КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 88-ц/824/25/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Буняка Валерія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року за нововиявленими обставинами,

у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів», третя особа: Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» (далі - ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів»), третя особа: Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду у частині поновленні на роботі та стягненні суми середнього заробітку за один місяць.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року апеляційну скаргу ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 квітня 2021 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено.

06 квітня 2023року від адвоката Буняка В.С. в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року за нововиявленими обставинами, у якій останній просить скасувати судове рішення за ново виявленими обставинами та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів», а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 квітня 2021 року залишити без змін.

Заява обґрунтована тим, апеляційна інстанція, скасовуючи рішення суду першої інстанції від 23.04.2021 вважала, що підставою для поновлення ОСОБА_1 на роботі у цій справі була постанова Київського апеляційного суду від 23.07.2020 №761/3894/18, якою скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2018 про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову про поновлення на роботі й стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.

Вказав, що постановою Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.09.2021 у справі №761/3894/18 касаційну скаргу ДП «Поліграфічний комбінат «України» по виготовленню цінних паперів задоволено. Постанову Київського апеляційного суду від 23.07.2020, якою задоволено позов ОСОБА_1 про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2018 залишено в силі.

А отже, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2018набрало законної сили з дня прийняття судом касаційної інстанції, тобто 22.09.2021, а тому є обов`язковим до виконання для посадових осіб підприємств від яких залежить реалізація прав особи підтверджених судовим рішенням. Тобто позовні вимоги позивача у цій справі не підлягають задоволенню, оскільки правові підстави для поновлення ОСОБА_1 на роботі відпали.

Крім того, зазначено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23.06.2022 було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2018 за нововиявленими обставинами, яке скасовано та прийнято нове про задоволення позову ОСОБА_1 про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вказане рішення залишено в силі постановою Київського апеляційного суду від 22.03.2023 і з зазначеної дати набуло законної сили, а тому з указаної дати виникла нововиявлена обставина для скасування постанови Київського апеляційного суду в даній справі.

Відтепер позовні вимоги позивача у цій справі про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню, оскільки правові підстави для поновлення ОСОБА_1 вступили в дію, встановлені судовим рішення, яке набуло законної сили й є обов`язковим до виконання на території України згідно ст. 129 Конституції України.

У відзиві на заяву про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року за нововиявленими обставинами адвокат Гончар М.Г. просила відмовити в її задоволенні, а рішення апеляційної інстанції залишити в силі.

Вказано, що у справах № 761/3894/18 та 761/41756/20 Верховний Суд переглядаючи рішення попередні інстанцій зазначив, що усі звільнення позивачки є законними та обґрунтованими.

Крім того вказує, що в постанові апеляційної інстанції від 30 листопада 2021 року не було посилань на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року при встановленні обставин справи, а тому відсутні підстави стверджувати, що постанова ґрунтується на вказаному рішенні.

Представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час розгляду справи (а.с. 247, 247 б т.3).

При цьому, колегія суддів враховує, що представник ДП «Поліграфкомбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» приймав участь під час судового розгляду справи в суді апеляційної інстанції у судовому засіданні й 11.07.2023 року надавав пояснення по справі (а.с. 207,208 т.3).

Відповідно до справи, представник відповідача у подальшому у жодне судове засідання не з`явився, неодноразово подавав клопотання про відкладення справи розглядом зазначаючи причини неявки (перебування на лікарняному, у відпустці, продовження відпустки) (а.с.217, 227, 242 т.3).

Відповідно до ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи не перешкоджає розгляду справи, проте суд може відкласти розгляд справи, якщо повідомлені стороною причини неявки буде визнано поважними.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність поважних причин неявки представника відповідача, остільки до справи не долучено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених у клопотаннях причин неявки. Зокрема, до клопотань не було додано листок непрацездатності чи довідку медичної установи, який би підтверджував факт хвороби представника, а також накази про відпустку та її продовження. Тобто, до справи не було долучено доказів, які б свідчили про поважність причин неявки представника державного підприємства в судові засідання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Окрім того, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Дана справа не знаходить свого вирішення з квітня 2023 року, що не відповідає встановленим процесуальним законом строкам і свідчить про порушення розумних строків її розгляду.

Відхиляючи клопотання, колегія суддів враховує, що представник відповідача надав відзив на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, в якій ґрунтовно і змістовно виклав свою позицію за змістом поданої по справі заяви, приймав участь у розгляді справи, надавав пояснення щодо законності попереднього звільнення нині директора державного підприємства.

З огляду на викладене та з метою дотримання передбачених законом розумних строків розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника державного підприємства, а вказані ним у заяві про відкладення розгляду причини неявки визнати неповажними.

Представник третьої особи належним чином повідомлений про час розгляду справи, що стверджується направленими згідно ч. 6 ст.128 ЦПК України на офіційну електронну адресу третьої особи судової повістки і повідомленням про її доставлення, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши в судовому засіданні адвоката Буняка В.С. в інтересах ОСОБА_1 , який просив заяву задовольнити, представника відповідача - адвоката Гончар М.Г., яка просила у задоволенні заяви відмовити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами", нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Так, в поданій до суду заяві адвокат Буняк В.С. в інтересах ОСОБА_1 вказує, що істотними обставинами перегляду судового рішення є те, що 22.03.2023 виникла нововиявлена обставина для скасування постанови Київського апеляційного суду від 30.11.2021, остільки рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23.06.2022 задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2018 за нововиявленими обставинами, яке за наслідками розгляду скасовано та прийнято нове про задоволення позову ОСОБА_1 про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вказане рішення залишено в силі постановою Київського апеляційного суду від 22.03.2023 і з зазначеної дати виникла ново виявлена обставина у даній справі - скасування судового рішення від 25.09.2018, яке стало підставою для ухвалення постанови Київського апеляційного суду від 30.11.2021, яка підлягає перегляду.

Колегія суддів вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що обставини на які посилається заявник як на нововиявлені є такими, що входять до переліку обставин, які передбачені ст. 423 ЦПК України, з огляду на наступне.

Наказом директора ДП «ПК «Україна» по виготовленню цінних паперів» від 16 червня 2017 року № 569-к ОСОБА_1 прийнято на посаду заступника директора з персоналізації документів ДП «ПК «Україна» по виготовленню цінних паперів» з 16 червня 2017 року (а.с. 18, т. 1).

Відповідно до наказу директора ДП «ПК «Україна» по виготовленню цінних паперів» від 29 серпня 2017 року № 879-к ОСОБА_1 переведено на посаду заступника директора з інформаційних технологій та персоналізації з 29 серпня 2017 року.

Наказом ДП «ПК «Україна» по виготовленню цінних паперів» від 26 грудня 2017 року № 1452-к ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора з інформаційних технологій та персоналізації на підставі пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України з 26 грудня 2017 року (а.с. 19, т. 1).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року у справі № 761/3894/18 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «ПК «Україна» по виготовленню цінних паперів», третя особа - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року у справі № 761/3894/18 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі № 761/3894/18 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у справі № 761/3894/18 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Шевченківського. районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним наказ ДП «ПК «Україна» по виготовленню цінних паперів» від 26 грудня 2017 року № 1452-к, яким звільнено ОСОБА_1 з посади заступника директора з інформаційних технологій та персоналізації на підставі пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України з 26 грудня 2017 року.

Поновлено ОСОБА_1 на вказаній посаді з 27 грудня 2017 року. Зобов`язано ДП «ПК «Україна» по виготовленню цінних паперів» внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 . Стягнуто з ДП «ПК «Україна» по виготовленню цінних паперів» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 1 839 144,38 грн, з утриманням підприємством з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів та стягнуто 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до наказу ДП «ПК «Україна» по виготовленню цінних паперів» від 29 липня 2020 року № 690-к, на виконання постанови Київського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у справі № 761/3894/18, ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника директора з інформаційних технологій та персоналізації з 27 грудня 2017 року (а.с. 37, т.1).

03 серпня 2020 року ОСОБА_1 ознайомлено з наказом підприємства від 29 липня 2020 року № 690-к, а також з наказом підприємства від 25 вересня 2017 року № 1018-к, згідно з яким з 25 вересня 2017 року посаду заступника директора з інформаційних технологій та персоналізації скорочено. Вказаним повідомленням відповідач попередив позивачку про наступне вивільнення із займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України та надав перелік вакансій на підприємстві станом на 30 липня 2020 року.

Наказом ДП «ПК «Україна» по виготовленню цінних паперів» від 18 листопада 2020 року № 1129-к ОСОБА_1 було звільнено з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням чисельності штату (а.с. 47, т. 1).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним наказ директора ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» від 18 листопада 2020 року № 1129-к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з інформаційних технологій та персоналізації на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 з 19 листопада 2020 року на посаді заступника директора з інформаційних технологій та персоналізації ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів».

Зобов`язано ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1 . Стягнуто з ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 581 240 грн 86 коп. з утриманням підприємством з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, а також витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 грн та судовий збір у розмірі 840,80 грн. Допущено негайне виконання рішення суду у частині поновлення на роботі та стягненні суми середнього заробітку за один місяць (а.с. 251-259 т.1).

На дане судове рішення ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» подано апеляційну скаргу.

Між тим, під час апеляційного провадження справи постановою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 761/3894/18 касаційну скаргу ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» задоволено. Постанову Київського апеляційного суду від 23 липня 2020 року скасовано, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року залишено у силі. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

За наслідками апеляційного розгляду цієї справи, судом визнано помилковими висновки районного суду щодо наявності підстав поновлення позивачки на роботі, остільки попереднє звільнення ОСОБА_1 при розгляді справи № 761/3894/18 визнано законним, то відпали правові підстави до поновлення її на роботі у цій справі, а тому за наслідками апеляційного розгляду постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 квітня 2021 року скасовано і ухвалено нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 у позові (а.с. 194-199 т.2, 122-129 т.3).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є обставини, які визначені частиною другою статті 423 ЦПК України.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказі, що призвело ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду (ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Зазначена норма містить вичерпні підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2022 року, яке залишено в силі постановою апеляційної інстанції від 22 березня 2023 року, задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2018 за нововиявленими обставинами.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2018 у справі № 761/3894/18 за позовом ОСОБА_1 до ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів», третя особа : Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди скасовано за нововиявленими обставинами та ухвалено нове судове рішення, який позов задоволено частково.

Визнано незаконним наказ ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» № 1452-к від 26.12.2017, яким ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора з інформаційних технологій та персоналізації на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України з 26.12.2017. Стягнуто з ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» на користь ОСОБА_1 . Стягнути з Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 6 014 949 грн 52 коп. (без врахування податків і інших обов`язкових платежів) та витрати на правову допомогу у розмірі 4500 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Отже, рішенням районного суду від 23 червня 2022 року у справі № 761/3894/18 встановлено факт неправомірності попереднього звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з інформаційних технологій та персоналізації на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України з 26.12.2017, у зв`язку з чим поновлено на роботі й стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення поданої ОСОБА_1 заяви про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування постанови Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року - у зв`язку з скасуванням рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2018 у справі № 761/3894/18.

Перевіряючи законність постановленого по справі рішення, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо порушення роботодавцем під час звільнення ОСОБА_1 з роботи положень ч.1-3 ст.49-2 КЗпП України з причин неналежного попередження про наступне вивільнення за два місяці та відсутність у справі доказів існування на підприємстві станом на час звільнення позивачки посад, аналогічних тій, яку вона обіймала, остільки згідно долучених до справи доказів ОСОБА_1 неодноразово пропонувалися вакантні на підприємстві посади, доказів протилежного до справи не долучено (а.с.183-187 т.1)..

Поспішними є й висновки про поновлення позивачки на посаді, яка не була ведена до штатного розпису, остільки необхідності введення посади заступника директора з інформаційних технологій на момент поновлення ОСОБА_1 на роботі 26 грудня 2017року не було у зв`язку з тим. Що дана посада була у штатному розписі державного підприємства станом на указану дату.

Разом з тим, районний суд дійшов правильного висновку про те, що розірвання трудового договору з позивачкою відбулося з порушенням її трудових прав, всупереч вимог Статуту підприємства без погодження із Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

Таким чином, є підстави до залишення без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва ухваленого 23 квітня 2023 року у даній справі, яким позов ОСОБА_2 задоволено, з огляду на таке.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно п. п. 7.4., 11.2.7. і 11.2.8 Статуту ДП "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" державне підприємство зобов`язано погоджувати з Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України організаційну структуру та звільнення заступників директора підприємства.

Разом з тим, як убачається зі змісту листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 28.12.2020 № 2141-05/76413-07 погодження з Міністерством звільнення позивачки з посади заступника директора з інформаційних технологій та персоналізації з 18.11.2020 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, не проводилося.

Відповідно до справи, листом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 20.12.2017 № 2202-16/47517-08 надавалася згода на звільнення позивача із займаної посади на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, в той час оспорюваним наказом ОСОБА_1 було звільнено за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Отже, мали місце відмінні між собою правові підстави до розірвання з позивачкою трудового договору, в той час як Статутом підприємства передбачено необхідність погодження звільнення позивачки із займаної посади з Міністерством економічного розвитку та торгівлі України.

Враховуючи обставини справи, пов`язані зі звільненням позивачки всупереч положень Статуту державного підприємства, без належного погодження з Міністерством, а також обставини, які виникли на час перегляду постанови суду апеляційної інстанції та пов`язані з визнанням попереднього звільнення позивачки при розгляді справи 761/3894/18 незаконним, правові підстави для поновлення ОСОБА_1 вступили в дію згідно постанови Київського апеляційного суду 22 березня 2023року.

Отже, при наявності порушень, допущених під час розірвання з позивачкою трудового договору, а також чинність рішення суду щодо незаконності попереднього звільнення ОСОБА_1 з роботи, яке набуло законної сили і є обов`язковим до виконання в силу положень ст.129 Конституції України, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про незаконність наказу № 1129-к від 18.11.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з інформаційних технологій та персоналізації на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП, що слугує підставою до поновлення її на роботі з 19.11.2020 на указаній посаді та надає правові підстави до внесення відповідних змін до її трудової книжки.

При цьому, колегія суддів враховує наявні у справі докази про те, що з 17 серпня 2021 року ОСОБА_1 обіймає посаду директора Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" (а.с.248 т.3).

Між тим, оспорюваним наказом позивачку звільнено з посади заступника директора з 19 листопада 2020 року, в той час як оскаржуване рішення ухвалено 23 квітня 2021року, тобто до призначення позивачки на посаду директора державного підприємства, що дає правові підстави до поновлення її на роботі з дати незаконного звільнення.

Вирішуючи питання стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів враховує наступне.

Так, переглядаючи постанову суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами, колегія суддів вбачає наявність підстав до залишення в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року, щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно довідки про нарахування та утримання у 2020 році позивачці після поновлення на роботі здійснювалися виплати з розрахунку 1317 грн 38 коп. в день.

Між тим, Колективним договором, чинним у 2020 році, визначено інший мінімальний розмір посадового окладу заступника директора.

Положеннями Колективного договору Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" за 2018-2019 років з змінами та доповненнями до нього № 5 від 11.02.2020, зокрема, у додатку N 6 до договору зазначається, що з 2018 року розмір посадового окладу заступника директора підприємства встановлюється на 10-30 відсотків менше від посадового окладу директора (а.с.142-156 т.1).

Відповідно, мінімальний розмір посадового окладу для заступника директора, незалежно від конкретної особи, складає 70 відсотків від розміру посадового окладу директора Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів".

Згідно відповіді Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 11.01.2021 N 2142-06/1030-07 з 09 квітня 2019 року розмір посадового окладу директора Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" складав 161 455 грн 80 коп. на місяць (а.с.158 т.1).

Отже, мінімальний розмір посадового окладу позивачки, як заступника директора, для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу у 2020 році не може бути меншим, ніж 113019 грн 06 коп. на місяць або 5381 грн 86 коп. за один робочий день.

Згідно п. п. 2 і 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.02.95 № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється наступним чином (пункту 4 цього Порядку): в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Як установлено, що останні чотири місяці відповідачем не нараховувалася позивачці заробітна плата не з її вини, відповідно розрахунок має проводитися виходячи з установленого в трудовому договорі посадового місячного окладу. Але враховуючи, що в порушення п. 3.1.4. Колективного договору за 2018-2019 рік позивачці посадовий оклад при поновленні на роботу встановлено не було, а фактично застосований оклад був нижчий за мінімальний розмір, визначений Колективним договором, який діяв у 2020 році.

За таких обставин, коли умови оплати праці позивачки передбачено положеннями Колективного договору, який не виконувався відповідачем, колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про необхідність врахування під час проведення розрахунків розміру посадового окладу ОСОБА_1 , який діяв згідно штатного розпису у 2017 році.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність застосування до виниклих правовідносин положень Колективного договору щодо оплати праці заступника директора.

Відповідно до матеріалів, розмір посадового окладу директора Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" у 2020 році становив 161 455 грн 80 коп. на місяць, а отже, посадовий оклад позивачки, не може бути меншим ніж 113 019 грн 06 коп. на місяць або за один день.

З урахуванням викладеного, обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками районного суду в частині визначення середнього денного розміру заробітної плати позивачки в сумі 5381 грн 86 коп. перебування її у вимушеному прогулі, який обраховується з дати незаконного звільнення по день ухвалення рішення та становить 108 робочих днів.

За таких обставин, середній заробіток позивачки за весь час вимушеного прогулу у сумі 581 240 грн 88 коп. районним судом обраховано правильно.

Щодо витрат на правничу допомогу заявлену в суді першої інстанції в розмірі 30 000 грн стягнуту з відповідача на користь позивачки, варто зазначити наступне.

Убачається, що між позивачкою та Буняком В.С. підписано договір № 17-ц/20 про надання правничої допомоги у цивільній справі від 19 листопада 2020 року (а.с. 12 т.1).

З п. 6.1. указано договору № 17-ц/20 про надання правничої допомоги у цивільній справі від 19 листопада 2020 року убачається, що ціна однієї години адвоката складає 2000 грн й сторони погодили, що загальна кількість годин, необхідна адвокату на даному етапі виконання договору, для підготовки й направлення до суду позовної заяви й усіх додатків до неї складає 12 годин. Загальна ціна робота адвоката на стадії до першого судового засідання складає 24 000 грн.

Відповідно до п. 6.2. ціна участі адвоката в одному засіданні складає 3 000 грн за судове засідання. Клієнт попередньо оплачує ціну двох судових засідань, кількість яких є мінімальною для загального позовного провадження.

Згідно пункту 6.3. сторони погодили, що базова ціна адвокатських послуг за даним договором складає 30 000 грн.

Встановлено, що кошти в розмірі 30 000 грн, які понесені ОСОБА_1 сплачені відповідно до квитанції від 17.12.2020 (а.с. 10 т.1).

Отже, понесені витрати позивачкою узгоджені з адвокатом та підтверджені належними доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду, щодо відсутності допустимих доказів наявності підстав для зменшення понесених позивачкою витрат на оплату правничої допомоги адвокат, оскільки у скріншоті веб сторінки з цінами на послуги адвоката, приєднаному до заперечень на відповідь позивачки, зазначена лише абстрактна мінімальна вартість цих послуг без урахування складності справ та кваліфікації конкретного адвоката чи конкретної юридичної фірми. Також є недопустимим посилання відповідача на судові витрати на правничу допомогу в іншій справі.

Таким чином, враховуючи, узгодження між позивачкою та адвокатом Буняком В.С. суми витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн та відсутність обґрунтованих заперечень відповідача, апеляційна інстанція не вбачає підстав для зменшення її розміру.

Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року є обґрунтованим та з урахуванням встановлених нововиявлених обставин підставно підлягає залишенню в силі.

Крім того, представник ОСОБА_1 02 жовтня 2023 року подав до суду клопотання в якому просив стягнути з відповідача 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц.

Надання адвокатських послуг Буняком В.С. підтверджується підписаний з ОСОБА_1 договір № 17-ц/20 про надання правничої допомоги у цивільній справі від 19 листопада 2020 року (а.с. 12 т.1).

На підтвердження понесених позивачкою витрат адвокат Буняк В.С. долучив акт надання послуг № 9 від 23 вересня 2023 року, в якому зазначені надані ним ОСОБА_1 послуги:

написання та подання відзиву на касаційну скаргу та письмових пояснень, отримання виконавчого листа та написання адвокатського запиту у справі № 761/3894/18 - 5 год. - 10 000 грн;

написання та подання заяви за нововиявленими обставинами до Київського апеляційного суду у справі № 761/41756/20 - 3 год. - 6 000 грн;

участь в судових засіданнях у Київському апеляційному суді у справі № 761/41756/20 3 засідання - 9 000 грн (а.с. 231 т.3).

Вказане підтверджується долученою копією квитанції від 26 вересня 2023 року на суму 25 000 грн (а.с. 231 на звороті т. 3).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за надання правничої допомоги, апеляційний суд враховує загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, складність справи та виконаних адвокатом робіт; час, витрачений адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для апелянта.

При цьому враховується й те, що представник позивачки направляв вказане клопотання про понесені витрати на електронну адресу відповідача, між тим, заперечень на нього не надійшло.

Оскільки заяву позивачки про перегляд постанови апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами задоволено, то відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню з ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» повністю.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення заяви адвоката Буняка В.С. в інтересах ОСОБА_1 та стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача в розмірі 15 000 грн.

Керуючись ст. ст. 423, 425, 429 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву адвоката Буняка Валерія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року за нововиявленими обставинами задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року скасувати за нововиявленими обставинами.

Апеляційну скаргу державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з розглядом заяви в суді апеляційної інстанції на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: