ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» травня 2023 року

м. Харків

справа № 621/1096/16

провадження № 22ц/818/682/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю. М., Маміної О.В.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», представник позивача Захаров М. І.,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представниця відповідачів ОСОБА_3

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , представниця позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 ,

відповідач за зустрічним позовом - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 ,

третя особа за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , представниця третьої особи за зустрічним позовом ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 грудня 2022 року в складі судді Овдієнко В.В.

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який в подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що 14 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № НАН2G101270091, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 19 800,00 доларів США на термін до 13 серпня 2037 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інших витрат згідно кредитного договору мало здійснюватися щомісячними платежами. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором позичальник повинен сплатити банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі.

Зазначив, що банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 19 800,00 доларів США.

Однак, в порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 17 березня 2016 року має заборгованість в розмірі 8366,25 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 7023,03 доларів США; заборгованості за процентами за користування кредитом 892,68 доларів США; заборгованості з комісії за користування кредитом 28,80 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 14,48 доларів США; а також штрафи відповідно до договору: штраф (фіксована частина) 9,31 доларів США, штраф (процентна складова) 397,95 доларів США.

Вказав, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № НАН2G101270091, за умовами якого поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання.

Посилався на те, що банком направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за кредитним договором, проте вимога не була задоволена.

В подальшому банк зазначив, що розмір заборгованості за договором становить 16 128,43 доларів США, що за курсом 26,83 грн відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 09 серпня 2021 року складає 432 725,78 грн, з яких 6883,13 доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 4861,68 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1238,40 доларів США - заборгованість за комісією за користуванням кредитом; 3145,22 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

З урахуванням уточнень остаточно банк просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно заборгованість за кредитним договором № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року в розмірі 16 128,43 доларів США, що за курсом 26,83 грн відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 09 серпня 2021 року складає 432 725,78 грн, з яких 6883,13 доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 4861,68 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1238,40 доларів США - заборгованість за комісією за користуванням кредитом; 3145,22 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також понесені позивачем судові витрати.

Не визнавши позовних вимог у грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання припиненим договору поруки, в якому просив визнати припиненим договір поруки № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 .

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15 грудня 2022 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15 грудня 2022 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 432 725,78 грн заборгованості за кредитним договором № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» по 3245,45 грн з кожного на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 через представницю подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати повністю, позовну заяву залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні судового рішення суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення у справі, не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що вимоги банку про стягнення комісії в розмірі 1238,40 доларів США є нікчемними, тому задоволенню не підлягають. Зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену договором неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги. Вказав, що 13 грудня 2013 року банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Проте, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23 січня 2013 року у справі № 2014/4750/2012 позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишено без розгляду. Таким чином, банк змінив строк виконання основного зобов`язання, тому мав право нараховувати проценти до дня звернення з цим позовом до суду. У зв`язку з чим з відповідачів на користь банку підлягають стягнення проценти за користування кредитом станом на день звернення до суду, тобто до 13 грудня 2013 року та з врахуванням грошових коштів, сплачених після подання зазначеного позову, розподіл яких банком здійснено наступним чином: 4247,74 доларів США проценти; 1334,01 доларів США комісія; 1712,64 доларів США пеня. Окрім того, після звернення банку до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплачено в рахунок погашення заборгованості 2975,00 доларів США, розподіл яких банком здійснено наступним чином: 605,80 доларів США комісія; 815,84 доларів США пеня; 1379,63 доларів США проценти; 210,73 доларів США тіло кредиту. Вказав, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що в рахунок погашення кредитних зобов`язань сплачено ОСОБА_1 26 832,03 доларів США, а саме: 12 009,59 доларів США тіло кредиту; 9134,44 доларів США проценти; 2176,03 доларів США пеня; 3511,97 доларів США комісія. Посилався на те, що за розрахунком заборгованості, наданим банком вбачається, що 14 серпня 2007 року надано кредитних коштів 14 400,00 доларів США, а згідно квитанції № 78ЕНА060Н2 від 07 вересня 2007 року в рахунок погашення заборгованості саме за кредитним договором сплачено 10 000,00 доларів США. Тобто після внесення зазначеної суми заборгованість за тілом кредиту мала складати 4400,00 доларів США, тому і відсотки мали нараховувати саме на суму залишку тіла кредиту в розмірі 4400,00 доларів США. Зазначив, що банком в порушення призначення платежу за квитанцією № 78ЕНА060Н2 від 07 вересня 2007 року здійснено розподіл грошових коштів в сумі 3644,40 доларів США на сплату заборгованості за кредитним договором № НАН2G201270091 від 14 серпня 2007 року, який є самостійним договором, а не складовою частиною кредитного договору № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року. Вказав, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Зокрема, розглянуто справу за її відсутністю та відсутністю відповідачів без їх належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Тому, про наявність ухвали щодо прийняття збільшення вимог банку стало відомо з оскаржуваного рішення. Зазначену ухвалу ні відповідачами, ні нею отримано не було, чим судом фактично було позбавлено можливості надання відзиву на збільшені позовні вимоги.

23 травня 2023 року до суду апеляційної інстанції електронною поштою від представника банку надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав, що апеляційна скарга є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Посилався на доводи та вимоги позову, правомірність стягнення судом неустойки. Вважав, що банк, передбачивши пеню та штраф в кредитному договорі, не допустив порушення норм статті 61 Конституції України. Зазначив, що комісійна винагорода передбачена статтею 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та є за своєю природою встановленою договором платою банку за здійснення фінансової послуги надання кредитних коштів у користування. При цьому посилався на постанови Великої палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17, (провадження № 14-546цс19), та Верховного Суду у справі № 705/2298/15-ц, (провадження № 61-10593св18).

До суду апеляційної інстанції учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. 23 травня 2023 року представниця відповідачів надала заяву про розгляд справи за її відсутністю та відсутністю відповідачів. Клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач довів належними та допустимими доказами суму заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідачів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 серпня 2007 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № НАН2G101270091, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в пункті 7.1 цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 7 договору.

Відповідно до пункту 7.1 цього кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти готівкою через касу на строк з 14 серпня 2007 року по 13 серпня 2037 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 19 800,00 доларів США на наступні цілі: придбання житлового будинку у розмірі 14 400,00 доларів США, а також на сплату страхових платежів в сумі 5400,00 доларів США у випадках та розмірах, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.7 даного договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,75% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з пунктом 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно пункту 6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 14 по 19 число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту), здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до пунктів 3.1, 3.2, 3.4, винагороди розрахованої відповідно до пунктів 1.1, 3.7 цього договору. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (додаток № 1).

У разі порушення вищевказаних термінів оплати (зокрема, оплати заборгованості не в повному обсязі), передбаченого графіком погашення заборгованості на 120 календарних днів позичальник зобов`язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості за кредитом), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Як вбачається з пункту 7.3 кредитного договору забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т. п., надані банку з метою забезпечення зобов`язань за даним договором.

Із пункту 7.4 цього договору вбачається, що при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, передбачених пунктами 1.1, 2.2.4, 2.3.2 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 2,46% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Пунктами 2.2.2 та 2.2.3 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до пунктів 7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом зобов`язується здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Позичальник також зобов`язується сплатити банку винагороду згідно з пунктами 7.1 та 6.2 даного договору.

Згідно з пунктом 2.2.4 кредитного договору позичальник зобов`язується погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені пунктами 7.1 та 2.3.3 цього договору.

За приписами пункту 2.2.10 кредитного договору при настанні випадків, передбачених пунктом 2.3.3 даного договору, позичальник зобов`язаний достроково погасити заборгованість перед банком в повному обсязі.

Як вбачається з пункту 2.3.1 банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон`юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого Національним банком України на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки Національного банку України; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (по статистиці Національного банку України). При цьому банк надсилає позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка Національного банку України, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка за кредитами або пропорційно збільшенню курсу долара США.

Пунктом 2.3.7 цього договору передбачено, що банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої пунктом 7.1 даного договору, у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених пунктом 2.3.3.

Згідно з пунктом 4.1 цього договору при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого пунктами 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але менше 1 грн за кожен день прострочки. Сплату пені здійснювати у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України на дату сплати.

При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250,00 грн + 5% від суми позову (пункт 5.4 цього договору).

Як вбачається з графіку погашення кредиту, додатку № 1 до кредитного договору № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року ОСОБА_1 зобов`язаний був сплачувати щомісячний платіж в розмірі 178,77 доларів США з розрахунку 14 400,00 доларів США сума кредиту, процентна ставка 1,00% у місяць (а.с.14 том 1, а.с.174 том 2).

В забезпечення виконання вказаного кредитного договору 14 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № НАН2G101270091, за умовами якого предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником. Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, розмір кредиту на сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості, відсотки за дострокове погашення кредиту за цим договором, зазначені у пункті 16 цього договору.

Згідно з пунктом 16 цього договору предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором від 14 серпня 2007 року НАН2G101270091, згідно якого кредитор надав боржнику кредит у вигляді невідновлювальної лінії в розмірі 19 800,00 доларів США на наступні цілі: ремонт квартири в розмірі 14 400,00 доларів США, а також 5400,00 доларів США на сплату страхових платежів, а боржник повинен виконати зобов`язання з: повернення кредиту, наданого у вигляді невідновлювальної лінії в 19 800,00 доларів США на наступні цілі: ремонт квартири в розмірі 14 400,00 доларів США, а також у розмірі 5400,00 доларів США на сплату страхових платежів, а боржник повинен виконати зобов`язання з 14 серпня 2007 року по 13 серпня 2037 року включно сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 1,00% за місяць у період сплати з 14 по 19 число кожного місяця; щомісячно у період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 178,77 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, комісією; сплати відсотків за користування кредитом при порушенні боржником зобов`язань з погашення кредиту в розмірі 2,46% за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Розраховані згідно цього пункту договору відсотки сплачуються боржником окремо понад суми щомісячного платежу за кредитним договором разом із несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу; сплати винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,75% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу відповідно до умов та строків, передбачених кредитним договором. Погашення за кредитним договором здійснюється в строк з 14 по 19 число місяця або у строки згідно графіку погашення кредиту, сплати пені в розмірі 1,00% від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 грн за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України на дату сплати. Виконання зобов`язань зі сплати відсотків, винагороди за надання фінансового інструменту та комісії за користування кредитом, а також сплати інших винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодувати збитки, витрати у відповідності, порядку та строки, зазначені у кредитному договорі.

Як вбачається з пунктів 2-4 цього договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений. У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За умовами пунктів 5-6 цього договору у випадку невиконання боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого пунктом 1 цього договору кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов`язання. Поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в пункті 5 цього договору.

Із пункту 11 цього договору вбачається, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (пункт 12 договору поруки).

Зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін у письмовому вигляді шляхом укладення відповідної додаткової угоди (пункт 13 договору поруки) (а.с.21,199 том 1, а.с.173,189 том 2).

08 листопада 2008 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» надіслав ОСОБА_1 лист № 20.1.3.2/6-22855/8893 від 03 жовтня 2008 року, в якому повідомив його про те, що, починаючи з 19 листопада 2008 року відсоткова ставка за кредитним договором № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року складатиме 14,4% на рік. (а.с.83-85,93-94 том 1).

20 серпня 2009 року між банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року, за умовами якого сторони дійшли згоди щодо внесення змін в кредитний договір, виклавши пункт 4.1 в наступній редакції: «при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбачених пунктами 2.2.2, 2.2.3 даного договору банк має право нараховувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України на дату сплати» (а.с.178 зворот, 194 зворот том 2).

21 липня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року, за якою сторони вирішили викласти пункт 7.1 договору в наступній редакції: «банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 14 серпня 2007 року по 13 серпня 2037 року включно у вигляді непоновлювальної лінії в розмірі 20 173,26 доларів США на наступні цілі: придбання житлового будинку у розмірі 14 400,00 доларів США, а також в розмірі 5773,26 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.7 даного договору зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,75% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно пункту 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно пункту 6.2 даного договору. Періодом сплати вважати з 14 по 19 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця, починаючи з 19 липня в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 116,12 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди, комісії. В разі порушення позичальником строків зі сплати відсотків за користування кредитом та винагород, зазначених в пунктах 8.1, 7.2 цього договору сторони узгодили протягом періоду неналежного виконання позичальником зобов`язань зі сплати відсотків за користування кредитом та винагород, передбачених пунктами 7.2, 8.1 цього договору. Плата за кредитом нараховується банком в розмірі фактично сплаченого позичальником. При цьому, позичальник за весь період неналежного виконання зобов`язань по сплаті плати за кредитом сплачує банку неустойку: в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом; в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених в пункті 8.1 договору. Сплата позичальником штрафу здійснюється за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця неналежного виконання позичальником зобов`язання по сплаті плати за кредитом. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на дату сплати. Банк обумовлює, що на період неналежного виконання позичальником зобов`язань по сплаті плати за цим кредитом, що включає в собі відсотки за користування кредитом та винагороди, передбачених пунктами 7.2, 8.1 цього договору, здійснюється зменшення розміру плати за кредитом до суми фактично сплаченої позичальником.

При порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в графіку погашення кредиту пунктами 2.3.3, 8.1 цього договору, понад 1460 днів щодо зобов`язань, строк яких не настав, сторони узгодили, що терміном погашення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 1461 дня порушення вважається простроченою.

Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 50 років.» (а.с.15 том 1, а.с.167 зворот-168, 183 зворот-184 том 2).

Із додатку № 1 до додаткової угоди № 1 (графік погашення кредиту) вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язаний був сплачувати щомісячний платіж в розмірі 116,12 доларів США, з розрахунку 7177,56 доларів США залишок за кредитом (а.с.16-20 том 1, а.с.168 зворот 172, 184 зворот-188 том 2).

08 квітня 2016 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» направило на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення про наявність простроченої заборгованості в розмірі 1404,34 доларів США, з яких 7,89 доларів США заборгованість за кредитом; 848,18 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом; 28,80 доларів США заборгованість за комісією за користування кредитом; 19,47 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Просив у термін не пізніше 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення, погасити прострочену заборгованість. У разі несплати простроченої заборгованості у вищевказаний строк на підставі статті 1050 ЦК України, умов кредитного договору № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року та договору поруки № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року вимагав повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції (а.с.8-10 том 1).

Матеріали справи містять кредитний договір № НАН2G201270091 від 14 серпня 2007 року. укладений між банком та ОСОБА_1 , за яким банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк 14 серпня 2007 року по 13 серпня 2037 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 3600,00 доларів США на наступні цілі придбання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,75% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту щомісяця в період сплати в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з пунктом 3.11 даного договору. Періодом сплати вважати період з 14 по 19 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 44,69 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди.

Як вбачається з пунктів 7.2, 7.3 цього договору для виконання даного договору банк відкриває позичальнику рахунок 2909____ для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитними угодами № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року (далі за текстом основний кредит) та № НАН2G201270091 від 14 серпня 2007 року (далі за текстом кредит на початковий внесок). При цьому кошти розподіляються наступним чином: погашення заборгованості за кредитом на початковий внесок (за виключенням суми, спрямованої на дострокове погашення кредиту); погашення заборгованості за основним кредитом (за виключенням суми, спрямованої на дострокове погашення кредиту); за наявності поточних зобов`язань за кредитом на початковий внесок дострокове погашення кредиту на початковий внесок у межах суми заборгованості; при відсутності поточних зобов`язань за кредитом на початковий внесок дострокове погашення основного кредиту у межах суми заборгованості. Кредит надається в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки. Кредит надається позичальнику у вигляді бланкового.

Пунктом 7.4 цього договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, передбачених пунктом 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 2,46% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом (а.с.157-159 том 3).

Також, матеріали справи містять копію позовної заяви банку до ОСОБА_1 про звернення стягнення, в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року в розмірі 8314,39 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 15 жовтня 2012 року складає 66 456,93 грн звернути стягнення на будинок загальною площею 64,30 кв м, житловою площею 33,90 кв м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року) Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки; виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку (а.с.201-202 том 3).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23 січня 2013 року у справі № 2014/4750/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишено без розгляду (а.с.204 том 3).

Із висновку судової економічної експертизи № 2858 за матеріалами цивільної справи № 621/2193/16-ц, складеного 03 травня 2017 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса вбачається, що в обсязі наданих матеріалів розраховані на підставі вимог «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджені постановою Правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року згідно з умовами кредитного договору № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року (на момент його укладання) показники сукупної вартості кредиту становлять: реальна процентна ставка - 17,49%; абсолютне значення подорожчання кредиту 55 866,57 доларів США. Надана на дослідження копія кредитного договору №НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року (з урахуванням додатків до нього) не містить інформації щодо реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту. Сума щомісячного платежу за кредитним договором становить 176,92 доларів США. Загальна сума сплачених позичальником коштів з дня укладання договору становить 22 279,53 доларів США; 8648,55 грн (а.с.76-94 том 2).

За відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2018 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року та постановою Верховного Суду від 30 квітня 2020 року, у справі № 621/2193/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсними кредитного договору, додаткової угоди до кредитного договору та договору іпотеки, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Із виписки по рахунку ОСОБА_1 з 14 серпня 2007 року по 09 травня 2021 року вбачається, що позичальником за період з 14 серпня 2007 року по 10 січня 2018 року сплачено в рахунок погашення заборгованості суму в 26 832,03 доларів США (а.с.10 зворот-19 том 3).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 станом на 17 березня 2016 року становить 8366,25 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 7023,03 доларів США; заборгованості за процентами за користування кредитом 892,68 доларів США; заборгованості з комісії за користування кредитом 28,80 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 14,48 доларів США; а також штрафи відповідно до договору: штраф (фіксована частина) 9,31 доларів США, штраф (процентна складова) 397,95 доларів США.

В подальшому банк зазначив, що розмір заборгованості за розрахунком станом на 09 серпня 2021 року за договором становить 16 128,43 доларів США, що за курсом 26,83 грн відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 09 серпня 2021 року складає 432 725,78 грн, з яких 6883,13 доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 4861,68 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1238,40 доларів США - заборгованість за комісією за користуванням кредитом; 3145,22 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором).

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу вказану суму кредиту. У свою чергу відповідач прийняв кредитні кошти, використавши їх за призначенням, але грошові зобов`язання щодо погашення кредиту належним чином не виконав.

Відповідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи 14 серпня 2007 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № НАН2G101270091, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти готівкою через касу на строк з 14 серпня 2007 року по 13 серпня 2037 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 19 800,00 доларів США на наступні цілі: придбання житлового будинку у розмірі 14 400,00 доларів США, а також на сплату страхових платежів в сумі 5400,00 доларів США.

Також, 14 серпня 2007 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № НАН2G201270091, за яким банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк 14 серпня 2007 року по 13 серпня 2037 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 3600,00 доларів США.

21 липня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року, за якою сторони вирішили викласти пункт 7.1 договору в наступній редакції, зокрема, «банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 14 серпня 2007 року по 13 серпня 2037 року включно у вигляді непоновлювальної лінії в розмірі 20 173,26 доларів США на наступні цілі: придбання житлового будинку у розмірі 14 400,00 доларів США, а також в розмірі 5773,26 доларів США на сплату страхових платежів.

Під час розгляду справи встановлено, що кредитний договір містить інформацію про суму, мету кредиту, умови та порядок видачі, строк його повернення, погашення, розмір відсоткової ставки (річної), відповідальність сторін. Він підписаний сторонами. Сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору. На момент укладення договору позичальник не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним й відповідало їхній внутрішній волі.

Отже, з моменту зарахування кредитних коштів у визначеному кредитним договором розмірі на поточний рахунок клієнта банк вважається таким, що виконав свої зобов`язання за кредитним договором.

Однак, отримавши від банку кошти в кредит, в порушення умов виконання кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення кредиту і сплаті процентів за користування грошима належним чином не виконав.

ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою, які надано банком до суду першої інстанції та не заперечується самим відповідачем.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено:

«право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання»;

«звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана у повному обсязі, кредитор має лише право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а тому після вимоги про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк мав право на стягнення з позичальника тільки сум, нарахованих відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не на стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії та пені».

За умовами кредитного договору НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року сторони погодили кінцевий термін погашення кредиту по 13 серпня 2037 року включно.

08 квітня 2016 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» направило на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення про наявність простроченої заборгованості в розмірі 1404,34 доларів США, з яких 7,89 доларів США заборгованість за кредитом; 848,18 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом; 28,80 доларів США заборгованість за комісією за користування кредитом; 19,47 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Просив у термін не пізніше 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення погасити прострочену заборгованість. У разі несплати простроченої заборгованості у вищевказаний строк на підставі статті 1050 ЦК України, умов кредитного договору № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року та договору поруки № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року вимагав повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції.

Проте, матеріали справи не містять належних доказів того, що відповідачі отримали вищевказане повідомлення.

В подальшому, поштою 26 травня 2016 року банк звернувся до суду з даним позовом та просив повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції. При цьому, розрахунок заборгованості здійснено станом на 17 березня 2016 року.

Отже, колегія суддів вважає, що банком відповідачам пред`явлена вимога з оплати кредиту у зв`язку із наявністю заборгованості, яка виконана не була, тому право на дострокове стягнення виникло у банку з 26 травня 2016 року (дата подачі даного позову до суду) і з цього часу строк кредитного договору банком був змінений і банк не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, неустойки та інших платежів, передбачених умовами договору.

За таких обставин, оскільки після зміни строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом, комісії та пені, то вимоги позивача про стягнення таких відсотків та інших платежів, нарахованих після 26 травня 2016 року, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Після цієї дати права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, усі кошти, які надійшли після 26 травня 2016 року на виконання умов кредитного договору № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року, мали бути зараховані лише на оплату нарахованої заборгованості станом на день припинення зобов`язання, тобто на 26 травня 2016 року.

Зі змісту розрахунку заборгованості, наданого позивачем у 2016 році, вбачається, що станом на 17 березня 2016 року відповідач має заборгованість в розмірі 8366,25 доларів США, яка складається з:

заборгованості за кредитом в розмірі 7023,03 доларів США;

заборгованості за процентами за користування кредитом 892,68 доларів США;

заборгованості з комісії за користування кредитом 28,80 доларів США;

пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 14,48 доларів США;

а також штрафи відповідно до договору: штраф (фіксована частина) 9,31 доларів США, штраф (процентна складова) 397,95 доларів США.

В подальшому банк зазначив, що розмір заборгованості за розрахунком станом на 09 серпня 2021 року за договором становить 16 128,43 доларів США, що за курсом 26,83 грн відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 09 серпня 2021 року складає 432 725,78 грн, з яких:

6883,13 доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту);

4861,68 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом;

1238,40 доларів США - заборгованість за комісією за користування кредитом;

3145,22 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 27 травня 2016 року 10 січня 2018 року (дата останнього платежу) ОСОБА_1 сплачено в рахунок погашення кредитного договору 2775,00 доларів США, які зараховано на погашення неустойки, комісії, процентів та частково тіла кредиту.

Враховуючи вимоги статті 534 ЦК України та умови кредитного договору щодо порядку погашення заборгованості колегія суддів вважає, що оскільки в уточненому позові банком заявлено до стягнення заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6883,13 доларів США, тому саме з цієї суми та із суми заборгованості, яка станом на 17 березня 2016 року складається з заборгованості за процентами за користування кредитом 892,68 доларів США; заборгованості з комісії за користування кредитом 28,80 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 14,48 доларів США підлягає вирахуванню сума 2775,00 доларів США, яка сплачена після припинення зобов`язання.

Після вирахування 2775,00 доларів США з заборгованості за кредитом залишок заборгованості становить 5044,09 доларів США (2775,00 доларів США 14,48 доларів США пені 28,80 доларів США комісії за користування кредитом 892,68 доларів США відсотки за користування кредитом = 1839,04 доларів США; 6883,13 доларів США тіло кредиту 1839,04 доларів США = 5044,09 доларів США).

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що заборгованість за кредитним договором не сплачено у повному розмірі, тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 5044,09 доларів США, що за курсом 26,83 грн відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 09 серпня 2021 року складає 135 332,93 грн.

Посилання ОСОБА_1 на те, що 13 грудня 2013 року своїм зверненням до суду банк змінив строк виконання договору є помилковими, оскільки відповідного рішення з цього приводу суд не ухвалював. Залишення позову без розгляду не змінює строку виконання основного зобов`язання.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що вимоги банку про стягнення комісії в розмірі 1238,40 доларів США є нікчемними, тому задоволенню не підлягають, колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2018 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року та постановою Верховного Суду від 30 квітня 2020 року, у справі № 621/2193/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсними кредитного договору, додаткової угоди до кредитного договору та договору іпотеки, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зі змісту вказаних судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що кредитний договір та додаткова угода до нього не містять відомостей щодо розрахунку загальної вартості кредиту та умов, що відповідно до законодавства визнані обов`язковими, а саме: графік платежів, вид та предмет кожної сукупної послуги, яка надається споживачу, обґрунтування вартості супутньої послуги тощо. Також банком не надано окремий документ щодо детального розрахунку загальної вартості кредиту. Кредитний договір суперечить нормам Закону України «Про захист прав споживачів», а споживач внаслідок омани придбав непотрібні йому кредитні послуги. Під час підписання кредитного договору ОСОБА_1 був введений в оману відповідачем щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту.

В свою чергу Верховний Суд зазначив, що судами правильно встановлено, що спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, позивач на час укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконував його умови, а відповідач надав йому всю необхідну інформацію про умови надання послуг фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника.

Отже, місцевий суд, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними положень кредитного договору, правильно застосувавши положення статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач не надав доказів щодо введення його в оману під час укладення договору споживчого кредиту, оскільки перед його підписанням він мав можливість ознайомитися з текстом та умовами договору та власноручно його підписав.

Також, Верховний Суд вказав, що не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що кредитор у порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» уключив до кредитного договору сплату комісії на користь банку за надання супутніх послуг, оскільки кредитний договір укладено 14 серпня 2007 року, додаткову угоду укладено 21 липня 2011 року, а лише 16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України N 3795-VI від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: «кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За загальним правилом закон зворотної сили не має. Це правило надає визначеності і стабільності суспільним відносинам. Це означає, що закони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Посилання представника банку у відзиві на апеляційну скаргу на постанови Великої палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17, (провадження № 14-546цс19), та Верховного Суду у справі № 705/2298/15-ц, (провадження № 61-10593св18) стосуються інших обставин справи.

Що стосується підвищення процентної ставки з 19 листопада 2008 року з 12% річних (1% на місяць) до 14,04% річних (1,17% на місяць), колегія суддів зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року в справі № 202/3628/20 (провадження № 61-2378св22) зазначено, що якщо сторони кредитного договору досягнули домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Як вбачається з пункту 2.3.1 банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон`юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого Національним банком України на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки Національного банку України; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці Національного банку України). При цьому банк надсилає позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в межах кількості пунктів, на яке збільшилася ставка Національного банку України, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка за кредитами або пропорційно збільшення курсу долара США.

Із матеріалів справи вбачається, що банк направив позичальнику ОСОБА_1 листа-повідомлення про збільшення процентної ставки за кредитом до 14,04 % річних із 19 листопада 2008 року та в свою чергу ОСОБА_1 прийняв вказану пропозицію кредитора. До кредитора він не звертався щодо незгоди з таким збільшенням процентної ставка, а в подальшому, а саме 21 липня 2011 року уклав з банком додаткову угоду, зокрема, і щодо збільшення процентної ставки. У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що банком дотримано процедуру повідомлення позичальника про зміну процентної ставки.

Посилання ОСОБА_1 на те, що за розрахунком заборгованості, наданим банком вбачається, що 14 серпня 2007 року надано кредитних коштів 14 400,00 доларів США, а згідно квитанції № 78ЕНА060Н2 від 07 вересня 2007 року в рахунок погашення заборгованості саме за кредитним договором сплачено 10 000,00 доларів США, тобто після внесення зазначеної суми заборгованість за тілом кредиту мала складати 4400,00 доларів США, тому і відсотки мали нараховувати саме на суму залишку тіла кредиту в розмірі 4400,00 доларів США; що банком в порушення призначення платежу за квитанцією № 78ЕНА060Н2 від 07 вересня 2007 року здійснено розподіл грошових коштів в сумі 3644,40 доларів США на сплату заборгованості за кредитним договором № НАН2G201270091 від 14 серпня 2007 року, який є самостійним договором, а не складовою частиною кредитного договору № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на пункт 7.2 кредитного договору № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року, за яким банком відкрито позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитними угодами № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року (далі за текстом основний кредит) та № НАН2G201270091 від 14 серпня 2007 року (далі за текстом кредит на початковий внесок). При цьому кошти розподіляються наступним чином: погашення заборгованості за кредитом на початковий внесок (за виключенням суми, спрямованої на дострокове погашення кредиту); погашення заборгованості за основним кредитом (за виключенням суми, спрямованої на дострокове погашення кредиту); за наявності поточних зобов`язань за кредитом на початковий внесок дострокове погашення кредиту на початковий внесок у межах суми заборгованості; при відсутності поточних зобов`язань за кредитом на початковий внесок дострокове погашення основного кредиту у межах суми заборгованості.

Щодо вимог, заявлених до поручителя колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою, як одним із видів забезпечення виконання зобов`язання (частина перша статті 546 ЦК України).

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 547 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

За змістом статті 559 ЦК України зміна обсягу зобов`язань боржника може бути підставою для припинення поруки. Зокрема, частиною першою цієї статті (у редакції, чинній на момент укладання договору поруки) було передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення його обсягу відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судам необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання.

Такі правові висновки щодо застосування статті 559 ЦК України наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 755/18438/16-ц (провадження № 14-275цс19).

Разом із тим, приписи частини першої статті 559 ЦК України передбачають спеціальне регулювання порядку зміни забезпеченого порукою зобов`язання, а відтак і договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника з урахуванням волевиявлення та повідомлення, крім сторін цього договору, також поручителя і встановлюють правові наслідки неодержання згоди поручителя. Умови договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання із поручителем у належній формі.

Аналогічні висновки містяться у пунктах 6.21, 6.22 та 6.27. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 910/13109/18 (провадження № 12-7гс20).

У справі, яка переглядається, встановлено, що після укладення договору поруки від 14 серпня 2007 року між банком та позичальником 21 липня 2011 року укладено додаткову угоду, за умовами якої зобов`язання боржника за кредитним договором змінились, а саме збільшилась сума позики з 19 800,00 доларів США (14 400,00 доларів США - на придбання житлового будинку та 5400,00 доларів США - на сплату страхових платежів) до 20 173,26 доларів США (14 400,00 доларів США - на придбання житлового будинку та 55773,26 доларів США - на сплату страхових платежів).

При цьому відсоткова ставка за користування кредитними коштами зросла з 1 % до 1,17 % на місяць.

Встановлено, що ОСОБА_2 , як поручитель, письмової згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності не надавав і про такі зміни повідомлений не був.

З огляду на викладене, установивши, що додатковою угодою від 21 липня 2011 року до кредитного договору НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року збільшено обсяг відповідальності позичальника, ОСОБА_2 , як поручитель, письмової згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності не надавав і про такі зміни повідомлений не був, колегія суддів дійшла висновку про припинення поруки.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2023 року у справі № 463/2979/21 (провадження № 61-10071св22).

Враховуючи те, що порука ОСОБА_2 припинена, заборгованість підлягає стягненню лише з ОСОБА_1 .

Посилання ОСОБА_1 на те, справу розглянуто за відсутністю представниці та відповідачів, які не були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи є безпідставними, оскільки матеріали справи містять заяви про обізнаність представниці ОСОБА_3 про розгляд справи, які призначені на 02 та 15 грудня 2022 року з посиланням на введений в країні воєнний стан та перебування її за кордоном країни. Отже, обізнаність відповідачів через їхню представницю про дату, час і місце розгляду цієї справи підтверджується матеріалами справи та не спростована учасниками справи. Аргументи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції введення в Україні воєнного стану не заслуговують на увагу, оскільки між воєнним станом (бойовими діями) у державі та неявкою в судове засідання має бути причинний зв`язок, підтверджений належними доказами. Проте, крім наявності воєнного стану на території України, представниця відповідачів не посилалася на будь-які інші обставини, які перешкоджали з`явитися в судові засідання.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що представниця та відповідачі не були повідомлені про збільшення позовних вимог спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що 05 лютого 2022 року банк направив на адресу відповідачів заяву про збільшення позовних вимог (а. с. 31-35 т. 4).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору і дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За таких обставин судове рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню та стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 5044,09 доларів США, що за курсом 26,83 грн відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 09 серпня 2021 року складає 135 332,93 грн, яка є заборгованістю за тілом кредиту.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги банку задоволено на 31,27%, тому сплачений судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2029,70 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

При цьому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 також задоволено частково на 68,73%, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 6691,79 грн підлягає стягненню з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 .

Шляхом взаємозаліку зазначених сум з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4662,09 грн (6691,79-2029,70).

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором № НАН2G101270091 від 14 серпня 2007 року, укладеним між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 5044,09 доларів США заборгованості за тілом кредиту, що за курсом 26,83 грн відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 09 серпня 2021 року складає 135 332,93 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 4662,09 грн судового збору.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю. М. Мальований

О.В. Маміна

Повний текст постанови складено 23 травня 2023 року.