Справа № 758/9421/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Анохіна А.М.

при секретарі - Йогансен К.Д.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - державний нотаріус Другої Київської нотаріальної контори Кучер Ірина Степанівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка - ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0611 га, кадастровий номер - :85:143:0007, розташованої за цією ж адресою.

Позивач вказав, що його тітка, ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На її похоронах присутнім не був, оскільки хворіє на складне, хронічне та невиліковне захворювання - хворобу Паркінсона, знаходиться у безпорадному стані, повністю залежить від сторонньої допомоги, а саме від своєї дружини, практично не може рухатися та самообслуговуватися, у зв`язку з чим був позбавлений можливості виїжджати за межі дому.

Про смерть тітки та наявність заповіту дізнався у квітні 2021 року. Дану інформацію йому повідомила дружина, яка у квітні 2021 року отримала повідомлення у Вайбер від ОСОБА_5 у вигляді фотографій: Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Дізнавшись про те, що він є спадкоємцем за заповітом, ним була видана довіреність на ім`я дружини ОСОБА_7 та на підставі якої його дружина звернулася до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на ім`я позивача свідоцтв про право на спадщину за заповітом.

Разом з тим, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Позивачу стало відомо, що 13.03.2020 Другою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за №164/2020 та видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_5 .

Вважає, що його необізнаність про наявність заповіту та неповідомлення його про наявність такого заповіту нотаріусом є поважною причиною пропуску строку.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.07.2021 було відкрито провадження по справі та справу призначено за правилами загального позовного провадження.

05 листопада 2021 року відповідачем - 2 подано відзив на позовну заяву. Зазначає, що сіп існує між спадкоємцями щодо спадкового майна, а отже вплинути на права та обов`язки Київської міської ради.

16 листопада 2021 року до суду відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву. Вважає, що у позивача відсутні поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.11.2021 задоволено заяву представника позивача про витребування доказів.

04 січня 2022 року від Другої Київської нотаріальної контори до суду надійшла спадкова справа, витребувана ухвалою від 16.11.2021.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та її представник заперечували щодо задоволення позовних вимог та просили відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив.

Представник Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в судове засідання не з`явився, до суду подано заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особа - державний нотаріус Другої Київської нотаріальної контори Кучер І.С. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставила.

Заслухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві.

Згідно копії заповіту від 13.05.1997, посвідченого державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори Гошковою О.Ф, ОСОБА_6 заповіла все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось ОСОБА_8 , а у разі його смерті, або неприйняття ним спадщини ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частинах кожному.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, право на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 мали ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Згідно листа №4047/01-16 від 30.06.2021 державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Кучер І.С. ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, посвідченого Четвертою київською державною нотаріальною конторою 13 травня 1997 року, за реєстровим №2/1876 на майно, що складається з: (однієї четвертої) частини житлового будинку АДРЕСА_2 ; (однієї четвертої) частини земельної ділянки від загальної площі - 0,0611 га, кадастровий номер :85:143:0007, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належних його рідній тітки ОСОБА_6 , у зв`язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини та відсутністю доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як вбачається із копії паспорта громадянина України, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 1985 року.

Як вбачається з копії спадкової справи № 164/2020 до майна, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , ОСОБА_5 13.03.2020 звернувся з заявою до Другої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_6 .

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_5 повідомив, що спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт після смерті ОСОБА_6 зареєстрований у спадковому реєстрі за № 2-1876, є чинним.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом, ніким не оспорюються.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 , яка є дружиною ОСОБА_4 повідомила суду, що про смерть ОСОБА_6 вона була обізнана, однак чоловіку дану інформацію не повідомила, у зв`язку зі станом його здоров`я. Також, підтвердила, що на похоронах своєї тітки ОСОБА_4 присутнім не був та про смерть ні вона, ні його брат - ОСОБА_5 , позивачу не повідомляли. Підтвердила той факт, що про наявність заповіту їй відомо не було та крім того, оскільки її за чотири місяця до смерті ОСОБА_6 , усунили від догляду за нею, не могла припустити, що заповіт був складений на двох племінників. Підтвердила те, що про наявність заповіту дізналась 26 квітня 2020 року після отримання від ОСОБА_5 повідомлення у Вайбер свого телефону у вигляді фотографій: витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У цей же день розповіла чоловіку ОСОБА_4 про смерть тітки та наявність на його ім`я заповіту.

Свідок (відповідач 1) ОСОБА_5 суду повідомив, що є рідним братом ОСОБА_4 . Суду показав, що йому було відомо про наявність заповіту, в нього була його копія. Також, він підтвердив, що він обізнаний про стан здоров`я брата та про місце реєстрації та проживання брата. Позивач не був присутнім на похоронах тітки та він не повідомляв брату про смерть тітки та про наявність заповіту. Також, відповідачем підтверджено, що він повідомив дружині брата про оформлення спадщини шляхом надіслання у Вайбер фотографій витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Крім того, повідомив про те, що нотаріусу не повідомляв про місце проживання брата та не надсилав повідомлень брату про те, що ним було подано заяву про відкриття спадщини.

Свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що працювала доглядальницею у відповідача 1. Бачила позивача у квартирі померлої їх тітки за адресою: АДРЕСА_1 , проте останній не був на похоронах.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину.

На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними.

Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачеві, оскільки останній після смерті своєї тітки, будучи її спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, Позивач вказував, що він не знав про смерть тітки та не знав про існування вищевказаного заповіту, тому не звертався до нотаріуса з відповідною заявою протягом визначеного законом строку.

Відповідач 1 під час розгляду справи підтвердив ті обставини, що він не повідомляв позивачу про смерть тітки, про існування заповіту та наявність у нього спадкових прав щодо майна померлої ОСОБА_6 .

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності

заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5).

Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової справи встановлено, що позивача не було повідомлено про відкриття спадщини, наявність на його ім`я заповіту та, відповідно, наявності у нього спадкових прав.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19).

Як вбачається із заповіту від 13 травня 1997 року ОСОБА_6 заповідала позивачу та відповідачу 1, у рівних частинах кожному, належний їй житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них.

Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості Реєстру територіальної громади міста Києва, Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України (ч.2 ст.46-1 Закону).

Матеріали справи містять копію довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за даними Єдиного державного демографічного реєстру зареєстрований з 07.05.1985 року за адресою: АДРЕСА_3 .

Також, копією витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 станом на 09.02.2022 є три особи, одна з яких ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за цією адресою з 07.05.1985 року. Дані, що викладені у вказаному витягу співпадають з даними паспорту позивача.

Судом дослідженні подані докази, матеріали спадкової справи та встановлено, що зареєстрованим місцем проживання позивача з 07.05.1985 року є адреса: АДРЕСА_3 та відомості про це наявні у Реєстрі територіальної громади міста, Єдиному державному демографічному реєстрі, тому у нотаріуса була можливість використати ці дані для виконання обов`язку, встановленого ст. 63 Закону України «Про нотаріат», а саме для виклику спадкоємця ОСОБА_4 .

Як вбачається із досліджених матеріалів спадкової справи №164/2020, розпочатої 13.05.2020, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_5 , при цьому приховавши адресу проживання іншого спадкоємця за заповітом, а саме позивача.

В свою чергу нотаріус, в порушення вимог ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» та ст. 63 Закону України «Про нотаріат», не використала відомості Реєстру територіальної громади міста, Єдиного державного демографічного реєстру щодо з`ясування місця проживання Позивача, не здійснила пошук та не зробила виклики спадкоємця шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Враховуючи обставини справи, наявності заповіту на користь позивача як спадкоємця майна ОСОБА_6 , недобросовісну поведінку відповідача 1 та нотаріуса, а також наведені позивачем причини, які є об`єктивними та істотними труднощами, суд відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України дійшов висновку, що наявні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Нормами ст.ст. 12, 13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Згідно із ч. 5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі. Доказуванню не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом в судовому засіданні було встановлено, що позивач не мав змоги звернутись вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом у встановлений законом строк у зв`язку з тим, що він не був повідомлений про смерть тітки та про наявність заповіту. Доказів протилежного відповідачем 1 суду не надано, що, відповідно свідчить про поважність пропуску Позивачем строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та наявність підстав його поновлення.

Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, проаналізувавши факт надання законодавцем переваги здійсненню спадкуванню за заповітом, як особистому розпорядженню особи на випадок смерті, приходить висновку, що для реалізації Позивачем своїх прав як спадкоємця, з урахуванням наявності поважних причин пропуску, передбаченого законом строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, волі спадкодавця, як прояву свободи заповіту позовні вимоги ОСОБА_4 слід задовольнити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору в розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1223, 1233, 1269, 1272 ЦК України, 3-13, 76-83, 89, 259, 263-265, 268, 280-281 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - державний нотаріус Другої Київської нотаріальної контори Кучер Ірина Степанівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 - 3 (три) місяці, відлік якого починається з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М.Анохін