Справа №337/ 1200/23
Провадження № 2/337/564/2023
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2023 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.
за участю секретаря Волошина Н.В.
адвоката Кириченка Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, стягнутих на утримання трьох неповнолітніх дітей,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання трьох неповнолітніх дітей, на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2015 року, з частини всіх видів заробітку щомісячно до 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є військовослужбовцем, з його заробітної плати утримуються аліменти у розмірі частини, в іншому шлюбі у нього народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мають вроджені захворювання та потребують додаткових витрат на лікування. Позивач вважає, що зменшення розміру аліментів на трьох дітей, буде відповідати засадам розумності та справедливості.
Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16.03.2023 року по справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов.
У судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася неодноразово, поважну причину не явки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, у визначений судом строк відзив на позов не подавала.
Як вбачається з відповіді на запит суду Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 08.03.2023 року, за відомостями департаменту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,саме за цією адресою відповідачка повідомлялася про розгляд справи.
Рекомендовані листи відповідачкою не отримані та повернуті суду з відміткою поштового відділення зв`язку «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Крім того відповідачка ОСОБА_2 повідомлялася про розгляд справи судом шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади.
Відповідачка не скористалась можливістю передбаченою ст. 178 ЦПК України, відзив на позов не надала, до суду не з`явилася.
Враховуючи вказане вище, суд вважає за можливе ухвалити по справі рішення у відсутності позивача та відповідача.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кириченко Р.В. у судовому засіданні підтримав позов з підстав, які зазначені у позові та просив зменшити розмір аліментів, які стягнуто за рішенням суду на утримання трьох неповнолітніх дітей з частини доходу до частини.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представник позивача, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с. 11).
Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2015 року у справі №337/8305/14-ц, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі частини від всіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з 18.12.2014 року ( а.с. 11).

Від надання довідки про доходи та суму щомісячно утриманих аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей, позивач ОСОБА_1 ухилився.

Як зазначено у позовній заяві та вбачається з пояснень у судовому засіданні представника позивача, ОСОБА_1 11.12.2015 року уклав шлюб з гр. ОСОБА_9 ( а.с.8), від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( а.с.9,10).

ОСОБА_10 , на час подачі позову до суду, ніде не працює, що пояснив у судовому засіданні представник позивача, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.12).

Відповідно до копії посвідчення № НОМЕР_1 від 29.09.2016 року дитина ОСОБА_3 , є дитиною з інвалідністю (а. с. 13).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилися у шлюбі ще двоє дітей, один з яких є інвалідом.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження в іншому шлюбі двох дітей, одна з яких має інвалідність, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Таким чином, належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача, оскільки жодних доказів у цій частині суду не надано, у тому числі, у зв`язку з народженням дітей в іншому шлюбі.

Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя 05.02.2015 року, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства- на трьох неповнолітніх дітей стягнуто частину доходів ОСОБА_1 , а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, без підтвердження погіршення його матеріального становища, яке не доведено ні у позові, ні матеріалами, які додані до позовної заяви, ні представником позивача у судовому засіданні, поза розумним сумнівом, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та суперечитиме їх інтересам.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру стягнутих з нього на утримання трьох неповнолітніх дітей аліментів, визначених рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2023 року, то у позові слід відмовити.

Керуючись ст. 258, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, стягнутих на утримання трьох неповнолітніх дітей, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено судом 22.05.2023 року.

Суддя: Г.Є.Гнатик