КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/254/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних прав:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Солом`янського районного суду міста Києва Коробенка С.В.,

у цивільній справі № 760/18366/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ПрАТ«СК «Юнівес», третя особа: ОСОБА_3 , за результатами розгляду якого просив стягнути з відповідача матеріальний збиток у сумі 30 808 грн. 50 коп.

В обґрунтування позову зазначаючи, що 21 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Юнівес» укладено договір №027-А/19/КВ4 добровільного страхування наземного транспортного засобу Skoda Octavia, д/н НОМЕР_1 . 26 лютого 2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Skoda Octavia, д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та транспортним засобом Infiniti 625, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , у результаті якого, автомобіль Skoda Octavia, д/н НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві власності, зазнав технічних пошкоджень. Згідно рахунку-фактури № 117 від 27 лютого 2020 року, вартість ремонту автомобіля становить 30 808 грн. 50 коп. 28 лютого 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, у задоволенні якої, листом від 31 березня 2020 року було відмовлено на підставі виявлення факту використання транспортного засобу в якості таксі або перевезення пасажирів на платній основі. Проте, станом на день вчинення ДТП, автомобіль Skoda Octavia, д/н НОМЕР_1 перебував у безоплатному тимчасовому користуванні ОСОБА_3 та не використовувався для перевезення пасажирів, а тому, відповідач зобов`язаний виконувати умови договору добровільного страхування.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляцій скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказуючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження використання транспортного засобу Skoda Octavia, д/н НОМЕР_1 в якості таксі, та, як наслідок, правомірності відмови у виплаті страхового відшкодування. Інформація про пробіг автомобіля, як доказ використання його у якості таксі, не заслуговує на увагу, оскільки є припущенням відповідача. Скаржник використовує автомобіль у власних цілях. Розміщений на автомобілі логотип компанії Uber, є рекламою та не підтверджує надання платних послуг з перевезення. Крім того, зазначений автомобіль з жовтня 2019 року не був зареєстрований в службі таксі Uber.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом при розгляді справи встановлено, що автомобіль «Skoda Octavia», д.н.з НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 на праві власності (а.с. 14-15).

21 жовтня 2019 року між ПрАТ «СК «Юнівес» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 027-А/19КВ4 Програма «Оптима», предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Skoda Octavia, д/н НОМЕР_1 (а.с. 16-22).

26 лютого 2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортним засобом Infiniti 625, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , у результаті якого, автомобіль «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_1 зазнав пошкоджень.

26 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Юнівес» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 23).

28 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Юнівес» із заявою про виплату страхового відшкодування, у якій просив перерахувати страхове відшкодування на рахунок станції технічного обслуговування «Катрин» (а.с. 24).

Згідно рахунку-фактури № 117 Автосервісу «Катрин», вартість виконаних робіт та послуг із урахуванням запасних частин, становить 30 808 грн. 50 коп. (а.с. 25).

Листом від 31 березня 2020 року ПрАТ «СК «Юнівес» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п. 2.2.2.1.7, 7.1.5 договору добровільного страхування (а.с. 26).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що нанесення на автомобіль інформації про надання послуг з перевезення, прямо передбачене договором як підтвердження факту використання автомобіля для перевезення пасажирів на платній основі, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, виходячи з умов договору №027-А/19/КВ4 добровільного страхування наземного транспортного засобу Skoda Octavia, д/н НОМЕР_1 .

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон який їх регулює.

Згідно ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За умовами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування встановлені ст.991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування», згідно з якими страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Згідно з ч.2 ст. 26 Закону України «Про страхування» та ч.2 ст.991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Отже, страховик та страхувальник як сторони договору страхування за взаємною згодою можуть самостійно визначати предмет договору страхування, права та обов`язки сторін, підстави для виплати/відмови у виплаті страхового відшкодування тощо.

Згідно п. 7.1.5 договору добровільного страхування наземного транспорту № 027-А/19КВ4 від 21 жовтня 2019 року, укладеного між ПрАТ «СК «Юнівес» та ОСОБА_1 підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є виявлення страховиком або його представником в ході розслідування події факту використання ТЗ в якості таксі або для перевезення пасажирів на платній основі. Підтвердженням такого факту є сліди встановлення рації, нанесення на ТЗ інформації про надання послуг з перевезення, показання пасажирів або свідків події, інші беззаперечні факти.

Згідно п. 2.2.2.1.7 договору, страховик не відшкодовує збитки за подією, що виникла в наслідок використання ТЗ в якості автомобіля, який надається в прокат, для перевезення пасажирів/вантажів на платній основі (в якості таксі).

Тобто, у даному випадку сторони правомірно та без порушень імперативних положень актів цивільного законодавства, самостійно врегулювали свої відносини на власний розсуд, створивши обов`язкове для обох сторін правило поведінки у спірних правовідносинах.

З метою отримання страхового відшкодування, позивач, у строк встановлений договором, звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» із заявою про виплату страхового відшкодування, на що отримав відмову з підстав п.п. 2.2.2.1.7, 7.1.5, а саме, використання транспортного засобу для перевезення пасажирів на платній основі.

Підставою такого рішення стало те, що під час огляду транспортного засобу було виявлено факт нанесення на транспортний засіб інформації про надання послуг з перевезення.

Факт наявності на транспортному засобі Skoda Octavia, д.н.з НОМЕР_1 інформації про надання послуг - брендування - UBER (платформа для організації платних поїздок пасажирів), підтверджується матеріалами справи.

Пунктом 7.1.5 договору № 027-А/19КВ4 від 21 жовтня 2019 року встановлено, що виявлення страховиком факту використання ТЗ в якості таксі або для перевезення пасажирів на платній основі, підтвердженням чого є, зокрема, нанесення на ТЗ інформації про надання послуг з перевезення, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Отже, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» виявивши наявність на транспортному засобі інформації про надання послуг - брендування - UBER, відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування у відповідності до умов договору.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання скаржника на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження використання транспортного засобу Skoda Octavia, д/н НОМЕР_1 в якості таксі, є безпідставним, оскільки згідно п. 7.1.5 договору добровільного страхування наземного транспорту № 027-А/19КВ4 від 21 жовтня 2019 року, нанесення на ТЗ інформації про надання послуг з перевезення являється підтвердженням факту використання ТЗ в якості таксі або для перевезення пасажирів на платній основі. Така інформації була розміщена на автомобілі позивача.

Посилання скаржника на те, що його автомобіль з жовтня 2019 року не був зареєстрований в службі таксі Uber, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Хоча у відповідності до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з посиланням скаржника на те, що інформація про пробіг автомобіля, як доказ використання його у якості таксі, не заслуговує на увагу. Проте, зазначене посилання не спростовує висновки суду першої інстанції виходячи з вищенаведених підстав.

Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, і підстав для його скасування виходячи із доводів викладених у апеляційній скарзі немає.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків визначених положеннями ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків визначених положеннями ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: