ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9947/23 Справа № 172/1299/23 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги Товариства мотивовані тим, що 08 серпня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 444453023. Відповідно до реєстру боржників № 51 від 05 листопада 2019 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 444453023. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого, останнє прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру права вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 14 180,25 грн., яка складається із: заборгованості за основною сумою кредиту - 5 933,10 грн., заборгованості за відсотками - 8 247,15 грн. З моменту отримання права вимоги позивач не здійснював нарахування жодних штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки термін кінцевого погашення кредиту встановлено 30 серпня 2019 року, то строк позовної давності щодо виконання зобов`язання у повному обсязі починає свій перебіг 31 серпня 2019 року і закінчується 31 серпня 2022 року. Однак, позовна заява подана ТОВ «ФК «ЄАПБ» лише 20 липня 2023 року, тобто поза встановленим строком позовної давності. При цьому суд вказав, що заміна сторони у зобов`язанні не є тією обставиною, яка перериває чи зупиняє перебіг строку позовної давності.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що введення в країні воєнного стану впливає на перебіг позовної давності, та свідчить про те, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану не зараховується при обчисленні.

03 листопада 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строку позовної давності для звернення із вказаним позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з остаточним рішенням суду, однак не може погодитись із правовим обґрунтуванням відмови у позові, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Звертаючись до суду з цим позовом, Товариство на обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що 08 серпня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 444453023, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 9 430,00 грн. зі сплатою 0,78 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту.

Відповідно до умов кредитного договору № 444453023 від 08 серпня 2019 року вбачається, що кредит надається строком на 22 дні, починаючи з моменту його укладення - 08 серпня 2019 року.

Згідно п. 1 Графіку розрахунків, що є Додатком № 1 до кредитного договору, термін платежу вказаний - 30 серпня 2019 року.

Відповідно до п. 3 Графіку розрахунків у випадку надання кредиту не в день укладення договору, термін платежу автоматично зміщується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту, та є 22 дні користування кредитом починаючи з дати отримання кредиту позичальником.

З матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції відповідачем було заявлено про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску позивачем строку позовної давності для звернення із вказаним позовом до суду (а.с. 62).

Колегія суддів вважає, що вказана заява не є підставою для відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.

Тобто загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023 воєнний стан в Україні неодноразово було продовжено, включно до 18 серпня 2023 року.

Отже, оскільки з 24 лютого 2022 року та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви (20 липня 2022 року) про стягнення кредитної заборгованості в Україні діяв правовий режим воєнного стану, то відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивач не пропустив позовну давність, визначену статтею 257 ЦК України, підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку з його пропуском не було.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що підставою для відмови у позові є недоведеність позивачем наявності заборгованості та її розміру.

Так, у позові позивач зазначає, що станом на 30 червня 2023 року розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 444453023 від 08 серпня 2019 року становить 14 180,25 грн., з яких: 5 933,10 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 4 8247,15 грн. - заборгованість за відсотками.

При цьому, належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного, позивачем надано не було, тоді як тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції на підтвердження вказаних позовних вимог не було надано належних доказів, як то розрахунку заборгованості, виписки по рахунку, які б вказували на розмір наданого кредиту, сплачених сум тощо.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, з огляду на наступне.

Проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту, визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник.

Тобто, після спливу визначеного договором строку кредитного договору право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється.

З наданого позивачем розрахунку за кредитним договором від 08 серпня 2019 року вбачається, що розмір відсотків за користування кредитними коштами за період з 21 жовтня 2022 року по 30 червня 2022 року складає 8 247,15 грн..

Тобто, з викладеного вбачається, що заявлені до стягнення відсотки, нараховані після спливу визначеного договором строку кредитного договору, що є недопустимим.

Дослідивши зібрані у справі докази окремо й в їх сукупності, колегія суддів вважає, що жоден із наданих позивачем документів не підтверджує наявність заборгованості та її розміру.

На вказане суд уваги не звернув, належним чином не дослідив надані позивачем докази та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Зважаючи, що позивачем є юридична особа - банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ, - зазначене вказує лише на те, що представники позивача були обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми права щодо предмету спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог в редакції цієї постанови, а в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року - змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», виклавши їх в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

І.Ю. Ткаченко