Справа № 161/7775/22
Провадження № 4-с/161/41/23
У Х В А Л А

про залишення скарги без руху

22 травня 2023 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Філюк Т.М., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо накладення арешту на банківські рахунки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2023 року заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до луцького міськрайонного суду Волинської області із скаргою на на дії та бездіяльність державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо накладення арешту на банківські рахунки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Розділ VII судовий контроль за виконанням судових рішень, передбачає право на звернення до суду із скаргою.

Під час вивчення матеріалів скарги виявлено обставини, які свідчать про недодержання скаржниками вимог, передбачених законом для звернення до суду з такими скаргами і, які перешкоджають її розгляду та дають підстави для залишення зазначеної скарги на дії та бездіяльність державного виконавця без руху.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).

Крім того, згідно з п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Частиною першою ст. 450 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Частиною 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" визначено, що учасник виконавчого провадження (особа, залучена до проведення виконавчих дій), який звернувся до суду зі скаргою бере участь у їх розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року (в частині, що не суперечить нормам ЦПК України, що діє з 15 грудня 2017 року, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції), скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

Крім того, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК України, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Таким чином, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, які передбачені положеннями ЦПК України.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Установлено, що скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не відповідає вимогам щодо форми та змісту скарги, які встановлені ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Зокрема, скаржник не залучає до участі у справі стягувача, не зазначає його повне найменування, адресу місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів не виявляється можливим з`ясувати в межах якого саме виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як про боржників, внесені відомості Єдиного державного реєстру боржників та сторін цього виконавчого провадження.

Натомість до матеріалів скарги, долучена копія постанови про арешт коштів боржника від 06 лютого 2023 року (ВП № 70932546), винесена щодо боржника ОСОБА_3 , який, як вбачається зі скарги не зазначений стороною (скаржником, заінтересованою особою тощо.).

Суд зазначає, що кожне рішення державного виконавця оскаржується окремо. Та у відповідності до ст.447 ЦПК України право звернутися до суду із скаргою щодо оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця наділена сторона виконавчого провадження.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З наведеного положення цивільного процесуального законодавства випливає, що предметом цього судового розгляду є з`ясування, чи діяв державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законодавством України про виконавче провадження, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, а також, чи не порушено рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення право чи свободу учасника виконавчого провадження.

Підставою для задоволення скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця за змістом ст. 451 ЦПК України є сукупність таких складових як встановлена судом неправомірність рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця і порушення права сторони виконавчого провадження такими рішеннями, діями чи бездіяльністю. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як вбачається зі змісту прохальної частини скарги, заявники просять: « скасувати постанови державних виконавців Другого відділу ВДВС про накладення арешту на банківські рахунки ОСОБА_2 в АТ «Приватбанк» (рахунок для зарахування пенсії), ОСОБА_1 в АТ «Універсалбанк»(Монобанк),(еДопомога), АТ «Ощадбанк» (для зарахування пенсій), ОСОБА_3 в АТ «Універсалбанк» (рахунок для зарахування заробітної плати).

Таким чином, ст. 451 ЦПК України передбачені рішення, які суд приймає за результатами розгляду скарги, а тому заявнику пропонується уточнити зміст вимог скарги, конкретизувавши номери рахунків, на які накладено арешт і з яких заявники просять зняти арешт.

Також, долучити постанови державних виконавців, дії яких оскаржуються заявниками.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч.ч. 2, 4 ст. 95 ЦПК України).

Заявник, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), має зазначити наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Вивчивши подану скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця, вбачається, що зазначені положення закону не виконані. Слід зазначити, що заявниками не засвідчено належним чином долученої до скарги постанови про арешт коштів боржника, враховуючи положення статті 95 ЦПК України.

У скарзі відсутнє підтвердження про те, що заявниками не подано іншої скарги з тим самим предметом та з тих самих підстав, як це передбачено п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Крім цього,судом встановлено, що вона подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177, 447 ЦПК України та ч.4 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: заявниками не зазначено посилання на порушену норму закону, тобто які норми закону порушенні державним виконавцем і в чому полягає бездіяльність державного виконавця.

Крім того, відповідно до вимог 449 ЦПК України скаргу може бути подано у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

З матеріалів скарги слідує, що заявники вказують на дії державних виконавців щодо накладення арештів на рахунки,та вказують, що 22 лютого 2023 року засобами поштового зв`язку «Укрпошти» отримали супровідний лист Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 06.02.2023 року № 9050 з додатками « Постанова про відкриття виконавчого провадження» від 06.02.2023 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в сумі 70 000 грн. Однак з даною скаргою заявники звернулись до суду 18 травня 2023 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заявниками не обґрунтовано строк на звернення до суду з даною скаргою, оскільки доказів, які б могли вказане спростувати до матеріалів скарги не долучено.

Також слід звернути увагу скаржників на те, що їм необхідно виконати вимоги ч. 2 ст. 183 ЦПК України, якою передбачено, що до скарги, яка подається на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Частиною першою статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням вищенаведеного, та відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України скаргу необхідно залишити без руху та надати заявникам строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали десять днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

Роз`яснити заявникам, що в іншому разі скарга буде вважатися неподаною.

Повідомити заявникам, що способом усунення вказаних недоліків скарги є подання до канцелярії суду нової редакції скарги з урахуванням виявлених суддею недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-177,185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо накладення арешту на банківські рахунки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 залишити без руху, надавши заявникам строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

Якщо заявники відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконають, зазначені в ухвалі недоліки, скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше скарга вважається неподаною і повертається заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк