Справа № 523/2332/22
Провадження №2/523/1497/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

представника позивача адвоката Шелкова С.Г.

представника відповідача адвоката Димовчі М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Органу опіки та піклування в особі Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області про усунення перешкод у вихованні і спілкуванні з дитиною, визначення участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких просить:

зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

встановити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із малолітньою дочкою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши наступний порядок зустрічей:

-двічі на тиждень по буднім дням, кожного вівторка та четверга з 17.30 год. до 20.00 год., без присутності матері;

-щонеділі з 10.00 год. до 18.00 години, враховуючи стан здоров`я дитини, без присутності матері;

-два рази на місяць з 18.00 год. суботи до 15.00 год. неділі, враховуючи стан здоров`я дитини, без присутності матері;

-безперешкодне проведення відпустки батька з донькою без участі матері, щороку, у літній період тривалістю 14 діб.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20.04.2018р. до 10.11.2021р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у них народилась дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На теперішній час між ним та відповідачкою склались напружені відносини, почалися непорозуміння з приводу участі батька у виховані доньки, зустрічам батька з донькою створюються штучні перешкоди відповідачкою, що призвело до неможливості нормального спілкування батька з донькою.

Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді 28.04.2022р. було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Від ОСОБА_2 11.07.2022р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить визначити участь ОСОБА_1 у побаченнях та спілкуванні з малолітньою дитиною, ОСОБА_3 лише за її присутності, із завчасним попередженням її про побачення з донькою, а також з її попередженням про неможливість зустріч з дочкою.

Свої заперечення відповідач мотивує тим, що доводи ОСОБА_1 про те, що нею штучно створюються обставини, через які він нібито не може нормально зустрічатися з донькою не відповідають дійсності. На думку відповідачки, напружені відношення між нею та позивачем виниклии внаслідок того, що останній не враховує інтереси малолітньої дочки, яка потребує особливого материнського догляду. ОСОБА_1 своєю агресивною поведінкою вимагає від неї передати йому доньку без її участі, поклавши ці обов`язки на зовсім чужу жінку, яка з ним співмешкає з аналогічною буйною поведінкою. Відповідач заперечує віддавати дитину позивачу на тривалий час без її присутності, та вважає, що це є недопустимим в силу віку дитини, дотримання режиму годування (дієти відповідно до віку), зміни дитячого одягу, використання гігієнічних засобів догляду, дотримання розпорядку (режиму) дня дитини, прийому ліків тощо. За твердженням ОСОБА_2 на тепрішній час передчасно і недоцільно змінювати місце перебування дитини до досягнення нею 6 років. Посилаючись на вказані обставини відповідач просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково, шляхом визначення графіку побачень ОСОБА_1 з донькою у присутності матері, із завчасним її попередженням.

16.09.2022р до суду надійшла відповідь на відзив від позивача ОСОБА_1 в якому він просить встановити графік його побачень з донькою без присутності матері.

Ухвалою суду від 16.01.2023р. було закрито підготовче провадження у справі з призначення розгляду справи за участю сторін.

17.05.2023р. до суду надійшов висновок органу опіки та піклування від 15.05.2023р. № 01-357.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали просять задовольнити у повному обсязі. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що на теперішній час він проживає за двома адресами зокрема за місцем де було проведено обстеження його житлових умов в с. Крижанівка та в АДРЕСА_1 . Також, позивач вказав, що дійсно він раз на тиждень бачиться з дочкою, проте виключно в присутності матері, що вважає безпідставним.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні не заперечуючи проти періодичних побачень ОСОБА_1 з дочкою, натомість заперечували проти таких побачень без присутності матері. На думку ОСОБА_2 побачення ОСОБА_1 з дочкою буде можливе без її присутності лише після досягнення дитиною 5 років, коли дитина самостійно зможе розповідати про свої потреби.

Орган опіки та піклування не забезпечив участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини прийшов до наступного висновку.

З 20.04.2018р. року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.11.2021р. (справа №523/16842/21).

Під час шлюбу у подружжя народилась дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу, сторони проживають окремо один від одного. Малолітня дочка на теперішній час проживає з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Втім, як було повідомлено позивачем у судовому засіданні, проте документально не підтверджено, він на теперішній час, крім вказаної вище адреси, також проживає в АДРЕСА_1 з співмешканкою від спільного проживання з якою у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина.

Актом обстеження умов проживання від 13.07.2022р., проведеного головним спеціалістом служби у справах дітей Фонтанської сільської ради, було встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) є усі умови для розвитку малолітньої дитини.

Висновком органу опіки та піклування Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області від 15.05.2023р. №01-357, було рекомендовано встановити спосіб участі батька, ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення спілкування:

щотижня з урахуванням режиму дня малолітньої та її стану здоров`я два будні дні у зручний для дитини час, а також один вихідний день з 11.00-20.00год.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про охорону дитинства» (Закон № 2402-III), Цивільним Кодексом (ЦК) України, Сімейним Кодексом (СК) України, зокрема статтями 141, 151 СК за якими, мати, батько мають рівні права та обов`язки, щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків, щодо дитини; батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Зважаючи на наведене, органом опіки та піклування виконано вимоги частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України щодо участі у вирішенні спору про участь батька у вихованні малолітньої ОСОБА_3 . Натомість, висновок не містить даних про розв`язання спору між сторонами про участь батька у вихованні дочки у присутності матері або без неї, що фактично і є спірним питанням.

Встановлені у судовому засіданні обставини справи, зокрема пояснення сторін, вказують на те, що ОСОБА_2 надає можливість бачитись ОСОБА_1 з дитиною, але заперечує проти його зустрічей з дочкою без її присутності.

Також за обставинами справи та поведінка сторін, вочевидь, вказують на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у напружених відносинах, що само по собі впливає на співвідношення між батьками та дітьми, які спільно не проживають.

При цьому, суд констатує, що малолітня ОСОБА_3 постійно проживає разом з матір`ю, яка і формує її ставлення до оточуючих, у тому числі й до її батька. Налаштування дитини на обмежені побачення з родичами суттєво впливає на майбутні взаємовідносини між нею та батьком, що в свою чергу не відповідає меті та принципам сімейних відносин, а як наслідок не відповідає якнайкращим інтересам самої дитини.

Суд вважає, що позбавлення позивача прав щодо його участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_4 , може позбавити останню родинних зв`язків з батьком та його родиною, любові та турботи з їхнього боку.

Суд повторно наголошує, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Відтак, суд вважає, що є достатні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати позивачу у спілкуванні та вихованні малолітньої, ОСОБА_3 .

Визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Так, заперечуючи проти позову ОСОБА_2 послалась на стан здоров`я дитини та необхідність у дотриманні режиму годування (дієти відповідно до віку), зміни дитячого одягу, використання гігієнічних засобів догляду, дотримання розпорядку (режиму) дня дитини, прийому ліків тощо.

Разом з тим, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивної цивільного судочинства, ОСОБА_2 не надано жодного доказу про те, що малолітня ОСОБА_3 потребує особливого режиму харчування, дотримання особливих умов гігієни, а також особливого режиму дня, які не зможе забезпечити батько дитини, ОСОБА_1 .

Отже, з боку відповідачки суду не надано жодного доказу, який би вказував на те, що періодичне перебування дочки ОСОБА_4 разом з батьком без її присутності, може вплинути на режим розпорядку дня дитини та/або будь-яким чином негативно вплинути на неї.

Відтак, суд відхиляє такі доводи ОСОБА_2 , які ґрунтуються виключно на припущеннях, не підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак не можуть бути покладені в обґрунтування рішення суду.

Крім того, ані органом опіки та піклування, ані відповідачкою у справі не надано суду доказів на підтвердження висновку про те, що участь батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини можлива лише в присутності матері, а так само що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні. Враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно в присутності матері на постійній основі призведе до унеможливлення реалізації позивачем своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною.

Така позиція узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного суду № 138/96/17 від 01.07.2020 року.

Суд не приймає до уваги посилання відповідачки та її представника на постанову ВС у справі №758/5545/18, оскільки у вказаній справі, стороною відповідача було документально підтверджено особливий стан здоров`я дитини, її потреби, чим й була викликана необхідність у побаченнях батька з дитиною у присутності матері.

Разом з тим, суд приймає до уваги вік дитини, яка на теперішній час не досягла повних трьох років, постійне проживання разом з матір`ю та наявність психоемоційного зближення між ними, що є підставою для поступового звикання дитини з батьком під час зустрічей, яке вимагає часу, а як наслідок, згодом, дозволить зустрічатися з батьком без присутності матері.

Регулярні зустрічі у присутності матері дадуть можливість малолітній ОСОБА_3 поступово звикати до батька, налагодити спільні відносини та згодом мати більш тісний контакт у спілкуванні під час спільних зустрічей, що насамперед буде відповідати інтересам дитини.

Таким чином суд вважає за необхідне визначити графік побачень батька з дитиною перші 6 місяці з дати набрання рішенням суду законної сили, в присутності матері, наступним чином:

двічі на тиждень по буднім дням, кожного вівторка та четверга з 17.00 год. до 19.30 год., кожну першу та третю неділю з 10.00 год. до 18.00 години, враховуючи стан здоров`я дитини за місцем проживання дитини або у місцях культурного відпочинку.

Щодо іншого часу побачень позивача з дитиною, то такі слід обмежити присутністю матері. Суд вважає, що постійна присутність матері при таких зустрічах буде порушувати права батька на особисту участь у вихованні дочки та перешкоджати повноцінним зустрічам з дочкою, а саме налагодження відносин з останньою, що є неможливим у присутності матері, з якою у батька існують напружені відносини. При цьому побачення дитини два рази на місяць серед тижня та два рази на місяць у вихідні дні не буде відволікати дитину від її дошкільних процесів навчання, враховуючи її вік.

Відтак, після спливу 6 місяців з дати набрання рішенням суду законної сили, слід визначити графік побачень наступним чином:

двічі на тиждень по буднім дням, кожного вівторка та четверга з 17.00 год. до 19.30 год., враховуючи стан здоров`я дитини, без присутності матері, за місцем проживання батька або у місцях культурного відпочинку, із зобов`язанням повернути дитину за місцем проживання матері;

другий та четвертий тиждень місяця з 18.00 год. суботи до 15.00 год. неділі, враховуючи стан здоров`я дитини, без присутності матері, із зобов`язанням повернути дитину за місцем проживання матері;

Також суд вважає за доцільне визначити і час для спільного відпочинку батька з дочкою у літній час, без присутності матері. Проте таке, з урахуванням зазначених вище мотивів, слід здійснити після спливу одного року з часу набрання рішенням суду законної сили.

Надання можливості спільного відпочинку батька з дочкою відповідатиме не лише принципу рівності батьків у спілкуванні з дитиною, а й інтересам дитини, оскільки належні умови для її тимчасового проживання у позивача наявні, а спілкування з ним сприятиме встановленню між дитиною та позивачем стійкого психоемоційного зв`язку, отриманню нових навичок та досвіду.

Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані у справі докази, як кожен окремо та і у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

VІ. Судові витрати.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 992,40грн.

Керуючись ст.ст.12,81,141,263 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із малолітньою дочкою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши наступний порядок зустрічей:

перші 6 місяців з дати набрання рішенням суду законної сили, двічі на тиждень по буднім дням, кожного вівторка та четверга з 17.00 год. до 19.30 год., кожну першу та третю неділю з 10.00 год. до 18.00 години, враховуючи стан здоров`я дитини у присутності матері, за місцем проживання дитини або у місцях культурного відпочинку;

після спливу 6 місяців з дати набрання рішенням суду законної сили, двічі на тиждень по буднім дням, кожного вівторка та четверга з 17.00 год. до 19.30 год., враховуючи стан здоров`я дитини, без присутності матері, за місцем проживання батька або у місцях культурного відпочинку, із зобов`язанням повернути дитину за місцем проживання матері;

після спливу 6 місяців з дати набрання рішенням суду законної сили, другий та четвертий тиждень місяця з 18.00 год. суботи до 15.00 год. неділі, враховуючи стан здоров`я дитини, без присутності матері, із зобов`язанням повернути дитину за місцем проживання матері;

кожного року, але не раніше спливу одного року, з дати набрання рішення суду законної сили, безперешкодне проведення відпустки батька з донькою без участі матері, щороку, у літній період тривалість 14 діб, за попередньою домовленістю з матір`ю.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40грн.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Орган опіки та піклування в особі Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області, , місцезнаходження: Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Добрянського, 26.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 22 травня 2023р.

Суддя