КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Диба О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепа О.В., Мазурик О.Ф.

секретар - Ольшевський П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, Головне управління Національної поліції у місті Києві, ОСОБА_5 про зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та представника Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» - Пристинської Марії Володимирівни на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року,

встановив:

у серпні 2021 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили зобов`язати відповідачів, які є співвласниками кв. АДРЕСА_1 , припинити використовувати квартиру не за призначенням, а саме - для тимчасового проживання громадян від 1 до 40 осіб, не пов`язаних родинними відносинами за плату, під назвою «хостел» та привести квартиру у первісний житловий стан, придатний для постійного проживання однією сім`єю різного чисельного складу або однієї людини.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_1 та представників КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва, Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з позовом, позивачі зазначали, що 29.01.2021 міжвідомчою робочою групою для обстеження жилих приміщень квартир, що використовуються під «хостели», у складі представників Оболонської РДА в м. Києві за участю представника поліції ДОП Оболонського УП ГУ НП м. Києва, головного спеціаліста безпеки середовища «Держпродспоживслужби», представника муніципальної охорони у м. Києві, представників КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» та ініціативної групи мешканців будинку АДРЕСА_2 складено акт про те, що приміщення квартири АДРЕСА_3 вищевказаного будинку використовується під «хостел», який функціонує під час карантину, встановленого у зв`язку із поширенням COVID-19.

Згідно з актом, перебування великої кількості сторонніх людей у жилому будинку створює незручності як для власників квартир у багатоквартирному будинку, так і для працівників комунальної системи, надходять постійні скарги від мешканців будинку про порушення санітарних норм у під`їздах, збільшення експлуатаційних витрат на будинок (велика кількість сміття) та порушення громадського спокою у вечірні та нічні години.

Позивачі вказують, що незаконне розміщення «хостелу» істотно порушує права та спокій мешканців будинку, співіснування з «хостелом» призвело до антисанітарії у будинку.

У зв`язку із запровадженням посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, на території регіону із помаранчевим рівнем епідемічної небезпеки заборонено діяльність закладів, що надають послуги з розміщення, крім готелів, зокрема, діяльність «хостелів». Адміністратору вказаного «хостелу» неодноразово вручались приписи-попередження, а також складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП.

На думку позивачів, приміщення вказаної квартири не може використовуватися в якості гуртожитку, готелю чи «хостелу», у зв`язку з чим дії відповідачів як власників квартири, які влаштували у ній «хостел», порушують норми цивільного та житлового законодавства, суперечать будівельним нормам, порушують житлові права інших мешканців житлового будинку.

В зв`язку з цим, позивачі просили зобов`язати відповідачів у справі - власників квартири АДРЕСА_3 припинити використання квартири не за призначенням, а саме: для тимчасового проживання громадян кількістю від 1 до 40 осіб, не пов`язаних родинними відносинами за плату, під «хостел» та привести квартиру у первісний житловий стан, придатний для постійного проживання однією сім`єю різного чисельного складу або однієї людини, а також стягнути судові витрати та витрати пов`язані з отриманням інформаційної довідки.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не надали будь-яких доказів на підтвердження того, що наявність «хостелу» порушує їх права, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що внаслідок дій відповідачів майно позивачів зазнало будь - яких пошкоджень чи стало непридатним до використання, відносно адміністратора «хостелу» у зв`язку з його функціонуванням складався протокол про адміністративне правопорушення та видавався припис щодо усунення правопорушення, не підтверджені належним чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази притягнення будь-кого до відповідальності за вчинене правопорушення, пов`язане з функціонуванням «хостелу». Приписи, які б стосувалися безпосередньо особи відповідачів щодо усунення правопорушення пов`язаного з незаконним функціонуванням «хостелу», в матеріалах справи також відсутні.

Посилання представника КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» про те, що компанія звертається до суду із позовом у зв`язку із тим, що велика кількість сторонніх людей створює незручності для працівників комунальної системи, зумовлені порушенням санітарних норм у під`їздах, збільшення експлуатаційних витрат на будинок та використання прибудинкових територій мешканцями «хостелу» не за призначенням, не підтверджені наявними у матеріалах справи доказами.

Такий висновок суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам та зроблений з порушенням норм матеріального права.

В ст. 317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 4 та 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно частини 2 статті 3 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

В ст.16 ЦК України наведено загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно з п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (покладення обов`язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб`єктивного права), відновлення становища, яке існувало до порушення.

Покладення обов`язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб`єктивного права.

Відновлення становища, яке існувало до порушення як спосіб захисту цивільного права та інтересу застосовується у тому разі, якщо покладення обов`язку на особу, яка його порушила, припинити дії не відновлює повністю суб`єктивне право, а цього можна досягти вчиненням інших, передбачених законом, заходів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) у справі № 1-10/2004 (рішення №18-рп/2004) законний інтерес відбиває лише легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто тільки його бажання, мрію, потяг до нього, а отже - й не юридичну, а фактичну (соціальну) можливість. Це прагнення у межах сфери правового регулювання до користування якимсь конкретним матеріальним або нематеріальним благом. Відмінність такого блага від блага, яке охоплюється змістом суб`єктивного права, полягає в тому, що користування благом, на яке особа має право, визначається можливістю в рамках закону, а до якого має законний інтерес - без вимог певних дій від інших осіб або чітко встановлених меж поведінки. Поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди ст. 151 ЖК України).

У відповідності до частини 1 статті 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Згідно з частиною 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У відповідності до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власники квартири зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням.

Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами з метою особистої наживи, одержання нетрудових доходів та в інших корисливих цілях, а також на шкоду інтересам суспільства.

Відповідно до Державних будівельних норм (ДБН В2.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», затверджених наказом Держбуду України від 18.05.2005 року № 80) допускається розміщення нежитлових приміщень, які використовуються для здійснення господарської діяльності, у першому, другому і цокольному поверхах житлових будинків.

Відповідно до п. 3.3 ДБН В.2.2-20:2008 «Будинки і споруди. Готелі» (далі - ДБН В.2.2-20:2008), готель - це один із засобів розміщення, який визначається згідно з вимогами ДСТУ 4527:2006 «Послуги туристичні. Засоби розміщення. Терміни та визначення», тут: будинок або комплекс приміщень для тимчасового розміщення (проживання).

Згідно пункту 6.1.1 ДБН В.2.2-20:2008 наявність житлової та приймально-вестибюльної груп приміщень є обов`язковою. Склад додаткових приміщень, що підвищують комфорт готелю, не нормується і приймається згідно із завданням на проектування або за проектом. Житлова частина будинків готелів (номерний фонд) повинна бути функціонально і планувальне відокремленою.

У випадку розташування приміщень готелів у складі багатофункціональних будинків, а також у випадках блокування приміщень готелів з іншими підприємствами та установами готелі повинні бути планувальне відокремлені, ізольовані та забезпечені самостійними входами і комунікаціями (вертикальними і горизонтальними).

Відповідно до пункту 5.31 ДСТУ 4527:2006 хостел (молодіжний готель) - це готель, у якому номери, розташовані зазвичай за коридорною або блочною системою, і має умови для самостійного готування їжі та санітарно-технічні зручності на поверсі або у блоці; може організовувати харчування у закладі ресторанного господарства.

Отже, терміни «готель» та «хостел» не можна ототожнити з термінами «квартира». Хостел є молодіжним готелем і повинен забезпечуватися самостійним входом і комунікаціями.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру виданим 09.12.2002 Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради - Київської міської державної адміністрації.

На підставі розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 31.01.2015 за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» закріплено жилий будинок за адресою АДРЕСА_5 , на праві господарського відання без права розпорядження.

Пунктами 2.1, 2.2.19 Статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» визначено, що підприємство створене з метою забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду та здійснення відповідно до вимог законодавства контролю за використанням житлових приміщень за призначенням, переплануванням та вжиття заходів у встановленому порядку.

Квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частинах відповідно до інформаційної довідки ББ-2021 №18 від 01.04.2021, наданої КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації».

Суд першої інстанції зазначив в рішенні, що саме в зв`язку з численними скаргами мешканців на функціонування «хостелу» в квартирі, належній відповідачам, яка розташована на 13 поверсі будинку, зокрема від імені позивача ОСОБА_1 , 14.09.2020 комісією у складі заступника начальника з благоустрою ОД-505 ОСОБА_8, майстра технічної дільниці №2 ОСОБА_6 , старшого дільничного офіцера поліції ОСОБА_7 та в присутності мешканців проведено огляд розміщеного «хостелу» у квартирі АДРЕСА_1 та складено відповідний акт №2109 від 14.09.2020. В акті зазначено, що на момент огляду двері відчинили, але доступ до помешкання не надали. Зі слів мешканки, у квартирі вона проживає сама та іноді ночують гості. Мешканцю вручено припис про надання дозвільної документації та припис-попередження про припинення роботи «хостелу».

В приписі-попередженні від 14.09.2020, підписаного начальником ОД-505 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» ОСОБА_9, адресованого власнику квартири АДРЕСА_1 (без зазначення конкретних прізвищ, імен та по батькові), у зв`язку з введенням обмежувальних заходів роботи хостелів на території м. Києва з метою попередження розповсюдження COVID-19, зобов`язано припинити роботу хостелу у вищевказаній квартирі, та попереджено, що у разі невиконання вимог припису особу буде притягнуто до адміністративної відповідальності.

У відповідь на заяву позивача ОСОБА_1 Оболонське УП ГУ НП в м. Києві 15.09.2020 повідомило, що проведеною перевіркою факт роботи «хостелу» у квартирі АДРЕСА_1 підтверджено, відносно адміністратора хостелу складено адміністративний протокол за вчинення правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП, який для прийняття рішення направлено до суду.

30.10.2020 мешканцями багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_5 , створено ініціативну групу на чолі з

ОСОБА_1 з питання незаконного розміщення «хостелу», затверджено план роботи ініціативної групи, а також направлено до квартири АДРЕСА_3 за вказаною адресою повідомлення-вимогу щодо припинення використання квартири під «хостел» та приведення квартири у стан придатний для постійного проживання однієї сім`ї різного чисельного складу або однієї людини.

29.01.2021 міжвідомчою робочою групою для обстеження жилих приміщень квартир, що використовуються під «хостели», у складі представників Оболонської РДА в м. Києві за участю представника поліції ДОП Оболонського УП ГУНП м. Києва, головного спеціаліста безпеки середовища «Держпродспоживслужби», представника муніципальної охорони у м. Києві, представників КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» та ініціативної групи мешканців будинку АДРЕСА_2 складено акт про те, що приміщення квартири АДРЕСА_3 вищевказаного будинку використовується під «хостел». При спробі обстежити вказану квартиру двері не відчинили та доступу не надали.

Згідно відповіді КК «Центр комунального сервісу» від 04.11.2020 на запит КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» убачається, що станом на 01.10.2020 за особовим рахунком, закріпленим за квартирою АДРЕСА_1 обліковується заборгованість в розмірі 13 745,24 грн.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що функціонування хостелу, розташованого у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить відповідачам, є незаконним, оскільки цивільним законодавством України передбачено, що квартира у багатоквартирному будинку призначена для власного проживання, проживання членів своєї родини, у той час як у вказаній квартирі на платній основі проживає велика кількість людей, розташований «хостел», що не відповідає нормам цивільного і житлового законодавства, суперечить державним будівельним нормам. Функціонування такого «хостелу» порушує права інших мешканців квартир, розміщених у під`їзді зазначеного будинку.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати по справі суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідачів на користь позивачів суму сплаченого позивачами судового збору при подачі позовної заяви до суду першої інстанції та при подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» - Пристинської Марії Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 та Комунального підприємства «Керуюча компанія по утриманню жилого фонду Оболонського району м. Києва» задовольнити частково та зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , припинити використання квартири АДРЕСА_1 не за призначенням, а саме - тимчасового проживання громадян, не пов`язаних родинними відносинами за плату.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» судові витрати з ОСОБА_2 в сумі 954 грн. 83 коп., з ОСОБА_4 - в сумі 945 грн. 83 коп., з ОСОБА_3 - в сумі 945 грн. 83 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати з ОСОБА_2 в сумі 378 грн. 33 коп. коп., з ОСОБА_4 - в сумі 378 грн. 33 коп., з ОСОБА_3 - в сумі 378 грн. 33 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2023 року.

Головуючий

Судді