Справа № 373/2018/18
Провадження № 4-c/373/26/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебедя В.В.,

при секретарі судових засідань Тітровій І.В.,

представника скаржника-адвоката Западнюк Н.І. (в режимі відеоконференції), стягувача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань скаргу ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корецької Т.С. щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, зацікавлена особа стягувач ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Западнюк Н.І. звернулася до суду зі скаргою в інтересах ОСОБА_2 , в якій просить визнати протиправними дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корецької Т.С. (державний виконавець Корецька Т.С.) по складенню розрахунку заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 54768773; скасувати розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні № 54768773 від 06.09.2023, складений державним виконавцем Корецькою Т.С.

На обґрунтування скарги скаржник посилається на те, що у матеріалах виконавчого провадження № 54768773 наявний розрахунок заборгованості від 06.09.2023, відсутні постанови державного виконавця від 15.02.2018 про встановлення тимчасових обмежень, натомість 26.07.2019 державним виконавцем винесено постанови про скасування тимчасових обмежень у зв`язку з погашенням заборгованості у повному обсязі, 09.04.2020 державним виконавцем винесено постанову про скасування заходів примусового виконання на цій же підставі, а тому вказані постанови засвідчують факт відсутності заборгованості боржника станом на 09.04.2020. З огляду на встановлення суми заборгованості у державного виконавця відсутні підстави для здійснення перерахунку заборгованості, наявність після досягнення дитиною повноліття відповідних постанов про скасування заходів примусового виконання у зв`язку з відсутністю заборгованості.

Від представника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук О.М. надійшов відзив, зміст якого зводиться до того, що постанови державного виконавця від 26.07.2019 у виконавчому провадженні № 54768773 скасовані ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 02.04.2019 у справі 373/2018/18, а не у зв`язку з погашенням заборгованості, постанова державного виконавця від 09.04.2020 винесена передчасно, оскільки заборгованість зі сплати аліментів не була погашена в повному обсязі. Всупереч Інструкції з організації примусового виконання рішень боржником не надавались копії квитанцій, про доходи стало відомо з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування форми ОК5 та ОК7, у зв`язку з надходженням яких 25.08.2023 від стягувача державним виконавцем Голосіївського ВДВС у м. Києві здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, починаючи з 01.09.2013 по день досягнення дитиною ОСОБА_3 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 , із врахуванням доходів боржника. Просить відмовити в задоволенні скарги.

Представник боржника-адвокат Западнюк Н.І. підтримала скаргу та просила її задовольнити, вважаючи відзив на скаргу від державного виконавчого органу поданим в порушення ст. 183 ЦПК України, наголосила на досягненні дитиною повноліття.

Стягувач підтримала скаргу та не заперечувала проти її задоволення з тих підстав, що вона не зверталась за розрахунком заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність боржника, державного виконавця, дії якого оскаржуються, представника державного виконавчого органу.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про відмову у задоволенні скарги з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Голосіївському ВДВС у м. Києві перебуває на підставі виконавчого листа від 14.08.2012 рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області у справі 2-856/2012, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше частини мінімальних доходів громадян, починаючи з 05.12.2000 і до досягнення дитиною повноліття (виконавче провадження № 54768773).

06.09.2023 державним виконавцем Корецькою Т.С. після отримання сформованих Пенсійним фондом України індивідуальних відомостей про застраховану особу (боржника) з Реєстру застрахованих осіб проведено розрахунок заборгованості з урахуванням усіх доходів боржника за період з 01 вересня 2013 по 31 липня 2018, день досягнення дитиною ОСОБА_3 повноліття, та визначено заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 97337,15 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» (Закон) є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частинами 1, 2, 3 ст. 18 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно, і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У статті 129 Конституції України закріплено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини 5 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Порядок стягнення аліментів визначений частинами 1, 3, 4, 9 ст. 71 Закону.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження (ч. 4 ст. 71 Закону).

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Відповідно до пункту 9 розділу XVI означеної Інструкції виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Доводи представника боржника суд вважає необґрунтованими, оскільки він фактично посилається на зміст постанов одного з державних виконавців у виконавчому провадженні, в яких вказано про відсутність заборгованості, не надаючи докази, якими повинна підтверджуватись сплата аліментів.

Досліджені в судовому засіданні докази вказують на те, що на дату здійснення розрахунку забогованості зі сплати аліментів, боржником не було здійснено платежів по аліментам за період серпень 2018 рок-липень 2019 року, чого не спростовано боржником, його представником. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів здійснено державним виконавцем після подання стягувачем відомостей про доходи боржника за формою ОК5 відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 71 Закону.

Суд вважає, що державний виконавець Корецька Т.С. діяла в межах та спосіб, передбачений Законом та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, визначивши розмір заборгованості зі сплати аліментів, що є прямим обов`язком.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.

Суд доходить до висновку про те, що державний виконавець Корецька Т.С. мала законні підстави для перерахунку аліментів за період до досягнення дитиною боржника повноліття, рішення іншого державного виконавця про скасування тимчасових обмежень не мають преюдиційного значення при розрахунку заборгованості.

Крім цього, сторонами виконавчого провадження не надано доказів погашення боржником заборгованості зі сплати аліментів за певний період, що свідчить про неповне виконання рішення суду боржником, а тому суд уважає скаргу на дії державного виконавця необґрунтованою, яка не підлягає задоволенню за недоведеністю доказами погашення заборгованості в межах суми, що міститься в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Керуючись статтями 260, 447, 450-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволені скарги ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корецької Т.С. щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, зацікавлена особа стягувач ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

СУДДЯ: В.В. ЛЕБІДЬ