Справа № 466/6509/23
Провадження № 2/466/1774/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Мошовської М.-О.П.

справа №466/6509/23; 2/466/1774/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», приватного виконавця Меленчук Володимира Ігоровича про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

встановив:

23.06.2023 ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місце знаходження за адресою: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького,1, корп.28, приватного виконавця Меленчука Володимира Ігоровича, місце знаходження за адресою: м. Львів, вул. Скляна,11-А,офіс 211, про стягнення безпідставно отриманих коштів, в якому просить стягнути на його користь із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» кошти в сумі 10943,70грн. та з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича кошти в сумі 978,91грн. як безпідставно набутих; стягнути з відповідачів судовий збір; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00грн.

В подальшому не змінюючи предмету та підстав позову представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пащук А.І. уточнив позовні вимоги та просив стягнути на користь ОСОБА_1 із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» кошти в сумі 10943,70грн. та з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича кошти в сумі 978,91грн. як безпідставно набутих; стягнути з відповідачів судовий збір; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач із місця роботи дізнався, що із його заробітної плати почали стягувати кошти по виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Від приватного виконавця Меленчук В.І. отримав копію виконавчого напису №35403 від 20.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. разом із постановою про відкриття виконавчого провадження.

Фактично із даного часу він дізнався про те, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис за заявою відповідача.

Виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору № 2634625 від 01.12.2020 року укладеного між ОСОБА_1 та ТЗОВ «Мілоан». Правонаступником по даному кредиту є ТЗОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», на підставі Договору відступлення прав вимоги№64- МЛ від 11.03.2021 року.

Позивач та його представник звернулись до приватного виконавця Меленчук В.І, із адвокатським запит та отримали відповідь від 20.10.2021 року із копією виконавчого напису №35403 від 20.05.2021 року та копію кредитного договору на підставі якого було вчинено виконавчий напис.

Фактично із даного часу вони дізналась про те, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис за заявою відповідача.

Вказаний виконавчий напис було оскаржено в судовому порядку.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01.09.2022 року по справі №465/8335/21, яке набрало законної сили, визнано виконавчий напис від 20.05.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 35403, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення заборгованості в сумі 20331,47 грн. з ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.

Дане рішення суду набрало законної сили, тому вони просили приватного виконавця закрити виконавче провадження та припинити всі заходи примусового виконання, в тому числі повернути стягнені кошти.

Виконавче провадження ВП №6695862 відкрите на виконання виконавчого напису №35403 від 20.05.2021 про стягнення заборгованості в сумі 20331,47 грн. з ОСОБА_2 .

До моменту розгляду справи в суді про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, кошти по виконавчому провадженні ВП№6695862 були стягнені в розмірі 12 403,80 грн.

Вони звернулись до приватного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку скасування виконавчого документа та просили повернути стягнені кошти.

Від приватного виконавця отримано відповідь про те, що виконавче провадження закінчене на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 14.12.2022 року, проте стягнені кошти не можуть бути повернуті, оскільки перераховані фінансовій компанії.

Приватним виконавцем на свою корить стягнено основну винагороду в розмірі 978,91 грн. та витрати на проведення виконавчих дій 482,00 грн., тобто кошти в сумі 1460,10 грн. мали бути повернуті приватним виконавцем та різниця в сумі 12 403,80 - 1 460,10 грн. = 10943,70 грн. мають бути повернуті фінансовою компанією, як безпідставно отримані.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 27.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в спрощеному порядку (а.с.24).

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, однак адвокат Пащук А.І. подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в зменшеному обсязі, та просить суд розглядати справу у його та позивача відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи, та просив розглядати справу у його відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом на підставі кредитного договору №2634625 від 01.12.2020 укладеного між ОСОБА_1 та ТЗОВ «Мілоан». Правонаступником по даному кредиту є ТЗОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», на підставі Договору відступлення прав вимоги №64-МЛ від 11.03.2021 року.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01.09.2022 року по справі №465/8335/21, яке набрало законної сили, визнано виконавчий напис від 20.05.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 35403, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення заборгованості в сумі 20 331,47 грн. з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

Виконавче провадження ВП №6695862 відкрите на виконання виконавчого напису №35403 від 20.05.2021 про стягнення заборгованості в сумі 20331,47 грн. з ОСОБА_2 .

Кошти по виконавчому провадженні ВП№6695862 були стягнені в розмірі 12 403,80 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачами грошових коштів, що стягнені з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, тому отримані відповідачами кошти в сумі 10943,70грн. та 978,91грн., підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

За таких обставин, вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Ч.1 ст.58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності та підтверджено витягом з договору №101402/21 від 14.10.2021, актом виконаних робіт про надання юридичних послуг згідно договору надання правової допомоги від 19.10.2021 від 14.07.2023, копією квитанції №9311-6397-1723-4257 від 14.07.2023.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Як видно із матеріалів справи, позивачі при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1073,60грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення судових витрат із відповідачів на користь позивача.

У зв`язку з наведеним, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивачів 5000,00 витрат на правничу допомогу та 1073,60грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 625, 1212 ЦК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 10 943,70грн. як безпідставно набутих.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 978,91грн. як безпідставно набутих.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят коп.)

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал», код ЄРДПОУ 35234236, місце знаходження за адресою: м. Львів, вул. смаль-Стоцького,1, корпус 28.

Відповідач: приватний виконавець Меленчук Володимир Ігорович, місце знаходження за адресою: м. Львів, вул. Скляна,11-А, офіс 211.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 20.11.2023.

Суддя В. В. Свірідова