УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

27 листопада 2023 року

м. Харків

справа № 638/9667/23

провадження № 2/638/4537/23

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі головуючої судді Яковлевої В.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, структурного підрозділу навчального підрозділу Харківського національного університету імені Каразіна, в особі декана факультету психології Крейдун Надії Петрівни, про визнання дій протиправними,

у с т а н о в и в :

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

10 серпня 2023 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна, у якому просив визнати протиправними дії відповідача в особі декана факультету психології ОСОБА_2 стосовно студента ОСОБА_1 в частині створення документу індивідуальної дії, а саме службової записки «Про відрахування ОСОБА_1 з 25.02.2020 зі складу студентів факультету психології, спеціальність «психологія», за невиконання навчального плану» від 25.02.2020 № 402 під час знаходження його на лікуванні у медичному закладі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна про визнання дій протиправними залишено без руху для виконання вимог статей 177 ЦПК України протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

24 серпня 2023 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про виконання ухвали суду, позивачем надано уточнену позовну заяву з доданими до неї документами.

В уточненій позовній заяві позивачем визначено коло учасників справи, а саме, відповідачами зазначено: Харківський національний університет імені В.Н. Каразіна та структурний навчальний підрозділ Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, в особі декана факультету психології ОСОБА_2 .

Разом із тим, вимоги ухвали суду щодо надсилання листом з описом вкладення копії позовної заяви з доданими до неї документами на адресу кожного з відповідачів ОСОБА_1 не виконані.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2023 року позовну заяву залишенню без руху повторно, з наданням позивачу строку на усунення недоліків - надання суду доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, а саме, копії позовної заяви, а також копій доданих до неї документів відповідачам (співвідповідачам), для виконання вимог частини 5 статті 43, 177 ЦПК України.

03 жовтня 2023 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» направив до суду заяву про виконання ухвали суду, до якої додано доказ надсилання листом з описом вкладення на адресу Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Однак, доказів надсилання листом з описом вкладення на адресу співвідповідача - структурного навчального підрозділу Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна в особі декана факультету психології ОСОБА_2 , суду не надано.

Відповідно до частини сьомої статті 43 ЦПК України (в редакції Закону № 1416-IX від 27.04.2021 на час подання заяви про усунення недоліків) у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів

Водночас, положеннями абз.2 частини першої статті 177 ЦПК України (в редакції Закону № 1416-IX від 27.04.2021 на час подання заяви про усунення недоліків) встановлено, що у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що учасник зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів. Проте роздруківка електронного листування щодо надсилання копій на електронну адресу іншому учаснику справи не є належним доказом на підтвердження виконання вказаного обов`язку, оскільки не дозволяє суду переконатись у дійсності такого надсилання, а також перевірити, який саме документ було надіслано учаснику справи та встановити факт отримання нею такого направлення.

Аналогічний правовий виновок викладений в постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2022 року у справі № 910/622/22.

Надсилання копії заяви (скарги) з додатками на електронну адресу (яка не має статусу офіційної) іншим учасникам справи є додатковим способом повідомлення про звернення, однак не є альтернативним.

Аналогічний правовий виновок викладений в постанові Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі № 911/2003/22.

Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України цивільне судочинство ґрунтується на принципі диспозитивності відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до загальних норм процесуального Кодексу права та обов`язки сторін є рівними і сторони спору мають право на справедливий суд та обов`язок сприяти суду у справедливому розгляді справи шляхом добросовісної поведінки та надання доказів.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому, щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки, виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховний Суд в постанові від 31 січня 2019 року в справі №753/21967/15-ц.

Також, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

З огляду на викладене суддя може вирішити питання про відкриття, повернення чи відмову у відкритті провадження по справі, яка не була належним чином оформлена та містила недоліки, лише після їх усунення. При цьому у ЦПК України відсутні винятки з указаного порядку.

Здійснивши аналіз норм законодавства, можна зробити висновок, що особа, яка подала заяву, наділена низкою процесуальних прав та обов`язків. Зокрема, в разі подання особою позовної заяви оформленої з порушенням вимог статей 175 і 177 ЦПК України, суддя зобов`язаний постановити ухвалу про залишення позову без руху із зазначенням його недоліків.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пунктом 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції»).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Пунктами 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Верховний суд виходить з того, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Аналогічний правовий виновок викладений в постановах ВС від 27 квітня 2023 року у справі № 727/474/16-ц (провадження № 61-8157св22), від 26 квітня 2023 року у справі № 127/32270/21 (провадження № 61-12567св22), від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22 (провадження № 61-7107 св22).

Суд ураховує, що в умовах воєнного стану надсилання судових рішень на електронну пошту, яка зазначена учасником процесу в поданих ним документах як власна електронна адреса, є доцільним і спрямованим на досягнення мети, яка полягає у повідомленні учасника процесу про ухвалене судове рішення.

Вищевикладене узгоджується з висновком Верховного Суду від 28 квітня 2023 року у справі № 904/272/22.

Копія ухвали про залишення позову без руху від 15 серпня 2023 року отримана позивачем ОСОБА_1 17 серпня 2023 року 10:36 та 05 вересня 2023 року о 13:37 повторно, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Ухвала суду про залишення позову без руху від 22 вересня 2023 року отримана позивачем ОСОБА_1 05 жовтня 2023 року о 17:48, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Таким чином, недоліки позовної заяви до теперішнього часу не були усунуті повністю, таким чином вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконані повністю.

Частиною третьою статті 185 ЦПК України визначено, що у разі якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з частиною сьомою статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи вищевикладене, оскільки вимоги ухвали від 15 серпня 2023 року та від 22 вересня 2023 року позивачем не виконані повністю, згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, матеріали позовної заяви вважаються неподаними і повертаються позивачеві.

Позивачу роз`яснюється, що відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 258, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, структурного підрозділу навчального підрозділу Харківського національного університету імені Каразіна, в особі декана факультету психології Крейдун Надії Петрівни, про визнання дій протиправними - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити, що відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дзержинський районний суд м. Харкова, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Повний текст ухвали складено 27 листопада 2023 року.

Суддя В.М. Яковлева