ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3626/23 Справа № 210/3403/17 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 210/3403/17 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року (суддя Сільченко В.Є.),

в с т а н о в и в :

16 серпня 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 11 березня 2006 року між банком та відповідачкою був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 3000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взятих на себе зобов`язань відповідачка не виконує, у зв`язку з чим, станом на 30 червня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 47502,26 грн. яка складається з 2561,65 грн заборгованість за кредитом, 39102,42 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 3100 грн заборгованість за пенею і комісією, 500 грн штраф (фіксована частина), 2238,20 грн штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором 47502,26 грн. та судові витрати у справі.

05 липня 2021 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за договором №б/н від 11 березня 2006 року в розмірі 12375,84 грн, з яких: 2561,65 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7454,40 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 2359,76 грн. - заборгованість з пені.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 11 березня 2006 року станом на 30 червня 2017 року в сумі 44764,06 грн, судовий збір, в решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року заяву відповідачки ОСОБА_1 , в інтересах якої діють ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про скасування заочного рішення суду 23 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2017 року скасовано, справу призначено до розгляду.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 11 березня 2006 року в сумі 12375,84 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 2561,65 грн, заборгованості за простроченими відсотками в сумі 7454,40 грн, заборгованості з пені в сумі 2359,76 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1600 грн.

З вказаним рішенням не погодилася відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду частково та стягнути заборгованість в сумі 2561,65 грн, в іншій частині відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом першої інстанції не досліджено та не вказано, за який саме період стягуються відсотки, про що також не вказано позивачем в позовних вимогах. До позовної заяви банк надав копію Умов та правил надання банківських послуг без зазначення дати. В анкеті-заяві позичальника не вказаний номер картки, яку отримала відповідачка, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигладь неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання і не міститься строк повернення кредиту. Встановлений ліміт, не зазначено його збільшення. Інші надані банком документи містять лише загальну інформацію щодо умов надання банківських послуг у банку. Крім того, жодних доказів щодо ознайомлення ОСОБА_1 з Умовами та правилами надання банківських послуг, з внесеними змінами, з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна» банком не надано. З урахуванням висновків викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачкою банком дотримано вимоги, передбачені частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначене свідчить про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками, комісією, штрафами та пенею. Враховуючи, що анкета-заява не містить відомостей про строки кредитування, позивачем не надано доказів, що банком направлялася вимога про повернення коштів, відсутні підстави вважати, що окрім тіла кредиту з відповідачки можу бути стягнуто заборгованість за відсотками. Крім того, відповідачка вносила кошти за користування кредитним лімітом. Не підтверджена бухгалтерськими документами наявність та розмір заборгованості, оскільки виписка про заборгованість носить інформаційний характер та не відповідає вимогам п. 5.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою НБУ №254 від 18 червня 2003 року, що діяла на час подання позову.

Позивачем відзив на апеляційну скарго не надано.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, лише в оскаржуваній частині судового рішення і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.

В апеляційній скарзі відповідачка оскаржує рішення суду в частині стягнення відсотків за користування кредитом та пені.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту відповідачкою не оскаржується, а тому апеляційний суд не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

14 червня 2018 року змінено тип публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», .

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 11 березня 2006 між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку (а.с. 8 т. 1).

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До позовної заяви додано Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 9-14 т.1).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка станом на 30 червня 2017 року має заборгованість у розмірі 47502,26 грн. яка складається з: 2561,65 грн заборгованість за кредитом, 39102,42 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 3100 грн заборгованість за пенею і комісією, 500 грн штраф (фіксована частина), 2238,20 грн штраф (процентна складова) (а.с.4-7 т.1).

05 липня 2021 року позивачем АТ КБ «Приватбанк» подано заяву про зменшення позовних вимог, до якої надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 11 березня 2006 року станом на 30 червня 2017 року в розмірі 12375,84 грн, з яких: 2561,65 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7454,40 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 2359,76 грн. - заборгованість з пені (а.с. 130, 1310139 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що дія договору була припинена за ініціативою однієї із сторін, у порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, тому, враховуючи правову природу зобов`язань, які виникли між сторонами у справі, їх неналежне виконання відповідачкою, наявні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитом в розмірі 12375,84 грн.

Апеляційний суд частково не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а відповідно до вимог частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно зазначив, що з відповідачки на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 2561,65 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві, яка підписана позичальником 11 березня2006 року, встановлена базова процента ставка 3% на місяць, що загалом на рік становить 36%.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 11 березня 2006 року проценти за користування грошовими коштами банк нараховував за ставкою 36% в період з 11 березня 2006 року по 01 вересня 2014 року, за ставкою 34,80% - з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року, з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2017 року за ставкою 43,20% (а.с.4-7, 193-200 т.1).

Апеляційний суд вважає, що дії позивача щодо підвищення з 01 вересня 2014 року процентної ставки до 34,80% річних і з 01 квітня 2015 року до 43,20% річних є неправомірними, оскільки це виходить за межі узгодженого сторонами договору щодо розміру процентів за користування грошовими коштами, а саме 36% річних згідно з анкетою-заявою (а.с. 8 т. 1).

Умови та Правила надання банківських послуг ЗАТ КБ «Приватбанк», потім ПАТ КБ «Приватбанк», на теперішній час АТ КБ «Приватбанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ЗАТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 позивачем було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, зокрема, щодо порядку нарахування процентів та пені за кредитним договором.

Крім того, колегія суддів виходить з того, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Але судом першої інстанції помилково стягнуто з відповідачки пеню в сумі 2359,76 грн, та проценти згідно наданого позивачем розрахунку з підвищенням з 01 вересня 2014 року процентної ставки до 34,80% річних і з 01 квітня 2015 року до 43,20% річних, тому в задоволенні позову про стягнення пені необхідно відмовити, а проценти за користування кредитом підлягають перерахунку.

Відповідно до наданого банком розрахунку, кількість днів прострочення сплати заборгованості за користування грошовими коштами за період з 01 вересня 2014 року (дня неправомірного підвищення процентної ставки) по 30 червня 2017 року становить 1033 дні.

Заборгованість за тілом кредиту станом на 01 вересня 2014 року (день підвищення процентної ставки) складала 2561,65 грн (поточна заборгованість 1981,55 грн + прострочена заборгованість 580,10 грн).

Отже, розмір заборгованості за процентами за вказаний період складає 2646,18 грн з розрахунку: (2561,65 грн х 36%) / 360 х 1033 дні.

Таким чином, за період з 11 березня 2006 року до 30 червня 2017 року загальна заборгованість за процентами за користування кредитом становить 2563,53 грн. (7,35 грн + 2646,18 грн), де 7,35 грн сума процентів, нарахованих банком за період з 11 березня 2006 року до 01 вересня 2014 року, тобто до неправомірного підвищення процентної ставки.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд доходить висновку, що судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог про стягнення пені з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позову, рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом підлягає зміні в частині розміру стягнутих процентів, тобто зменшення з 7454,40 грн до 2563,53 грн, у зв`язку з чим підлягає зміні рішення суду в частині загального розміру заборгованості за кредитним договором до 5215,18 грн ( заборгованість за тілом кредиту (яка не оскаржується) 2561,65 грн + заборгованість за відсотками за користування кредитом 2563,53 грн), та підлягає зміні розподілу судового збору.

Відповідно до статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з відповідачки на користь позивача та зменшує цей розмір з 1600 грн до 175,68 грн. пропорційно задоволених позовних вимог.

Також, у зв`язку з тим, що відповідачка звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів стягує з позивача на користь держави судовий збір пропорційно задоволених вимогу розмірі 2136,48 грн.

Відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як справа є малозначною, ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року в частині задоволення позову про стягнення пені в розмірі 2359,76 грн скасувати.

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіз пені в розмірі 2359,76 грн відмовити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року в частині задоволення позову про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, в частині загального розміру заборгованості за кредитним договором, розподілу судового збору змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () заборгованості за кредитним договором б/н від 11 березня 2006 року за процентами за користування кредитом за період з 11 березня 2006 року по 30 червня 2017 року до 2653 (дві тисячі шістсот п`ятдесят три) грн 53 коп, а всього до стягнення 5215 (п`ять тисяч двісті п`ятналцять) грн. 18 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, в сумі 175 (сто сімдесят п`ять) грн 68 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () на користь держави судовий збір, пов`язаний у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, в сумі 2136 (дві тисячі сто тридцять шість) грн 48 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 травня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста