УХВАЛА

15 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 754/7569/21

провадження № 61-2421св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Литвиненко І. В., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації,

розглянув заяву судді Фаловської Ірини Миколаївни про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання переміщення та утримання дитини на території України незаконними і повернення дитини до місця її постійного проживання, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ковбасюк Владислав Анатолійович, на постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року, прийняту колегією у складі суддів: Слюсар Т. А., Коцюрби О. П., Білич І. М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання переміщення та утримання дитини на території України незаконним і повернення дитини до місця її постійного проживання.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року, ухваленим у складі судді Бабко В. В., у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року апеляційну скаргу адвоката Губіна О. Т., який діяв в інтересах ОСОБА_3 , задоволено частково, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 вересня

2022 року скасовано з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Визнано незаконним переміщення та утримання на території України малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернути малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця її постійного проживання в Канаді.

У разі невиконання рішення суду в добровільному порядку, зобов`язано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передати малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батькові - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для забезпечення повернення дитини на територію Канади.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати понесені під час розгляду справи у розмірі 2 270 грн.

У лютому 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ковбасюк В. А., подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року скасувати та залишити в силі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 вересня

2022 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями

від 21 лютого 2022 року справу призначено судді-доповідачу Карпенко С. О., судді, які входять до складу колегії: Ігнатенко В. М., Стрільчук В. А.

Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2023 року відкрито касаційне провадження та витребувано з Деснянського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 754/7569/21.

У квітні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2023 року справу призначено

судді-доповідачу Карпенко С. О., судді, які входять до складу колегії:

Ігнатенко В. М., Сердюк В. В.

17 жовтня 2023 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів

від 19 жовтня 2023 року справу призначено судді-доповідачу Карпенко С. О., судді, які входять до складу колегії: Ігнатенко В. М., Пророк В. В., Сердюк В. В., Фаловська І. М.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи

між суддями від 24 жовтня 2023 року справу призначено судді-доповідачу Карпенко С. О., судді, які входять до складу колегії: Ігнатенко В. М.,

Литвиненко І. В., Сердюк В. В., Фаловська І. М.

Суддя Фаловська І. М. 15 листопада 2023 року подала заяву про самовідвід.

Заява про самовідвід мотивована тим, що вона брала участь у розгляді касаційної скарги Віноградова А., в інтересах якого діяв адвокат Губін О. Т., на постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року у цій справі, за наслідками касаційного перегляду якої об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (головуючий - Фаловська І. М. (суддя-доповідач), судді: Грушицький А. І., Гулько Б. І., Крат В. І., Луспеник Д. Д., Погрібний С. О., Червинська М. Є.), прийняла постанову від 14 лютого 2022 року, якою касаційну скаргу Віноградова А., в інтересах якого діяв адвокат Губін О. Т., задоволено.

Постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року

в частині відмови в задоволенні заяви представника ОСОБА_3 -

адвоката Губіна О. Т. про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та малолітній дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетинати державний кордон України до закінчення розгляду цивільної

справи № 754/7569/21 скасовано.

Залишено в силі ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року в частині задоволення заяви представника ОСОБА_3 -

адвоката Губіна О. Т. про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та малолітній дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетинати державний кордон України до закінчення розгляду цивільної справи № 754/7569/21.

Вказані обставини, на думку судді Фаловської І. М., не дозволяють їй брати участь у розгляді касаційної скарги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє

адвокат Ковбасюк В. А., на постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року, щоб не поставити під сумнів її безсторонність при розгляді касаційної скарги у цій самій справі.

Дослідивши викладені доводи заяви про самовідвід, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини

(далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, для визначення неупередженості суду належить виходить не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення від 7 серпня 1996 poку у справі Ferrantelli and Santangelo v. Italy).

Також у своєму рішенні у справі «Газета Україна-центр» проти України» ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (§§ 28-32).

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм потрібно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Також у рішенні ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», заява № 33949/02, зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Отже, аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді (колегії суддів) є існування суб`єктивного або об`єктивного критеріїв..

Касаційний суд дійшов висновку, що повідомлені суддею, яка входить до складу колегії суддів, обставини не вказують на існування об`єктивного або суб`єктивного критерію, тому відсутні підстави для сумнівів в особистій неупередженості та безсторонності судді Фаловської І. М., а відповідно й перешкод для продовження розгляду справи за участю судді.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вирішила відмовити у задоволенні заяви судді Фаловської І. М. про самовідвід.

Керуючись статтями 33, 36, 37, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви судді Верховного Суду Фаловської Ірини Миколаївни про самовідвід від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ковбасюк Владислав Анатолійович, на постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання переміщення та утримання дитини на території України незаконними і повернення дитини до місця її постійного проживання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк