КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №381/2570/22
номер провадження №22-ц/824/6165/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних прав:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Рагушиній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Ковалевської Л.М.,

у цивільній справі №381/2570/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» за результатами розгляду якого просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою яка належить йому на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом перенесення опори лінії електромережі за межі даної земельної ділянки.

В обґрунтування заявлених вимог зазначаючи, що він проживає у будинку АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,145 га, яка включає в себе земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :03:002:0312 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, та земельну ділянку площею 0,0451 з кадастровим номером :03:002:0313 з цільовим призначенням: для ведення особистого підсобного господарства. На вказаній земельній ділянці, без відповідних правових підстав, відповідачем були встановлені опори електромережі. З метою перенесення даної опори за межі своєї земельної ділянки, позивач неодноразово звертався до відповідача з відповідними листами, у відповідь на які, зокрема, отримав лист про те, що роботи по переносу електроопори включено до плану робіт та заплановано до виконання в ІІІ кварталі 2021 року. Разом з тим, станом на день звернення позовна до суду з даним позовом, зазначені роботи відповідачем так і не були виконані.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою загальною площею 0,145 га (кадастровий номер :03:002:0312 та :03:002:0313), яка розташована за адресою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» перенести опори лінії електромережі ПЛ-0,4 кВ за межі земельної ділянки ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» подало апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове за яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що суд першої інстанції залишив поза увагою спеціальні норми матеріального права, зокрема, вимоги Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», який регулює земельні відносини у галузі енергетики. Крім того, на земельній ділянці знаходиться опора та повітряні лінії електропередач, що є спеціальною зоною об`єкту енергетики, який підлягає охороні згідно вимог чинного законодавства.

21 березня 2023 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Зазначаючи, що наявний в матеріалах справи паспорт повітряної лінії електропередавання не є належним доказом у справі. На неодноразові звернення позивача, відповідач жодного разу не вказав, що на його земельній ділянці діє охоронна зона. Крім посилання на положення законодавства, відповідач жодними належними доказами не підтверджує наявність обмежень щодо використання земельної ділянки позивача, у зв`язку з проходженням уздовж неї електролінії.

Учасники справи про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку. В судове засідання не з`явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» порушено права ОСОБА_1 встановленням електроопори ПЛ-0,4 кВ на земельній ділянці, що належить йому на праві власності і таке право не відновлено станом на дату звернення до суду.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що у 1964 році у м. Фастів була побудована та введена в експлуатацію повітряна лінія електропередачі ПЛ-0,4 кВ, Л-4 від ТП-26, що підтверджується паспортом повітряної лінії електропередавання напругою 0,4 кВ (а.с. 30-35).

Як зазначають сторони, вищевказана лінія електропередавання проходить уздовж земельних ділянок площею 0,0451 га з кадастровим номером :03:002:0313 та площею 0,1 га з кадастровим номером :03:002:0312, на яких знаходиться спірна електроопора.

10 листопада 1999 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0451 га з кадастровим номером :03:002:0313 з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 07, 08).

10 листопада 1999 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :03:002:0312 з цільовим призначенням: для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 09).

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 2, 3 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою вказував на те, що він проживає за вказаною адресою в приватному будинку який розташований на земельних ділянках ( кадастровий номер :03:002:0313 площею 0,0451га від 08.06.1999 року та кадастровим номером :03:002:0312 площею 0,1 га від 03.04.2015 року). В той же час відповідачем без відповідних правових підстав були встановлені опори електромережі на його земельній ділянці, які позбавляють його можливості використання її за власним розсудом відповідно до цільового призначення. На земельній ділянці ростуть багаторічні насадження, які вже впираються в лінії електромереж, що в свою чергу при несприятливих погодних умовах може призвести до їх пориву та можливого травмування будь кого хто буде знаходиться поряд.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, повітряна лінія електропередачі у м. Фастів, яка проходить уздовж земельних ділянок з кадастровими номерами :03:002:0313 та :03:002:0312, була побудована та введена в експлуатацію у 1964 році, тобто задовго до набуття позивачем права власності на вищевказані земельні ділянки. Таким чином, позивач повинен був знати про наявність повітряної лінії електропередачі та про обумовлені у зв`язку з цим обмеженнями, зокрема, можливе встановлення електроопор. При цьому, доказів на підтвердження того, що електроопори були встановлені після набуття позивачем у власність земельних ділянок (1999 та 2015 роки) та з порушенням норм чинного законодавства України, матеріали справи не містять. Саме лише посилання позивача на встановлення опор електромережі за відсутності правових підстав на те, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного, не може бути підставою для задоволення позову.

Тобто, під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що земельні ділянки, які належать позивачу на праві власності, знаходяться в охоронній зоні електричних мереж, а відтак, на них поширюється обмеження, встановлені вищенаведеними нормами чинного законодавства України. Встановлення електроопор на вказаних земельних ділянках, зумовлено забезпеченням збереження і надійної роботи електричних мереж.

Так, згідно ст.76 ЗК України землями енергетичної системи визнаються землі, надані під електрогенеруючі об`єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об`єкти транспортування електроенергії до користувача, крім визначених законом випадків розміщення таких об`єктів на землях іншого цільового призначення. Землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередачі встановлюються охоронні зони. Лінійні об`єкти енергетичної інфраструктури можуть розміщуватися на земельних ділянках усіх категорій земель без зміни їх цільового призначення, у тому числі за договорами сервітуту.

Згідно зі ст.112 ЗК України охоронні зони створюються, зокрема, уздовж ліній електропередачі для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. Правовий режим земель охоронних зон визначається законодавством України.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 22 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» охоронні зони об`єктів енергетики встановлюються вздовж повітряних та кабельних ліній електропередачі та навколо електростанцій, електропідстанцій, струмопроводів і пристроїв, для забезпечення нормальних умов експлуатації об`єктів енергетики, запобігання ушкодженню, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. Охоронні зони уздовж повітряних ліній електропередачі встановлюються у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидва боки ліній від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на певній відстані залежно від напруги ліній електропередачі.

Статтею 24 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» встановлено, що розміри охоронних та санітарно-захисних зон об`єктів енергетики залежно від їх конструкції та напруги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Межі охоронних та санітарно-захисних зон об`єктів енергетики зазначаються в містобудівній документації, документації із землеустрою та кадастрових планах. Розмір охоронних та санітарно-захисних зон уздовж повітряних ліній електропередачі визначається паралельними прямими по обидва боки ліній від крайніх проводів на відстані від 2,0 до 40,0 метра залежно від напруги.

Пунктом 4 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 1997 року № 209 (далі - Правила) встановлено, що у межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами. Підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об`єкти електричних мереж, зобов`язані вживати належних заходів до збереження зазначених об`єктів.

Пунктом 5 Правил обумовлено, що охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови не відхиленого їх положення на відстані 15 метрів для повітряних ліній напругою до 35 кВ.

Пунктом 1.5. ДБН В.2.5-16-99 встановлено порядок визначення розмірів земельних ділянок, які надаються у постійне та у тимчасове користування в період будівництва для об`єктів електричних мереж напругою від 0,4 до 750 кВ., визначено, що підставою для надання ділянок у землекористування є матеріали для вибору місцерозташування об`єкта електричних мереж. Місцерозташування визначається згідно з висновками органів земельних ресурсів, архітектури і містобудування, попереднім погодженням з місцевими органами самоврядування, землевпорядниками, природоохоронними, санітарними, містобудівними органами та землевласниками (землекористувачами).

Статтею 26 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» визначено, що система заходів щодо дотримання правового режиму земель енергетики та спеціальних зон об`єктів енергетики включає визначення та встановлення в натурі (на місцевості), у разі необхідності, спеціальних зон земель енергетичної системи; встановлення обмежень та обтяжень для власників і користувачів земельних ділянок у межах спеціальних зон земель енергетичної системи; державний контроль за дотриманням правового режиму використання земель спеціальних зон. Система заходів щодо дотримання правового режиму земель спеціальних зон об`єктів енергетики здійснюється відповідно до затверджених проектів будівництва та документації із землеустрою щодо організації і встановлення територій спеціальних зон з визначенням обмежень та обтяжень, сервітутів для власників і користувачів земельних ділянок і письмово укладеного договору земельного сервітуту.

Згідно зі ст. 30 вказаного Закону власники і користувачі земельних ділянок у спеціальних зонах об`єктів енергетики мають право самостійно господарювати на земельних ділянках з дотриманням установлених обмежень та обтяжень; на відшкодування збитків, завданих внаслідок виконання планових та аварійно-відновлювальних робіт. Власники і користувачі земельних ділянок у спеціальних зонах об`єктів енергетики зобов`язані здійснювати господарську та інші види діяльності на зазначених ділянках з дотриманням вимог цього Закону.

Крім того питання про реконструкцію та винесення електричних мереж за межі земельної ділянки можливо лише у спосіб, визначений Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики 17.01.2013№ 32 Пунктом 3.1.7, згаданих Правил, визначено, що « забезпечення електропередавальною організацією виконання будівельно-монтажних, пусконалагоджувальних робіт та введення в експлуатацію новозбудованих чи реконструйованих електроустановок до точки приєднання замовника. Нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення електричних мереж від точки приєднання до об`єкта замовника здійснюється заявником або за рахунок коштів замовника.

На вищевказані обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув, у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

За час перебування справи в апеляційному суді, 21 березня 2023 року від позивача надійшло клопотання від 18 березня 2023 року про долучення до матеріалів справи доказів, а саме: висновок про обмеження прав на земельну ділянку № 612 від 16 березня 2015 року; схему забудови земельної ділянки; рішення виконкому Фастівської міської ради народних депутатів від 19 квітня 1994 року № 58.

Вирішуючи вищевказане клопотання, колегія судів виходить з наступного.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частинами 1-3 ст. 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Долучаючи до клопотання від 18 березня 2023 року висновок про обмеження прав на земельну ділянку № 612 від 16 березня 2015 року, схему забудови земельної ділянки, рішення виконкому Фастівської міської ради народних депутатів від 19 квітня 1994 року № 58, позивач не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, у зв`язку чим, вони не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції під час перегляду оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої, як таке, що постановлено за неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового, про відмову у задоволенні позову з зазначених вище підстав.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 721 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2023 року скасувати та постановити нове, за яким:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» () судовий збір у сумі 3 721 грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 травня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: