Номер провадження: 22-ц/813/6383/23
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
13.11.2023 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.
з участю секретаря судового засідання Долгової В.І.,
учасники справи:
позивач Одеська міська рада,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 ,
на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2023 року,
за позовом заступника керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію права власності, зобов`язання приведення земельної ділянки до попереднього стану, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради,
Короткий зміст позовних вимог
Зі змісту декларації вбачається, що забудовник ОСОБА_1 здійснює реконструкцію квартири АДРЕСА_2 шляхом її поділу на 2 нежитлових приміщення та 3 житлові квартири без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані. Пунктом 14 декларації засвідчено загальну площу реконструйованого без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані 244,40 кв.м. Разом з тим, площа квартири АДРЕСА_3 , право власності на яку набуто відповідачем, складає 88,3 кв.м.
Позивач зазначає, що під виглядом реконструкції квартири АДРЕСА_4 без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані з загальної площі 88,3 кв.м зареєстровано 5 об`єктів нерухомості загальною площею 244,4 кв.м (після внесення змін до реєстру у 2021 році 200,1 кв.м): 3 житлові квартири загальною площею 115,9 кв.м (в результаті внесення змін до реєстру у 2021 році -71,6 кв.м) та 2 нежитлових приміщення загальною площею 128,5 кв.м.
Позивач вказує, що прийняття в експлуатацію реконструйованого об`єкту з суттєвим збільшенням площі нерухомості, незаконна реєстрація права власності внаслідок зміни площі нерухомого майна за рахунок земель комунальної власності порушує права територіальної громади на вільне володіння майном, територіальна громада міста Одеси втрачає можливість належним чином використовувати власну земельну ділянку, отримувати доходи від володіння майном, що безпосередньо зачіпає інтереси держави.
Зобов`язати ОСОБА_1 привести земельну ділянку АДРЕСА_4 до попереднього стану, який існував до початку проведення підготовчих робіт на земельній ділянці та вирішити питання розподілу судових витрат.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Малиновський районний суд м. Одеси рішенням від 05 квітня 2023 року позов заступника керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію права власності, зобов`язання приведення земельної ділянки до попереднього стану задовольнив.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення виходив з того, що забудовником ОСОБА_1 розпочато підготовчі роботи щодо реконструкції об`єкта будівництва із зайняттям додаткової площі земельної ділянки, не маючи жодного речового права на земельну ділянку.
Суд першої інстанції зазначив, що у цьому випадку мала місце реконструкція нерухомого майна зі зміною геометричних розмірів та зайняттям додаткової площі земельної ділянки.
Забудовник фактично не реалізував виконання остаточних будівельних робіт щодо реконструкції квартири за адресою: АДРЕСА_1 з розподілом на три самостійні квартири та два самостійних житлових приміщення, проте подав та зареєстрував декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, таким чином, вніс завідомо недостовірні дані до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, тим більше зазначив у ній про відсутність змін геометричних розмірів фундаментів у плані, попри суттєве збільшення загальної площі новостворених об`єктів нерухомості забудовником. (156,1 кв.м більше первинної площі належної власнику квартири, з урахуванням подальших змін до права власності на квартири на 111,8 кв.м).
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки проведено розгляд справи за відсутності відповідача, при цьому клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи визнано неповажним.
Скаржник, посилаючись на позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 12.06.2019 року у справі № 916/1986/18 та від 03.02.2021 року у справі № 814/944/18, зазначив, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкта до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкта до самочинного в силу його узаконення.
Також зазначає, що саме на орган Державного архітектурного-будівельного контролю покладається обов`язок перевірити повноту даних декларації.
Скаржник, окрім вже зазначеного вважає, що прокурором не наведено підстав для звернення з позовною заявою до суду від імені Одеської міської ради.
(2) Позиція інших учасників справи
Одеський апеляційний суд ухвалою від 02.06.2023 року відкрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, роз`яснив право подання до апеляційного суду відзиву та пояснень на апеляційну скаргу.
Заступник керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 26.06.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
У відзиві на апеляційну скаргу заступник керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси просить, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Вважає доводи апеляційної скарги щодо порушення процесуального права необґрунтованими, оскільки відповідач та його представник були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Зазначає про те, що особа яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. Щодо позицій Верховного Суду на які посилається скаржник, то Велика Палата Верховного Суду відступила від зазначених висновків. Зауважив, що саме на забудовника покладено відповідальність за надання достовірних відомостей в документах, які надаються для державної реєстрації.
Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримало 16.06.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Пояснень від третьої особи не надходило.
Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження отримав 21.06.2023 року на електронну пошту, зазначену ним у апеляційній скарзі, що підтверджується довідкою.
Відповідач, представник Одеської міської ради та представник третьої особи в судове засідання не з`явились.
Заступник керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси повістку отримав в особистому кабінеті Електронного суду 08.08.2023 року, що підтверджується довідкою.
Представник Малиновської окружної прокуратури м. Одеси у судовому засіданні апеляційну скаргу просив залишити без задоволення.
Одеська міська рада про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, судову повістку отримала 09.10.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судову повістку отримав 09.10.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Представник відповідача повістку отримав 17.10.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради судову повістку отримало в особистому кабінеті Електронного суду 08.08.2023 року, що підтверджується довідкою.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що забудовником ОСОБА_1 розпочато підготовчі роботи щодо реконструкції об`єкта будівництва із зайняттям додаткової площі земельної ділянки, не маючи жодного речового права на земельну ділянку.
Суд першої інстанції зазначив, що у цьому випадку мала місце реконструкція нерухомого майна зі зміною геометричних розмірів та зайняттям додаткової площі земельної ділянки.
Забудовник фактично не реалізував виконання остаточних будівельних робіт щодо реконструкції квартири АДРЕСА_1 з розподілом на три самостійні квартири та два самостійних не житлових приміщення, проте подав та зареєстрував декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, таким чином, вніс завідомо недостовірні дані до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, тим більше зазначив у ній про відсутність змін геометричних розмірів фундаментів у плані, попри суттєве збільшення загальної площі новостворених об`єктів нерухомості забудовником (156,1 кв.м більше первинної площі належної власнику квартири, з урахуванням подальших змін до права власності на квартири на 111,8 кв.м).
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, серед іншого, земля, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.
Стаття 143 Конституції України наділяє територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є в комунальній власності.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
За змістом статей 316, 317, 321, 391 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в Реєстрі за № 2374, ОСОБА_1 набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 88,3 кв.м, житловою площею 63,7 кв.м.
Згідно п. 13 декларації, інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою - реконструкція та ін. без зміни розмірів - не зазначається.
Відповідно п. 14 декларації, інформація про проведену технічну інвентаризацію об`єкта - загальна площа об`єкта 244,4 кв.м.
Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.
Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування (частина 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).
Згідно із частинами першою третьою та восьмою статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.
Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.
Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; 4) витяг із Державного земельного кадастру.
Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.
Судом встановлено, що 30.10.2020 року посадовими особами Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради із залученням представників структурних підрозділів Одеської міської ради проведено комісійне обстеження за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено акт обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території міста Одеси.
Оглядом установлено, що власником квартири АДРЕСА_3 розпочато роботи з реконструкції квартири, а саме: пошкоджено цілісність асфальтного покриття, спилено два дерева, крім того, проводились роботи по розробці ґрунту для улаштування траншеї під стрічковий фундамент.
З акту обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території міста Одеси від 30.10.2020 року вбачається, що забудовником розпочато підготовчі роботи щодо реконструкції квартири.
Містобудівні умови та обмеження на будівництво або реконструкцію за адресою АДРЕСА_4 не надавались, що підтверджується листом Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 10.06.2021 року № 01-15/361.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 29 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню Інспекцією.
Відповідно до ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Із декларації про готовність об`єкта до експлуатації вбачається, що забудовник ОСОБА_1 здійснює реконструкцію квартири АДРЕСА_2 шляхом поділу її на 2 нежитлові приміщення та 3 житлові квартири без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані.
При цьому, в пункті 14 декларації зазначено загальну площу реконструйованого без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані - 244.40 кв.м, проте площа квартири під АДРЕСА_3 , яку відповідачем набуто на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.2019 року, складає 88,3 кв.м.
Отже декларація не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки реконструкція приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , відбувається із змінами геометричних розмірів фундаментів у плані та за рахунок земельної ділянки територіальної громади м. Одеси, яка не виділялась для цієї мети.
Суд першої інстанції за результатами оцінки у сукупності всіх обставин справи, позицій сторін та наявних в матеріалах справи доказів, встановивши, що ОСОБА_1 зазначив у поданій декларації недостовірні дані, які є підставою вважати спірний об`єкт самочинним будівництвом (об`єкт збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети), дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування (пункт б частини 1 статті 80 ЗК України).
Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності (частини 1 та 2 статті 83 ЗК України).
У частині 2 статті 152 ЗК України зазначено, що лише власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Частина 3 статті 152 ЗК України визначає способи захисту порушених прав, а саме: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
З листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 15.07.2022 року № 01-6/201-ПР вбачається, що рішення щодо передачі земельної ділянки в оренду або у власність за адресою: АДРЕСА_4 Одеською міською радою не приймалось. Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради містобудівні умови та обмеження на проектування об`єкта будівництва, розташованого за вищевказаною адресою не видавались.
Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 09.08.2022 року № 01-19/901 рішення про передачу у власність, надання в користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , Одеською міською радою не приймалось, документи на право власності, користування земельною ділянкою не оформлювались.
Як зазначалося вище, 30.10.2020 року посадовими особами Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради із залученням представників структурних підрозділів Одеської міської ради проведено комісійне обстеження за адресою: АДРЕСА_4 про що складено акт обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території міста Одеси. Оглядом установлено, що власником квартири ОСОБА_1 розпочато роботи з реконструкції квартири, а саме: пошкоджено цілісність асфальтного покриття, спилено два дерева, крім того, проводились роботи по розробці ґрунту для улаштування траншеї під стрічковий фундамент.
З акту обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території міста Одеси від 30.10.2020 року вбачається, що забудовником розпочато підготовчі роботи щодо реконструкції квартири.
Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Форма повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, порядок його подання, форма повідомлення про зміну даних у поданому повідомленні визначаються Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, у разі проведення нового будівництва або реконструкції об`єкта будівництва, що передбачає зміну геометричних розмірів фундаментів у плані, замовник будівництва зобов`язаний підтвердити своє право на проведення будівельних робіт документом, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, на якій буде розміщено об`єкт нерухомості, та відповідно, вказати інформацію про такий документ у декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Щодо скасування рішень державного реєстратора.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно із вимогами ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.
Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, яка набрала чинності 01 січня 2016 року.
Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.
Згідно з п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.
Відповідно до приписів ст. 27 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Державним реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяною Іванівною прийнято:
та державним реєстратором Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Козловим Юрієм Вікторовичем на підставі довідок ТОВ «АРХБУД ІНЖИНІРИНГ» та листів про наявність технічної інвентаризації, виданих ТОВ «АРХБУД ІНЖИНІРИНГ», прийняті 15.12.2021 року рішення:
1) № 62302468 про зміну загальної площі квартири з 38.9 кв.м на 20.3 кв.м та житлової з 21.1 кв.м на 17.5 кв.м;
2) № 62302758 про зміну загальної площі квартири з 38.1 кв.м на 31.4 кв.м та житлової з 20.5 кв.м на 23.9 кв.м;
3) № 62303259 про зміну загальної площі квартири з 38.9 кв.м на 19.9 кв.м та житлової з 21.1 кв.м на 17.2 кв.м.
З технічних паспортів, виданих 27.02.2020 року ТОВ «АБТІ», щодо нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_8 , вбачається, що усі ці об`єкти розташовані на першому поверсі (графа № 2 експлікації).
Отже під виглядом реконструкції без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, відповідачем зареєстровано право власності на 5 самостійних об`єктів нерухомого майна загальною площею 244,40 кв.м (з урахуванням подальших змін до права власності на квартири 200,1 кв.м), що на 156,1 кв.м більше первинної площі належної власнику квартири (з урахуванням подальших змін до права власності на квартири на 111,8 кв.м).
Судом встановлено, що забудовником ОСОБА_1 фактично не реалізовано виконання остаточних будівельних робіт щодо реконструкції квартири АДРЕСА_2 з розподілом на три самостійні квартири та два самостійних нежитлових приміщення, проте подано та зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, таким чином, внесено завідомо недостовірні дані до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, тим більше зазначено у ній про відсутність змін геометричних розмірів фундаментів у плані, попри суттєве збільшення загальної площі новостворених об`єктів нерухомості забудовником. Отже реєстрація в результаті поділу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , права власності на «новостворені» об`єкти речового права за самостійними адресами: АДРЕСА_7 , АДРЕСА_4 , приміщення 2, АДРЕСА_4 , квартира АДРЕСА_10 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_8 , проведена на неіснуючі об`єкти будівництва.
Оскільки рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І., яким зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на на неіснуючі об`єкти будівництва є незаконними, а рішення державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Козлова Ю.В. про зміну площі неіснуючих квартир АДРЕСА_11 та АДРЕСА_12 , є похідними від первинних рішень державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І., то суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивача про скасування рішень державних реєстраторів.
Встановивши, наявності втручання у право власності територіальної громади на земельну ділянку по АДРЕСА_4 , шляхом проведення підготовчих робіт щодо забудови земельної ділянки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для зобов`язання ОСОБА_1 привести земельну ділянку по АДРЕСА_4 , до попереднього стану, який існував до 24.02.2020 року - початку проведення підготовчих робіт щодо реконструкції квартири АДРЕСА_2 з розподілом на три самостійні квартири та два самостійних житлових приміщення, шляхом зайняття земельної ділянки комунальної власності.
Доводи апеляційної скарги про те, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення, не заслуговують на увагу.
В цій частині апеляційний суд не приймає до уваги посилання на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12.06.2019 року у справі № 916/1986/18 та від 03.02.2021 року у справі № 814/944/18, оскільки висновки є не релевантними до правовідносин, що виникли між сторонами у цій справі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц зазначила про можливість вирішення в судовому порядку вимоги про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації для відновлення становища власника у спірних правовідносинах. При цьому, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків про те, що будівництво об`єкта на земельній ділянці, яка не була для цього відведена, без належних дозволів на будівництво та без належно затвердженого проекту, у межах території, на якій заборонене будівництво, повинно мати наслідком скасування реєстрацію декларації судом.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 звертала увагу, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності немає. Державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 19 травня 2020 року в справі № 909/526/18, від 01 липня 2020 року № 755/3782/17, від 08 липня 2020 року в справі № 922/1349/18, від 15 липня 2020 року в справі № 915/476/19.
Щодо обґрунтованості представництва інтересів прокуратурою, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно частини 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їхнього захисту, але не подав відповідний позов у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати бездіяльність компетентного органу. Для встановлення того, які дії вчинить останній, прокурор до нього звертається до подання позову у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», фактично надаючи цьому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом перевірки виявлених прокурором фактів порушення законодавства, а також вчинення дій для виправлення цих порушень, зокрема подання позову чи повідомлення прокурора про відсутність порушень, які вимагають звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (пункти 38-39)).
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або мало стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є бездіяльністю відповідного органу. Розумність вказаного строку визначає суд з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи через можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також з урахуванням таких чинників як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (пункт 40)).
Прокурору достатньо дотриматись порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі нема, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (пункт 43)).
У позовній заяві заступник керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси вказав, що у нього є підстави для звернення до суду, оскільки порушуються права територіальної громади м. Одеси на вільне володіння майном, однак Одеською міською радою починаючи з 30.10.2020 року не здійснюється захист інтересів територіальної громади щодо незаконної реєстрації прав власності на спірне нерухоме майно. З метою захисту інтересів держави, позивач реалізуючи представницькі повноваження, в позовній заяві зазначив, що подання позову прокурором у цьому випадку є єдиним ефективним способом захисту порушених прав.
Прокурор долучив до позовної заяви звернення до Одеської міської ради в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», лист-відповідь Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 23.08.2022 року підготовлений за дорученням першого заступника Одеського міського голови і направлений на адресу Малиновської окружної прокуратури.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що прокурором виконано вимоги процесуального закону, визначено, у чому, на його думку, полягає порушення інтересів держави, обґрунтовано необхідність захисту порушеного права, а також зазначено, що Одеською міською радою, яка уповноважена здійснювати захист прав територіальної громади, у спірних правовідносинах відповідні заходи не вжито і на підтвердження бездіяльності надано відповідні докази, тому в цій частині доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Щодо доводів про порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Малиновський районний суд міста Одеси ухвалою від 30.09.2022 року відкрив провадження у вказаній цивільній справі та призначив підготовче судове засідання на 18.10.2022 року. По справі неодноразово призначалися підготовчі засідання.
Протоколом повторного автоматизованого розподіл судової справи між суддями від 20.03.2023 року головуючого у справі суддю Лічмана Л.Г. замінено на суддю Михайлюка О.А.
У судове засідання, призначене на 23.03.2023 відповідач та його представник не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України. Представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним, що підтверджується розпискою.
У судове засідання призначене на 05.04.2023 року ні відповідач, ні його представник не з`явились.
Від представника відповідача на електронну пошту суду надійшла заява, в якій він зазначив, що на його електронну пошту надійшла повістка про призначення розгляду справи на 05.04.2023 року. Просив відкласти розгляд справи, оскільки приймає участь у судовому засіданні в іншій справі.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає що розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, призначеної на 05.04.2023 року, та не задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, не є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.
Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи, тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційним судом відхиляються.
Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Щодо судових витрат
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький