справа № 462/4595/17
УХВАЛА

21 листопада 2023 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Петришак С.Б.

стягувача ОСОБА_1

представника боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення заступника начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комлик Наталії Володимирівни у виконавчому провадженні №63856326 з примусового виконання виконавчого листа № 462/4595/17, виданого Залізничним районним судом м.Львова 26.11.2020 року,

встановив:

ОСОБА_1 19.10.2023 року звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.447 ЦПК України, в якій просить визнати неправомірними дії заступника начальника Залізничного ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комлик Н.В. у виконавчому провадженні №63856326 щодо оподаткування сум компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, які стягнуті рішенням Львівського апеляційного суду від 22.07.2020 року у справі №462/4595/17, скасувати постанову від 22.08.2023 року про закінчення виконавчого провадження №63856326, а також поновити йому строк на подання такої скарги.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 09.01.2018 року Залізничним районним судом м.Львова було вирішено стягнути на його користь з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» заборгованість по заробітній платі, з врахуванням компенсації, індексації та корегування в сумі 489706,26 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з врахуванням компенсації та коригування в сумі 2468745,47 грн., а всього 2958451,73 грн. 22.07.2023 року Львівським апеляційним судом було таке рішення Залізничного районного суду м.Львова від 09.01.2018 року скасовано та постановлено стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати за період з травня 2011 року по січень 2012 року в розмірі 45392,50 грн. з вирахуванням з цієї суми обов`язкових платежів та зборів та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 31.01.2012 року по 09.01.2018 року в розмірі 182949,60 грн. з вирахуванням з цієї суми обов`язкових платежів і зборів. Відповідно до такої постанови Львівського апеляційного суду загальна сума нарахувань стягувачу повинна становити 228342,10 грн. Так, 09.12.2020 року Залізничним відділом державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження №63856326 щодо стягнення в його користь заборгованості в розмірі такої суми, а саме 228342,10 грн. Станом на 02.08.2023 року стягувачу було перераховано на його банківський рахунок 183815,39 грн. При цьому, 05.09.2023 року ОСОБА_1 отримав постанову Залізничного ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» виконавчого листа № 462/4595/17, виданого Залізничним районним судом м.Львова 26.11.2020 року, а саме перераховано ОСОБА_1 36540,96 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати за період з травня 2011 року по січень 2012 року та 147274,43 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 31.01.2012 року по 09.01.2018 року з урахуванням того, що боржником було сплачено 41101,58 грн. прибуткового податку та 3425,13 грн. військового збору. Зазначає, що зарахована йому сума, а саме 183815,39 грн., не відповідає сумі, яка зазначена в постанові Львівського апеляційного суду від 22.07.2020 року та у виконавчому листі від 26.11.2020 року, а тому виконавче провадження №63856326 не підлягало закінченню, а стягувачу ОСОБА_1 боржник ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» повинно виплатити ще 44526,71 грн. Вважає, що виконавчий збір та інші витрати за примусове виконання рішення стягуються виключно з боржника, а органам державної виконавчої служби та приватним виконавцям забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові кошти, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі кошти стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні). Крім того, скаржник стверджує, що він ніколи не перебував в штаті правонаступника боржника та не перебуває в штаті боржника, а тому Державне авіапідприємство «Львівські авіалінії» чи його правонаступник ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» не є податковим агентом та не мав права перераховувати податки із заборгованості. Зазначає, що згідно даних з порталу Пенсійного фонду України стягувачу не нараховувалась з 2020 року заробітна плата та податки не стягувались. При цьому, боржником чи його правонаступником, а також Залізничним ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не було йому надіслано розрахунку суми податків, не зазначено підставу для стягнення з стягувача податків з суми за судовим рішенням та не надано підтвердження кому було перераховано суми податків. У зв`язку з чим, вважає що дії заступника начальника Залізничного ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комлик Н.В. та боржника є незаконними, а тому просить скаргу задовольнити.

Представником боржника ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» - Бень Т.Т. у судовому засіданні 13.11.2023 року було надано письмові пояснення, в яких проти задоволення скарги заперечив, зазначивши, що ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» на виконання вимоги заступника начальника Залізничного ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комлик Н.В. №44407 від 05.07.2023 року було сплачено 251645,31 грн., з яких 44526,71 грн. податків. Зазначає, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Вважає, що юридична особа за рішенням суду, виплачуючи на користь фізичної особи компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати та/або середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виступає щодо такої фізичної особи податковим агентом, а тому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, зобов`язана утримати і перерахувати прибутковий податок та військовий збір із суми такого доходу.Таким чином, скарга ОСОБА_1 є необгрунтованою та безпідставною, а постанова Залізничного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.08.2023 року про закінчення виконавчого провадження №63856326 є законною.

В судовому засіданні 21.11.2023 року скаржник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав, покликаючись на наведені у ній обставини та обґрунтування.

Представник боржника ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» - Бень Т.Т. в судовому засіданні 21.11.2023 року заперечив проти задоволення вимог скаржника з підстав наведених у письмових поясненнях.

Заступник начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комлик Н.В. в судове засідання 21.11.2023 року не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомила, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористалася, тому суд за таких обставин, з огляду на положення ч.2 ст.450 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.

Суд приймає доводи скаржника ОСОБА_1 про поновлення строку на подання скарги, оскільки дійшов висновку, що строк на подання такої пропущений з об`єктивних причин, оскільки такий отримав постанову про закінчення виконавчого провадження №.09.2023 року, а відтак вважає необхідним поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги.

Заслухавши пояснення скаржника та представника боржника, оцінивши доводи поданої скарги та письмового пояснення на таку, дослідивши матеріали скарги та надані заступником начальника Залізничного ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Комлик Н.В. копії матеріалів виконавчого провадження №63856326, перевіривши матеріали цивільної справи № 462/4595/17, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено такі фактичні обставини, що 09.01.2018 року Залізничним районним судом м.Львова було ухвалено рішення про стягнення з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» (далі - ДАП «Львівські авіалінії») в користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі, з врахуванням компенсації, індексації та корегування в сумі 489706,26 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з врахуванням компенсації та коригування в сумі 2468745,47 грн., а всього 2958451,73 грн.

22.07.2020 року Львівським апеляційним судом рішення Залізничного районного суду м.Львова від 09.01.2018 року скасовано та постановлено стягнути в користь ОСОБА_1 з ДАП «Львівські авіалінії» компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати за період з травня 2011 року по січень 2012 року в розмірі 45392,50 грн. з вирахуванням з цієї суми обов`язкових платежів та зборів і середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 31.01.2012 року по 09.01.2018 року в розмірі 182949,60 грн. з вирахуванням з цієї суми обов`язкових платежів і зборів.

Постановою державного виконавця Залізничного ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Барилко Л.В.від 09.12.2020 року було відкрито виконавче провадження № 63856326 з примусового виконання виконавчого листа №462/4595/17, виданого 26.11.2020 року Залізничним районним судом м.Львова, про стягнення з ДАП «Львівські авіалінії» в користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 228342,10 грн. (а.с.16)

13.08.2022 року виконавче провадження №63856326 було передано до виконання заступнику начальника Залізничного ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Комлик Н.В. (а.с.12)

Постановою Львівського апеляційного суду м.Львова від 26.06.2023 року замінено боржника у виконавчому провадженні №63856326 з примусового виконання виконавчого листа №462/4595/17 від 26.11.2020, виданого Залізничним районним судом м.Львова, про стягнення з ДАП «Львівські авіалінії» в користь ОСОБА_1 заборгованості з ДАП «Львівські авіалінії» на ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» (а.с.46-50).

05.07.2023 року постановою заступника начальника Залізничного ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Комлик Н.В. було замінено боржника у виконавчому провадженні №63856326 з примусового виконання виконавчого листа №462/4595/17 від 26.11.2020, виданого Залізничним районним судом м.Львова, з ДАП «Львівські авіалінії» на ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» (а.с.52).

Як вбачається з вимоги заступника начальника Залізничного ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Комлик Н.В. №44407 від 05.07.2023 року до боржника ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького», такий має оплатити заборгованість по виконавчому провадженні № 63856326 в розмірі 251645,31 грн., а саме 228342,10 грн. боргу, 22834,21 грн. виконавчого збору, 469 грн. витрат такого виконавчого провадження (а.с.56-57).

В листі №1041/01.01-16 від 28.07.2023 року від ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» зазначено, що на виконання вимоги №44407 від 05.07.2023 року боржник ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» здійснив оплати заборгованості по виконавчому провадженні № 63856326 в розмірі 251645,31 грн., а саме 36540,96 грн. компенсація втрати частини заробітної плати, 147274,43 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, 41101,58 грн. прибутковий податок, 3425,13 грн. військовий збір, 22834,21 грн. виконавчий збір, 200 грн. та 269 грн. витрати виконавчого провадження, на підтвердження чого долучає платіжні інструкції, та те, що ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» є податковим агентом при здійснені виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за рішенням суду. Здійснення вказаних оплат підтверджується відповідними платіжними інструкціями (а.с.60-67).

Згідно розпорядження заступника начальника Залізничного ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Комлик Н.В. №63856326 від 01.08.2023 року грошові кошти в розмірі 183815,39 грн. перераховано ОСОБА_1 (а.с.58).

22.08.2023 року постановою заступника начальника Залізничного ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Комлик Н.В. було закінчено виконавче провадження №63856326 з примусового виконання виконавчого листа №462/4595/17, виданого Залізничним районним судом м.Львова 26.11.2020 року, у зв`язку з тим, що стягувачу перераховано 36540,96 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати за період з травня 2011 року по січень 2012 року та 147274,43 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 31.01.2012 року по 09.01.2018 року, а також 41101,58 грн. прибуткового податку та 3425,13 грн. військового збору, оскільки відповідно до листа ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» є податковим агентом при здійснені виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за рішенням суду (а.с.70).

Даючи оцінку доводам скарги, враховуючи вказані обставини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов?язковість рішень суду.

Частинами першою та другою ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов?язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Згідно зі ст.1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За положеннями ст.3 цього Закону примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 5 Закону №1404-VIIІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом п.9 ч.1 ст. 39 Закону України«Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст.116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено ст.117 Кодексу законів про працю України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

При цьому, структура заробітної плати визначена ст.2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Крім того, на підставі ст.2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713 (далі - Інструкція № 114/8713), розробленої відповідно до Закону України від 17 вересня 1992 року N 2614-XII «Про державну статистику» та Закону України «Про оплату праці» з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули цієї Інструкції).

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Згідно з п.2.2.8 Інструкції № 114/8713 суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати входять до складу фонду додаткової заробітної плати.

При цьому, інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 3 Інструкції № 114/8713, згідно з пунктом 3.9 якого до них відносяться суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.

Отже, зі змісту вищевказаних норм права слідує, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати є додатковою заробітною платою, а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні ст.2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Таким чином, суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні зменшується на суму податків і зборів, які підлягають сплаті податковим агентом.

Водночас відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні не погіршує становище працівника, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також підлягали відрахуванню податки і збори.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати.

Водночас відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового України дохід з джерелом походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, є платником податку з доходів фізичних осіб. Об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання)

Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України (за загальним правилом 18 відсотків).

За змістом підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПК України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV ПК України.

З наведених норм права вбачається, що юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати, ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу.

Також суд при вирішенні даної скарги враховує, що відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року справляння та сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

В резолютивній частині постанови від 22.07.2020 року (т.2, а.с.93-101 справи № 462/4595/17) Львівський апеляційний суд ухвалив стягнути з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» у користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати за період з травня 2011 року по січень 2012 року в розмірі 45392,50 грн. з вирахуванням з цієї суми обов`язкових платежів та зборів і середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 31.01.2012 року по 09.01.2018 року в розмірі 182949,60 грн. з вирахуванням з цієї суми обов`язкових платежів і зборів, тобто суд апеляційної інстанції чітко вказує про стягнення з відповідача, а відтак із боржника у виконавчому провадженні із примусового виконання такого рішення вказані суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати ісереднього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з вирахуванням з кожної із цих сум обов`язкових платежів і зборів. В мотивувальній частині даної постанови суд, навівши відповідні розрахунки, визначив суми, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача із застереженням про їх стягнення з вирахуванням при виплаті цих сум обов`язкових платежів та зборів.

Доводи стягувача ОСОБА_1 , що вказання у постанові Львівського апеляційного суду від 22.07.2020 року про оподаткування стягуваних сум при їх виплаті є помилковим, суд відхиляє, оскільки така постанова є судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому не може ставитись під сумнів і трактуватися довільно.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (див. справи «Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Христов проти України»).

Даючи оцінку доводам скаржника ОСОБА_1 про те, що стягувач не перебував в штаті правонаступника боржника та не перебуває в штаті боржника, а тому ДАП «Львівські авіалінії» чи його правонаступник ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» не є податковим агентом, суд їх відхиляє, оскільки боржник ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького», виконуючи постанову Львівського апеляційного суду від 22.07.2020 року, зобов`язаний був виплатити в користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати ісередній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з вирахуванням з кожної із цих сум обов`язкових платежів і зборів, а тому такий є податковим агентом.

Щодо доводів скаржника про те, що йому не було надіслано розрахунку суми податків, не зазначено підставу для стягнення з стягувача податків з суми за судовим рішенням та не надано підтвердження кому було перераховано суми податків, то суд їх оцінює критично, оскільки боржником ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» та заступником начальника Залізничного ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Комлик Н.В. було дотримано вимоги законодавства, а стягувачу була направлена постанова від 22.08.2023 року про закінчення виконавчого провадження №63856326 з даними про підставу такого закінчення та суми здійснених нарахувань стягувачу.

Враховуючи вищенаведене, боржником ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» на виконання вимоги заступника начальника Залізничного ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Комлик Н.В. №44407 від 05.07.2023 року було виплачено заборгованість у виконавчому провадженні №63856326, стягнуту рішенням Львівського апеляційного суду від 22.07.2020 року у справі №462/4595/17, в повному обсязі, а саме 251645,31 грн.

Разом з тим, оскільки податки і збори із компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, присуджених за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із такої суми, внаслідок чого виплачена стягувачу на підставі судового рішення сума зменшилась на суму податків і зборів, які підлягали сплаті податковим агентом, тобто боржником ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького», що ним було при виконанні дотримано.

Таким чином, оскільки вимогу заступника начальника Залізничного ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Комлик Н.В. боржником ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» було виконано в повному обсязі та відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 22.07.2020 року, а відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, то постанова від 22.08.2023 року про закінчення виконавчого провадження №63856326 є законною.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ст.74 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги..

Враховуючи вказане, суд не вбачає, за наведених обставин у виконавчому провадженні №63856326 і їх правового регулювання, порушення прав стягувача ОСОБА_1 діями та рішенням заступника начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комлик Н.В. про закінчення виконавчого провадження, натомість вважає, що вона діяла в межах своїх повноважень та відповідно до вимог закону, оскільки боржник виплатив стягувачу усю суму відповідно до рішення суду, а тому дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.258-260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, суд

ухвалив:

Поновити стягувачу ОСОБА_1 пропущений строк на подання скарги.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії заступника начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комлик Наталії Володимирівни у виконавчому провадженні №63856326 щодо оподаткування сум компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, які стягнуті рішенням Львівського апеляційного суду від 22.07.2020 року у справі №462/4595/17, та постанову від 22.08.2023 року про закінчення виконавчого провадження №63856326 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 27.11.2023 року.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний