУДУ

Порядок примусового виконання судових рішень на час розгляду скарги регламентовано нормами Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 року, який набув чинності 05.10.2016 року (далі за текстом Закон України № 1404-VIII).

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження №44584504 було розпочате 04.09.2014 року, тобто в період дії Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 р., який втратив чинність 05.10.2016 року відповідно до ч. 2 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 року одночасно з набранням ним чинності.

За правилами ч.ч. 6, 7 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 року рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Отже, виходячи з наведеного, будь-які виконавчі дії у виконавчих провадженнях, навіть після їх завершення, повинні здійснюватись на підставі положень Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 року з моменту набрання ним чинності.

З матеріалів справи судом встановлено, що дане виконавче провадження №44584504 було завершене 25.09.2014 р. року шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція Закону, яка втратила чинність).

Згідно з п. 2. ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 р. виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, виконавчий лист, виданий Богунським районним судом м. Житомира про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , був повернутий стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Нормами Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 року також передбачено можливість повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення.

Так, повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, здійснюється на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 року.

Відповідно до положень Закону України № 1404-VIII формами завершення виконавчого провадження є повернення виконавчого документа стягувачу (ст. 37) та закінчення виконавчого провадження (ст. 39), наслідки вчинення таких дій регламентовані ст. 40 даного Закону.

Нормами ч. 4 ст. 40 Закону України № 1404-VIII(зі змінами в редакції Закону № 1662-IX від 15.07.2021, чинній на момент звернення боржника з заявою про зняття арешту) передбачено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Крім того, зі змісту пункту 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, зі змінами, в редакції на час звернення боржника до виконавчої служби) - далі за текстом Інструкція № 512/5 вбачається, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що такий виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, виконавець, керуючись частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виносить постанову про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання такого виконавчого документа, без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

Копія постанови виконавця про скасування заходів примусового виконання в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника. У випадках, передбачених законом, на підставі постанови про скасування заходів примусового виконання виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

З сукупного аналізу наведених вище правових норм вбачається, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 Закону України № 1404-VIII, в тому числі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і буде встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню, то арешт з майна боржника знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, тобто саме в обов`язок державного виконавця входить винести не лише постанову про зняття арешту з майна боржника, але й виключити відомості з Єдиного реєстру боржників, а також скасувати інші заходи, які були застосовані державним виконавцем для забезпечення здійснення належного виконання. При цьому навіть завершене виконавче провадження не підлягає відновленню.

З матеріалів справи вбачається, виконавче провадження №44584504 було завершене 25.09.2014 р. року шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, в подальшому не відновлювалось, повторно до виконання виконавчий лист не пред`являвся, будь-які інші виконавчі провадження, в яких ОСОБА_1 є боржником, на виконанні не перебуває.

На підставі досліджених доказів судом встановлено, що у ОСОБА_1 відсутні зобов`язання зі сплати боргу за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.09.2013 року, а відтак відсутні підстави для подальшого застосування арешту майна боржника за виконавчим листом, виданим на виконання зазначеного судового рішення, тобто виконавчий документ не підлягатиме подальшому виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі з заявою про скасування арешту з майна, за результатами розгляду якої йому фактично було відмовлено з посиланням на те, що підстави для зняття арешту державним виконавцем відсутні (а.с. 154-156).

Суд не погоджується з такими доводами виконуючої обов`язки начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі, оскільки вони не відповідають вимогам ч. 4 ст. 40 Закону України № 1404-VIII, пункту 20 Інструкції № 512/5.

Суд відхиляє доводи виконуючого обов`язки начальникаБогунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Расеньчук К. про те, що підстави для зняття арешту з майна державним виконавцем відсутні, а арешт підлягає скасуванню на підставі ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на наступне.

Дійсно ст. 59 Закону України № 1404-VIIIврегульовано питання зняття арешту з майна.

Водночас, суд вважає, що до зазначених правовідносин не можуть бути застосовані положення ст. 59 Закону України № 1404-VIII, оскільки питання зняття арешту з майна у разі повернення виконавчого документа стягувача врегульовано ч. 4 ст. 40 цього ж закону, яка підлягає застосуванню.

На переконання суду ч. 5 ст. 59 Закону України № 1404-VIII підлягає застосуванню у разі, коли жодною іншою нормою не передбачений порядок зняття арешту з майна і в іншому порядку право особи не може бути захищене.

На виконання положень ч. 4 ст. 40 Закону України № 1404-VIII, пункту 20 Інструкції № 512/5 виконувач обов`язки начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі зобов`язана була перевірити наявність підстав для подальшого застосування арешту майна, який був накладений у виконавчому провадженні, що нею зроблено не було.

Отже, суд вважає, що виконувач обов`язки начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі неправомірно відмовила ОСОБА_1 в задоволенні заяви про скасування арешту з майна, який був накладений державним виконавцем у виконавчому провадженні №44584504, тобто допустила бездіяльність, яка порушила права заявника.

Заявник звернувся до суду зі скаргою в порядку, який визначений Розділом VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" і при цьому просить визнати неправомірною бездіяльність виконувача обов`язків начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі щодо відмови зняти арешт, а також просить скасувати арешт з належного йому майна .

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За правилами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу; в разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника); якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що ні нормами ЦПК України, ні нормами Закону України № 1404-VIIIне передбачено повноважень суду на зняття арешту з майна боржника за наслідками розгляду скарги на дії, бездіяльність або рішення державного виконавця.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Беручи до уваги викладене, ефективним та таким, що відповідає вимогам ст. 451 ЦПК України способом захисту порушеного права ОСОБА_1 в межах розгляду справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень є покладення обов`язку на державного виконавця скасувати арешт, який був накладений в рамках виконавчого провадження.

Таким чином, на підставі встановлених фактичних обставин даної справи, вимог ЦПК України, Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов переконливого висновку, що відмова начальника Богунського ВДВС у місті Житомирі зняти арешт з майна боржника після повернення виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, оскільки державним виконавцем не дотримані вимоги ч. 4 ст. 40 Закону України № 1404-VIII, пункту 20 Інструкції № 512/5, а порушене право боржника підлягає захисту шляхом зобов`язання державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі винести постанову про зняття арешту з майна боржника, що відповідає приписам ст. 451 ЦПК України, і призведе до ефективного захисту порушених прав ОСОБА_1 .

Разом з тим, оскільки з матеріалів провадження не вбачається за можливе встановити державного виконавця, який здійснював виконавче провадження №44584504, суд зобов`язує начальника або за його дорученням іншу уповноважену посадову особу Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі винести постанову про зняття арешту з майна боржника згідно з ч. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 20 Інструкції № 512/5.

Керуючись ст. ст. 259-261, 268, 353, 447-453 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність виконуючої обов`язки начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Расеньчук Катерини щодо відмови зняти арешт з майна, накладеного на майно ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 04.09.2014 року, винесеної державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі, у виконавчому провадженні №44584504.

Зобов`язати начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) або за його дорученням уповноваженого державного виконавця винести постанову про зняття арешту з майна, накладеного на майно ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 04.09.2014 року, винесеної державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі, у виконавчому провадженні №44584504.

В частині вимоги про скасування арешту з майна ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її складення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 20.11.2023 року.

Суддя О.В. Стрілецька