Провадження №2 /635/2650/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року смт.Покотилівка Харківського району Харківської області

Суддя Харківського районного суду Харківської області Лук`яненко С.А, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі уряду Російської Федерації, третя особа: Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування збитків, завданих внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовом до Російської Федерації в особі уряду Російської Федерації, третя особа Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь 146136700,00 грн. матеріальної шкоди, з яких: втрати, які позивач понесла у зв`язку із пошкодженням або знищенням майна на суму 42690297,01 грн., втрати, які позивач понесла або повинна понести для відновлення свого порушеного права на суму 89374403,00 грн., суму упущеної вигоди у розмірі 72000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 14000000,00 грн., витрати за проведення експертизи 25440,00 грн.

Розглянувши позовну, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження з наступних підстав.

У частині 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Перелік категорій справ, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, визначено у статті 20 ГПК України.

Зокрема, згідно з частиною 1статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Частиною 1 статті 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статті 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 березня 2021 року (справа №367/4695/20): критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суб`єктний склад такого спору, суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України.

Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом.

Отже, критеріями розмежування розгляду справ у порядку цивільного чи господарського судочинства є як суб`єктний склад сторін спору, так і характер спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до держави російська федерація про відшкодування збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.

Вона є власником нерухомого майна виробничо-складської будівлі і виробничо-адміністративної будівлі, розташованих по АДРЕСА_1 , які вона для отримання додаткових джерел доходів здавала в оренду ПП «САНПРОМ» та ТОВ «ОВК ФАРМ».

Позивач просить стягнути з відповідача втрати, які вона понесла у зв`язку із пошкодженням або знищенням вищевказаного нерухомого майна, яке вона здавала в оренду, втрати, які позивач понесла або повинна понести для відновлення свого порушеного права, суму упущеної вигоди, моральну шкоду та витрати за проведення експертизи.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, яка з 2016 року здійснює діяльність з надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно до постанови слідчого 1 відділення СВ Управління СБ України в Харківській області ст..лейтенанта юстиції Вороніної К.О. від 02.05.2023 року визнано потерпілою ПП ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0002555 за фактом вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.438 КК України.

Тобто, спір виник між юридичною особою приватного права - позивачем та іноземною державою-агресором як особливим суб`єктом, статус якого може бути прирівняно до юридичної особи публічного права.

У розрізі предмета спору слід зазначити, що у цій справі спір виник з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої господарюючому суб`єкту пошкодженням його майна, яке використовувалось у господарській діяльності.

З огляду на наведені критерії розмежування юрисдикції, суб`єктний склад спору та його предмет, суддя вважає, що спір у даній справі не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства в судах загальної юрисдикції, оскільки містить ознаки господарського спору та має вирішуватися у порядку господарського судочинства.

Схожа позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року (справа №405/4179/18), де зроблено висновок про те, що спір юридичної особи з органами державної влади про відшкодування шкоди, завданої їхньою бездіяльністю, належить до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладені обставини, у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі уряду Російської Федерації про відшкодування збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України - слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, роз`яснивши заявнику його право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Керуючись ст.ст.186,258-261,272 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі уряду Російської Федерації, третя особа Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування збитків, завданих внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.А.Лук`яненко