Справа № 346/1773/23
Провадження № 2/346/923/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2023 р.м. Коломия
Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді: Валігурської Л.В.
за участю секретаря: Вербіщук О.Д.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Коломия позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -
І. Виклад позиції позивача та відповідача.
07.04.2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 04.04.2015 між ним та відповідачкою був укладений шлюб. У шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.01.2022 шлюб між ними розірвано, малолітнього сина залишено проживати разом з ним. Вказує на те, що матір дитини виїхала за межі України, після розірвання шлюбу зовсім не цікавиться та не спілкується з сином, матеріальної допомоги на його утримання не надає, усі витрати по утриманню дитини сплачує він самостійно. В добровільному порядку домовитись з відповідачкою щодо сплати аліментів на утримання їхнього сина не представилось можливим. На його думку, оскільки відповідачка є здоровою, працездатною, матеріально забезпеченою, працює за кордоном, де отримує високі доходи, інших утриманців не має, що дає їй можливість сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі по 2500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідач ОСОБА_3 відзив на позовну заяву не подавала.
ІІ. Процесуальні дії суду у справі.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.04.2023 позовну заяву ОСОБА_6 залишено без руху та надано позивачу строк 10 (десять) днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, які позивачем усунуто 13.04.2023.
Суд ухвалою від 13.04.2023 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, судовий розгляд призначено на 08.05.2023.
Позивач ОСОБА_7 про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її участі не заявляла, заперечень проти позову не надала, тому на підставі ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, суд постановив здійснювати заочний розгляд справи.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
VІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.
ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження від 07.10.2015 серії НОМЕР_1 , видане Жукотинською сільською радою Коломийського району, актовий запис №13. Батьками дитини зазначені позивач ОСОБА_8 та відповідачка ОСОБА_3 .
Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.01.2022 та ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.03.2022 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , зареєстрований 04.04.2015 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Косівського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №22 розірвано. Неповнолітню дитину ОСОБА_4 проживати з батьком ОСОБА_9 .
Згідно довідки Жукотинського старостинського округу виконавчого комітету Коршівської сільської ради №103 від 12.04.2023 позивач та його малолітній син ОСОБА_10 ?юк ОСОБА_11 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 .
V. Оцінка Суду.
Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Згідно ст. ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини.
За приписами ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України).
Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 гривні.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Досліджені судом докази свідчать, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 як батьки мають у рівній мірі нести відповідальність за матеріальне забезпечення своєї дитини і саме вони зобов`язані забезпечити малолітньому ОСОБА_12 рівень життя необхідний для достатнього розвитку.
З урахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для малолітньої дитини відповідного віку, гарантованого мінімального розміру стягуваних аліментів, матеріального стану позивача, в обсязі доведеному позивачем, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 має можливість утримувати свого сина на рівні достатньому для його нормального фізичного та духовного розвитку, оскільки доказів протилежного останньою суду надано не було.
У той же час суд вважає, що розмір аліментів, заявлений позивачем до стягнення є таким, що не відповідає обставинам, встановленим під час судового розгляду, оскільки доказів того, що остання має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі суду надано не було, відповідних клопотань щодо витребування тих чи інших доказів завлено не було, а тому на думку суду, сума заявлена позивачем є завищеною і жодним чином необґрунтованою.
Неспроможним є посилання позивача і на необхідність визначення розміру аліментів на рівні не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки у разі визначення розміру у твердій грошовій сумі, останній підлягає індексації. Крім того законом гарантований мінімальний рівень не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно зайвим є ухвалення окремого рішення в цій частині.
За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню, а розмір аліментів має бути визначений на рівні 1700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Таким чином, вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд встановлює, що згідно вимог ст. 191 СК України аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 07.04.2023
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
VІ. Заходи забезпечення позову (заяви).
Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали.
VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 1073,60 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-182, 184, 191 СК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 259, 263, 265, 274-284, 288, 289, 354-355, 430ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_13 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_13 на утримання малолітньої дитини: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1700 (одній тисячі сімсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, почавши стягнення з 07.04.2023.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
* Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в рахунок відшкодування судового збору 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.
* Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя: Л.В. Валігурська