У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача про відвід судді в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів

в с т а н о в и в:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 (далі - відповідач), у якій позивач просить суд:

-змінити розмір і спосіб стягнення аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2018 на користь відповідача на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 1/4 частини від усіх видів доходів на тверду грошову суму в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 14.09.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

До суду від представника відповідача надійшла заява про відвід судді. Заява обґрунтована тим, що головуючий суддя, на переконання представника відповідача, порушує процесуальні права відповідачки та її представника, що позитивно впливає на позивача.

Всебічно і повно дослідивши обставини справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення питання про відвід судді, а також перевіривши доводи представника відповідача, викладені в поданій ним заяві, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, зважаючи на таке.

Згідно з частиною 1 статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Частиною 3 цієї ж статті ЦПК України встановлено правило, за яким якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до положень частини 7 статі 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (частина 8 статті 40 ЦПК України).

Судове засідання у справі призначено на 27.11.2023 (понеділок), тоді як до суду заява про відвід надійшла 23.11.2023 (четвер).

Статтею 123 ЦПК України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто день, в якому безпосередньо мав місце момент початку перебігу строку, при обчисленні останнього не враховується.

За таких обставин слід констатувати про те, що заява про відвід судді надійшла пізніше, ніж за 3 робочі дні до судового засідання. Відтак із урахуванням цитованих приписів процесуального закону розгляд такої заяви потрібно здійснювати в порядку письмового провадження без повторного автоматизованого розподілу.

Підстави для відводу передбачено статтею 36 ЦПК України.

За змістом частини 1 відповідної статті ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд звертає увагу представника позивача на положення частини 4 статті 36 ЦПК України, де зазначається, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, при вирішенні питання про відвід судді, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" від 17.07.1997, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до пунктів 103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 "для того, щоб встановити, чи може суд вважатися "незалежним" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, слід звернути увагу на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (2) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності.

Водночас, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії".

Суд наголошує, що при вирішенні того, чи є у конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що суддя може бути небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 44 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та пункт 58 рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" від 07.08.1996).

Як зазначалося, відповідно до положень статті 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді цивільної справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи.

Тому, для відведення судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Водночас, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Із урахуванням практики Європейського суду з прав людини, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування упередженості, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Обґрунтовуючи заяву про відвід представник відповідача покликається на те, що клопотання про залишення позовної заяви без руху, заявлене представником відповідача, було розглянуте по суті за його відсутності в судовому засіданні та, більше того, у задоволенні такого клопотання було відмовлено.

Окрім цього, представник відповідача вказує на те, 14.11.2023 суд залишив без задоволення клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції, тоді як із дійсних обставин слідує, що суд має технічну можливість забезпечення судового провадження у дистанційному режимі.

З цього приводу суд зазначає про те, що наведені аргументи за своєю суттю зводяться до незгоди із процесуальними рішеннями судді, оскільки в задоволенні заяв представника відповідача було відмовлено.

Між тим, доцільно зауважити про те, що представник не позбавлений можливості включати такого роду заперечення до апеляційної скарги на рішення, ухвалене за наслідками розгляду справи.

Твердження про порушення суддею процесуальних прав відповідачки та її представника, що нібито позитивно впливає на позивача, слід оцінити критично, зважаючи на те, що такі доводи є абстрактними. Так, представник відповідача жодним чином не конкретизував та не підтвердив те, які ж саме переваги отримав позивач.

При цьому суд вказує на те, що використання адвокатських послуг щодо представництва є правом відповідачки, реалізацію якого вона здійснює на власний розсуд. Тобто відповідачка наділена правом вирішувати чи користуватися правничої допомогою в цілому, а якщо так, то якого адвоката їй залучати. При цьому вибір представника, який здійснює свою діяльність поза межами Закарпатської області, власне і являється проявом реалізації права відповідачки на професійну правничу допомогу. Твердження про те, що відповідачка несе ризики реалізації такого права сумнівів не викликає.

Із урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для висновку про порушення процесуальних прав відповідачки.

З приводу твердження про вирішення клопотання представника відповідача за його відсутності в судовому засіданні суд додатково роз`яснює те, що відкладення судового засідання не є автоматичним наслідком відсутності учасника процесу в судовому засіданні, оскільки в такому разі суд повинен вирішити можливість вирішення певного питання за відсутності відповідного учасника справи чи його представника.

Посилання представника відповідача на інші цивільні справи, які перебувають на розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для вирішення питання про відвід є неприйнятними з огляду на те, що у справах №308/12469/23, №308/15307/23 та №308/10345/23 судові засідання в режимі відеконференції призначалися на 24.10.2023, 03.11.2023 та 29.09.2023 відповідно.

У свою чергу, питання про наявність технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку вирішувалося 14.11.2023.

Досліджувані аргументи представника відповідачки жодним чином не спростовують аргументи суду про (1)обмежена кількість залів судових засідань, обладнаних системою відеоконференцзв`язку, (2) навантаження суддів і (3) пріоритетне використання залів для забезпечення зв`язку з місцями попереднього ув`язнення осіб, які перебувають під вартою, та установами виконання покарань.

Більше того, за правилами статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Таким чином, процесуальний закон встановлює строки, протягом яких спір має бути вирішений. Вказані вимоги, очевидно, також мають братися до уваги при вирішенні питань про доцільність та можливість проведення судових засідань у режимі відеоконференції.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що заява представника відповідача про відвід судді Данка В.Й., не містить належного правового обґрунтування підстав відводу головуючому судді, а тому у задоволенні такої заяви необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 12, 13, 18, 33-40, 81, 258-260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви представника відповідача про відвід судді відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за результатами розгляду справи.

Суддя В.Й. Данко