Справа № 357/4809/23
Провадження № 2/357/1686/23
У Х В А Л А

23.05.2023 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранов А.Ю. перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до: 1) ОСОБА_2 ; 2) ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 3,2150 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:004:0018, що розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Озернянська сільська рада.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до вимог частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З роз`яснення приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області № 1310/02-31 від 19.04.2023 вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до вказаного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 (1936 р.н.), померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак у зв`язку з тим, що позивач не подав заяву про прийняття спадщини після померлої до нотаріальної контори в 6-тимісячний строк та не був зареєстрований разом з померлою на день її смерті, то він відповідно пропустив термін, визначений ст. 1270 ЦК України. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та роз`яснено, що ОСОБА_1 може звернутись до суду з позовом для поновлення терміну прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Вказане також узгоджується абзацом 1 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

Разом з тим, пунктом 23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (п. 3.3) зазначається, що найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Тобто звернення до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування передбачає факт прийняття спадкоємцем спадщини та неможливість її оформлення.

З матеріалів справи вбачається, що право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 3,215 га з кадастровим номером :03:004:0018, що розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Озернянська сільська рада, підтверджується державним актом серії ЯА № 573517 від 10.01.2006, а відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину пов`язане з тим, що позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини після ОСОБА_4 .

Позивачем у позові не наведено, чим саме нотаріус порушив його право на спадщину у зв`язку з наявною у справі відмовою нотаріуса, яка мотивована пропуском встановленого законом строку, а також вжиті ним (позивачем) заходи з цього приводу та причини пропуску строку.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 року у справі № 914/1128/16.

Отже, ефективний спосіб захист має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Слід зазначити, що неефективний спосіб захисту прав особи може бути окремою підставою для відмови у задоволенні позову, а тому в порядку усунення недоліків вважаю за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 положення наведених вище правових норм з метою визначення останнім способу захисту його прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження, тому вказану позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків. У разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

Керуючись ст. 13, 175, 185, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Цуранов