КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 370/1128/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5517/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Мазка Н.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ратнікової В.М., Ящук Т.І.

секретар - Ольшевський П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

за апеляційною скаргою представника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області - Дехтярова Василя Васильовича на рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року,

встановив:

у серпні 2022 року заявник звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року заяву було задоволено, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Не погоджуючись з рішенням, представник заінтересованої особи - Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника апелянта - Дехтярова В.В. , заявника ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник посилався на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Брянськ, РСФСР, однак проживає все життя в Україні та встановлення відповідного факту необхідне йому для оформлення його належності до громадянства України. Вказував, що у липні 2022 року він звернувся до Голосіївського відділу ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області із заявою про встановлення належності до громадянства України, однак йому було відмовлено.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року заяву було задоволено, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Вирішуючи питання про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції виходив з того, що факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року підтверджується наданими заявником доказами.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає встановленим у справі обставинам.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Ураховуючи зазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

На підтвердження своїх вимог заявник подав до суду копії:

- акту, складеного 25 липня 2022 року депутатом Макарівської селищної ради Богдюком О.В. спільно з сусідами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про те, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 1997 року по даний час;

- свідоцтва про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 № НОМЕР_1 від 17.10.1987;

- свідоцтва про народження № НОМЕР_2 від 06 вересня 1967 року, відповідно до якого ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Брянськ, РСФСР;

- посвідки на тимчасове місце проживання ОСОБА_9 , громадянки РФ, виданої 13 грудня 2017 року строком до 13 грудня 2018 року,

- картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_6 від 15 липня 2004 року;

- картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_6 від 15 липня 2004 року;

- свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , виданого 10 січня 2018 року;

- свідоцтва про смерть ОСОБА_10 , виданого 03 березня 2021 року;

- паспорту ОСОБА_11 , серія НОМЕР_3 , виданого Макарівським РВ ГУ МВС України в Київській області 26 грудня 2005 року;

- картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_11 від 15 липня 2004 року;

- свідоцтва про народження № НОМЕР_4 від 30 січня 1990 року, відповідно до якого ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Брянськ, РСФСР;

- пенсійного посвідчення ОСОБА_6 , виданого Макарівським районним управлінням ПФУ у Київській області;

- картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 від 15 липня 2004 року;

- характеристики ОСОБА_1 з місця навчання в Бородянському професійному аграрному ліцеї;

- довідки Плахтянської гімназії Макарівської селищної ради, виданої ОСОБА_1 про те, що він навчався в Плахтянській ЗОШ з 01 вересня 1998 року по 18 червня 2005 року;

- довідки про місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- паспорту громадянина України ОСОБА_6 та довідки про його місце проживання;

- відповіді Голосіївського відділу ЦМУДМС у м.Києві та Київській області від 20 липня 2022 року;

- порядку денного засідання профспілкового комітету ДП Клавдієвського лісгоспу від 03 листопада 2008 року, на якому ОСОБА_12 та його сім`ї було надано дозвіл на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство України» у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, або мають посвідчення біженця чи документ, що підтверджує надання притулку в Україні;

безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

Згідно положень Закону України «Про громадянство України» факт безперервного проживання на законних підставах на території України застосовується в процедурі прийняття до громадянства України.

Заявник не претендує на набуття громадянства внаслідок прийняття до нього, а просить встановити факт постійного проживання саме для подальшого документування паспортом громадянина України на підставі п. 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України», відповідно до якого громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Разом з тим, з наданих до суду доказів не можливо встановити факт проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року. Надані до суду докази на підтвердження громадянства України батька та сестри заявника також не свідчать про набуття громадянства заявником ОСОБА_1 ..

Зі змісту поданої до суду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, неможливо встановити у зв`язку з чим заявник був позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України та не вказував про документування його будь-яким іншим документом, який підтверджує його особу.

Доводи заявника про те, що присвоєння йому Державною податковою адміністрацією ідентифікаційного номеру свідчать про постійне його проживання на території України є неспроможними, оскільки у Змінах та доповнення до Положення про картку фізичної особи - платника податків, затверджених Наказом Державної податкової адміністрації України від 21.12.2001 № 512 та чинних на момент видачі ОСОБА_1 картки платника податків, визначено, що для отримання картки громадянин України пред`являє паспорт громадянина України або паспортний документ, що містить необхідні для реєстрації у Державному реєстрі реквізити, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, місце народження та місце проживання (країна, область, район, населений пункт), а іноземні громадяни реєструються і отримують Картку в державних податкових адміністраціях в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі при поданні паспортного документа. Заявник не вказував, на підставі подання яких документів йому було видано картку фізичної особи - платника податків.

Пояснення заявника про те, що він неодноразово вчиняв спроби отримати паспорт громадянина України по досягненню ним 16 річного віку однак йому було відмовлено, не підтверджуються належними доказами та є припущеннями.

Враховуючи викладене, правові підстави для встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 з метою встановлення його належності до громадянства України відсутні.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області - Дехтярова Василя Васильовича задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 22 травня 2023 року.

Головуючий

Судді