Провадження № 2/0203/201/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Єдаменко С.В.,

при секретарі - Медведєвій А.В.,

за участю в режимі відеоконференції представника позивача - адвоката Ревункова В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Валентина Григорівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, -

встановив:

21 грудня 2021 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Ревункова В.М., звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця та одночасно з позовною заявою позивачкою було подано заяву про забезпечення позову та заяву про забезпечення доказів. (т.1 а.с.а.с.1-8, 92-93)

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року вищевказану позовну заяву із заявою про забезпечення позову та заявою про забезпечення доказів було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. (т.1 а.с.105)

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що вона та відповідачка є рідними сестрами. Вона вирішила виїхати працювати за кордон, а до цього придбати квартиру у м. Дніпро для здачі її в оренду та отримання від цього прибутку. Однак, грошових коштів на повну вартість квартири не вистачало. Після опрацювання ринку нерухомості, позивачка знайшла квартиру, яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 . Провівши переговори з банківськими установами на предмет отримання кредиту стало зрозуміло, що їй кредит не дадуть, оскільки вона на той момент була матір`ю одиначкою, офіційно ніде не працювала. На сімейній нараді, з урахуванням відмови кредитування позивачки, а також вбачаючи те, що позивачка на той момент вже виїхала закордон де неофіційно працювала та не могла приїхати, крім того, вбачаючи наявні на той момент «здорові» сімейні відносини між позивачкою та відповідачкою, позивачкою було запропоновано, а відповідачкою погоджено оформлення купівлі-продажу квартири на відповідачку з частковою її оплатою власними грошовими коштами позивачки, а іншу частину за рахунок залучених кредитних коштів з боку відповідачки, оскільки на той момент вона працювала та банки могли надати їй кредитні кошти, а кредит, який буде отриманий відповідачкою для сплати квартири, буде погашено позивачкою, оскільки це її квартира. Позивачка частину грошових коштів для придбання квартири передала їх мамі та виїхала за кордон. 19 липня 2007 року було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г. за реєстром № 1610. На оформлення правочину відповідачка їздила разом з їх мамою, яка передавала покупцям часткову оплату готівкових коштів за придбану квартиру, які надала позивачка. Як і домовлялись відповідачка для сплати залишку коштів за придбану квартиру отримала кредит у банку, а отриману квартиру передала в іпотеку на підставі договору іпотеки. Зазначені кредитні зобов`язання відповідачки були виконані за рахунок грошових коштів позивачки, як і було домовлено між позивачкою та відповідачкою. Впродовж короткого періоду позивачка, передаючи сласні грошові кошти через мати та відповідачку погасила кредит, який був оформлений на відповідачку для оплати придбаної квартири. Дізнавшись про те, що позивачка збирається повернутися в Україну та переоформити належну їй нерухомість на себе, відповідачка відмовилась повертати (переоформлювати) належну позивачці квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи викладене позивачка просить в судовому порядку визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , перевести права покупця на неї та визнати її покупцем вищевказаної квартири, а також стягнути судові витрати по справі. (т.1 а.с.1-6)

В заяві про забезпечення позову позивачка просила вжити заходи забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Заява мотивована тим, що нею подано позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу в частині визначення покупця цієї квартири. У разі невжиття заходів забезпечення позову, відповідачка може здійснити відчуження спірної квартири, що може зробити неможливим виконання судового рішення. Ухвалою судді від 23 лютого 2022 року було відмовлено у задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову. (т.1 а.с.119-120)

В заяві про забезпечення доказів позивачка просила витребувати від ГУ ДПС у Дніпропетровській області відомості про доходи відповідачки. Заява мотивована тим, що нею подано позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу в частині визначення покупця цієї квартири. З метою доведення джерел придбання спірної квартири необхідно встановити доходи відповідачки за відповідний період. Оскільки вказані відомості відносяться до персональних даних про особу, їх одержання можливе лише на підставі ухвали суду. Ухвалою суду від 28 лютого 2022 року було частково задоволено заяву позивачки, витребувано від від ГУ ДПС у Дніпропетровській області інформацію про доходи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 в період з 01 січня 1998 року по 31 липня 2007 року. (т.1 а.с.123-124)

З урахуванням того, що згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін (т.1 а.с.121-122), одночасно вирішено питання щодо залучення до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог: приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (т.1 а.с.121-122)

В підготовче судове засідання 28 березня 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному підготовчому судовому засіданні було ухвалено продовжити строк підготовчого судового засідання та відкласти розгляд справи на 27 квітня 2022 року - для повторного виклику сторін по справі. (т.1 а.с.135)

18 квітня 2022 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про витребування доказів. Відповідачка у своєму відзиві стверджує, що позивачка не має жодного відношення до придбання відповідачкою майнових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира була придбана за рахунок особистих заощаджень відповідачки та кредитних коштів. Кредитні зобов`язання були погашені особисто відповідачкою за свої кошти. Відповідачкою наголошується, що з часу придбання майнових прав, й наступного оформлення права власності на квартиру відповідачка відкрито й правомірно володіє та використовує спірну квартиру на власний розсуд. На противагу, відповідачкою наголошується на тому, що позивачкою не надано суду жодних належних й допустимих доказів того, що сплата вартості майнових прав на спірну квартиру відбувалася за її особисті кошти. Також, позивачкою не надано суду жодних належних й допустимих доказів того, що договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру носить характер фіктивного та удаваного правочину, укладений його сторонами під впливом помилки, обману, насильства або тяжких обставин і не відповідає їх дійсним намірам. Крім того, у відзиві звертається увага на те, що позивачкою порушено строк позовної давності для звернення до суду. Так, зауважується на тому, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка довідався про купівлю-продаж майнових прав на спірну квартиру 19 липня 2007 року. Отже, саме з цього часу позивачка мала можливість звернутись до суду з позовом про можливе порушення, на думку позивачки, її прав. Враховуючи наведені обставини та приписи діючого законодавства, на думку відповідачки, строк позовної давності закінчився ще 19 липня 2010 року. При цьому, позивачка звернулась з даним позовом до суду 21 грудня 2021 року, тобто за межами (з пропущенням) строку позовної давності. У клопотання про витребування доказів відповідачка просила витребувати від ГУ ДПС у Дніпропетровській області відомості про доходи позивачки за період з 19.07.2007 по 31.12.2020. (т.1 а.с.а.с.143-146, 147-148)

В підготовче судове засідання 27 квітня 2022 року сторони по справі не з`явились, від представника позивачки та відповідача надійшли заяви про відкладення розгляду справи, у зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 26 травня 2022 року. (т.1 а.с.165)

В підготовче судове засідання 26 травня 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному підготовчому судовому засіданні було задоволено клопотання відповідачки, витребувано докази та відкладено розгляд справи на 17 червня 2022 року. (т.1 а.с.а.с.175, 176)

13 червня 2022 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшли витребувані судом відомості. (т.1 а.с.186-195)

В підготовче судове засідання 17 червня 2022 року відповідачка не з`явилась, надала заяву про відкладення розгляду справи, інші сторони по справи в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з цим та неможливістю проведення відеоконференції з представником позивачки розгляд справи було відкладено на 26 липня 2022 року. (т.1 а.с.200)

17 червня 2022 року від третьої особи приватного нотаріуса надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. (т.1 а.с.204)

В підготовче судове засідання 26 липня 2022 року з`явився представник позивачки, відповідачка та третя особа приватний нотаріус в підготовче судове засідання не з`явились, відповідачка надала заяву про відкладення розгляду справи, третя особа надала заяву про розгляд справи за її відсутності, інші сторони по справи в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 18 серпня 2022 року. (т.1 а.с.222-223)

В підготовче судове засідання 18 серпня 2022 року з`явився представник позивачки, відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про відкладення розгляду справи, інші сторони по справи в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному підготовчому судовому засіданні було ухвалено відмовити у задоволенні клопотання представника позивачки про витребування доказів, задоволено клопотання представника позивачки про виклик свідків та оголошено перерву до 12 вересня 2022 року. (т.1 а.с.234-235)

Підготовче судове засідання 12 вересня 2022 року не відбулося. (т.1 а.с.243)

В підготовче судове засідання 28 вересня 2022 року відповідачка не з`явилась, надала заяву про відкладення розгляд справи, у задоволенні якого судом було відмовлено, від представника позивачки та третьої особи приватного нотаріуса надійшли заяви про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності, інші сторони по справи в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані 28 вересня 2022 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 03 листопада 2022 року. (т.2 а.с.а.с.5, 6)

Судове засідання 03 листопада 2022 року не відбулося через відключення електричної енергії. (т.2 а.с.15)

Судове засідання 28 листопада 2022 року не відбулося через відключення електричної енергії. (т.2 а.с.24)

Судове засідання 09 грудня 2022 року не відбулося через відключення електричної енергії. (т.2 а.с.33)

Судове засідання 16 січня 2023 року не відбулося через відключення електричної енергії. (т.2 а.с.36)

В судове засідання 07 лютого 2023 року в режимі відеоконференції з`явився представник позивачки, відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про відкладення розгляду справи, у задоволенні якого судом було відмовлено, інші сторони по справі в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні було розпочато розгляд справи по суті, з`ясовано думку щодо позовної заяви, досліджено письмові докази, допитано свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та оголошено перерву до 01 березня 2023 року. (т.2 а.с.49-57)

В судове засідання 01 березня 2023 року в режимі відеоконференції з`явився представник позивачки, відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про відкладення розгляду справи, у задоволенні якого судом було відмовлено, інші сторони по справі в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_9 , досліджено диск, який наявний в матеріалах справи в якості доказу та оголошено перерву до 22 березня 2023 року - для підготовки до судових дебатів. (т.2 а.с.64-66)

В судове засідання 22 березня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 13 квітня 2023 року. (т.2 а.с.71)

В судове засідання 13 квітня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 02 травня 2023 року. (т.2 а.с.77)

В судовому засіданні 02 травня 2023 року за участю в режимі відеоконференції представника позивачки було завершено розгляд справи по суті та ухвалено рішення.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідачка в судові засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на її адресу судових повісток та СМС повісток. В матеріалах справи наявний відзив від відповідачки в якому вона заперечує проти задоволення позовних вимог.

Треті особи без самостійних вимог в судові засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на ї адреси судових повісток.

Заслухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачка є рідною сестрою позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 . (т.1 а.с.18)

19 липня 2007 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири. Відповідно до договору ОСОБА_2 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1610. (т.1 а.с.21-22)

19 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 0/0/3. (т.1 а.с.26-30)

19 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, яким було надано відповідачці кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 37 770 доларів США на строк до 18.07.2028 року. (т.1 а.с.31-35)

19 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, яким було надано відповідачці кредитні кошти у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 1 025 грн. на рік. (т.1 а.с.36-41)

Згідно довідки АТ «УКРСИББАНК» від 15 квітня 2022 року встановлено, що ОСОБА_2 05 серпня 2008 року повернуто позику в розмірі 37 770 доларів США. (т.1 а.с.149)

Відповідно до довідки АТ «УКРСИББАНК» від 14 квітня 2022 року встановлено, що ОСОБА_2 не має станом на 14 квітня 2022 року отриманих та непогашених кредитів в АТ «УКРСИББАНК». (т.1 а.с.151)

Позивачка, звертаючись до суду з даним позовом, посилається, на те, що фактичним покупцем за договором купівлі-продажу квартири була саме вона. Тільки тому, що на час укладення договору позивачка не працювала, була матір`ю одиначкою та їй не надавали кредит у банку, вирішено було оформляти договір на відповідачку. Однак саме за її кошти була придбана квартира і саме нею сплачувався кредит у банку, у зв`язку з чим, посилаючись на ст.ст.235, 236 ЦК України вважає, що договір купівлі-продажу квартири необхідно визнати недійсним в частині покупця та визнати позивачку покупцем за договором купівлі-продажу від 19 липня 2007 року.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшла інформація про доходи відповідачки з якої вбачається, що остання з 1999 року по 2015 рік працювала.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснили, що позивачка була матір`ю одиначкою, не могла взяти кредит, тому було вирішено оформити кредит та договір купівлі-продажу квартири на відповідачку, пізніше позивачка вийшла заміж і поїхала до Ізраїлю. Чоловік позивачки допомагав виплачувати кредити відповідачки, взяті на придбання спірної квартири.

Відповідачка у відзиві заявляла, що на момент вчинення правочину мала заощадження і правочин відповідав її волі.

Надані позивачкою записи із щоденника відповідачки не можуть бути прийняті судом як доказ, оскільки з них не встановлено що саме відповідачка робила зазначені записи.

Згідно дослідженого в судовому засіданні диску з аудіозаписом розмови між позивачкою та відповідачкою, а також між відповідачкою та їх матір`ю, встановлено, що вони сперечаються з приводу розведення собак.

Отже доказів того, що саме позивачка сплатила належні їй кошти продавцям спірної квартири та фактично набула права власності на спірну квартиру, суду не надано і вказані обставини не знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стосовно обраного позивачем способу захисту суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно ст.ст.6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Відповідно до положень ст.202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною ч.1 ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є удаваним (ст.235 ЦК України).

У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Відповідно до ч.1 ст.202, ч.3 ст.203 ЦК України головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права (ст.ст.12, 81 ЦПК України).

За загальним правилом тягар доказування удаваності правочину покладається на позивача.

Заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: а) факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; б) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; в) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Такі висновки застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду України: від 14.11.2012 у справі № 6-133 цс 12, від 07.09.2016 у справі № 6-1026 цс 16, які у подальшому підтримані у постановах Верховного Суду: від 07.11.2018 у справі № 742/1913/15-ц (провадження № 61-13992 св 18), від 21.08.2019 у справі № 303/292/17 (провадження № 61-12404св18), від 30.03.2020 у справі № 524/3188/17 (провадження № 61-822 св 20).

Крім того, у п.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 522/14890/16, провадження № 14-498цс18 зазначено: «Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, правочин який правочин насправді вчинили сторони, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення, в якому встановлює нікчемність цього правочину або визнає його недійсним».

Як зазначено у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 346/2238/15-ц (провадження № 61-14680 сво 20), нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції, як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору. Стаття 235 ЦК України не може бути підставою для визнання правочину удаваним в частині сторони, оскільки це суперечить її положенням.

Цією ж постановою Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.07.2020 у справі № 265/3310/17 (провадження № 61-2308св19), а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.12.2021 у справі № 466/8968/19, провадження № 61-1188 св 21, за змістом яких було вказано, що за умови доведеності, що за договором купівлі-продажу майно насправді було куплено не зазначеним у договорі покупцем, а іншою особою, за її кошти, суд може визнати, що вказаний договір у частині, що стосується покупця, є удаваною угодою і що дійсним покупцем за цим договором є особа, для якої за її кошти було придбано майно.

Позов про переведення прав та обов`язків, що відповідає такому способу захисту прав та інтересів, як зміна правовідношення (пункт 6 частини другої статті 16 ЦК України) застосовується для захисту переважних прав третіх осіб щодо прав на майно, яким так чи інакше розпоряджається власник (частина четверта статті 362, абзац третій частини першої статті 822 ЦК України тощо). Такий позов найкраще відповідає змісту порушеного переважного права, способу (характеру) його порушення, наслідкам, які спричинило порушення, а також найпростішим шляхом забезпечує відновлення та реалізацію відповідного переважного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 909/337/19 (провадження № 12-35гс20)).

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.10. 2022 у справі № 352/2523/19 (провадження № 61-6340св22) нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції, як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18). Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22.036.2021 у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункт 155).

Крім того, суд бере до уваги правову позицію, викладену у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2022 у справі № 385/321/20 (провадження № 61-9916сво21) за змістом якої добрий господар повинен піклуватися про своє майно, вживати дії з його збереження та своєчасного захисту його і прав на нього протягом розумного строку. Особа не може вважатися дбайливим власником, якщо тривалий період не цікавиться своїм майном, не вживає заходів, які б вчинив добрий господар невідкладно, якщо не існує перешкод, що об`єктивно перешкоджали йому у вчиненні таких дій.

Враховуючи викладене, з огляду на спосіб захисту порушеного права, який вважала за необхідне застосувати позивачка у справі, а також керуючись принципом диспозитивності, суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову у даній справі.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.102010) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи повну відмову у задоволенні позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, судові витрати позивачки відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-83, 89, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця - відмовити.

Сторони по справі:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Валентина Григорівна, адреса: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 59-А/35.

третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 12.05.2023 р.

Суддя С.В. Єдаменко