КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/8285/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Київ Справа № 752/2760/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Немировської О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Київ-Сервіс 001», яка подана представником Холодом Олегом Анатолійовичем, на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року, постановлену у складі судді Кордюкової Ж.І.,

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Київ-Сервіс 001» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановив:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Форвард Київ-Сервіс 001» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ТОВ «Форвард Київ-Сервіс 001»- Холод О.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення неправильне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Форвард Київ-Сервіс 001» виникли правовідносини щодо управління та утримання об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору про надання послуг з управління будинком, об`єктами благоустрою та прибудинковою територією житлового будинку, за адресою АДРЕСА_2 № 106-2 від 01.12.2016 року та Договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території житлового будинку по АДРЕСА_2 № 106-3 від 01.12.2016 року. Зазначає, що в преамбулі до вищевказаних договорів вказано, що ОСОБА_1 є власником квартири (нежитлового приміщення) АДРЕСА_3 , а також було додано копію акту прийняття-передачі об`єкту інвестування № 190 від 08.11.2016 року.

Оскільки заявником були пред`явлені вимоги щодо невиконання боржником умов договорів, об`єктом яких є нерухоме майно, що знаходиться на території Голосіївського району у місті Києві, то на підставі ст. 162, ч. 2 ст. 30 ЦПК України справа повинна розглядатися Голосіївським районним судом міста Києва за правилами виключної підсудності.

Звертає увагу, що правовою підставою для відмови у видачі судового наказу в оскаржуваній ухвалі вказано не п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України (заяву подано порушенням правил підсудності), а ч. 9 ст. 165 ЦПК України - у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Вказує, що відомості з ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області, дають можливість встановити інформацію лише щодо фізичних осіб, зареєстрованих на території міста Києва та Київської області, тому відомості про громадян, які можуть бути зареєстровані у інших адміністративно-територіальних одиницях, будуть відсутні у даній системі. Вважає, що судом першої інстанції не було належним чином надіслано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання боржника, чим порушено вимоги ч. 5 ст. 165 ЦПК України, а також не здійснено перевірку даних у Єдиному державному демографічному реєстрі.

Наголошує, що заявник звертається до Голосіївського районного суду міста Києва, керуючись правилами виключної підсудності (за місцем знаходження нерухомого майна), то вищевказані дані про місце перебування та місце проживання боржника необхідні лише для належного заповнення виконавчого документа - судового наказу та належного надсилання його копії (тексту) боржнику, а тому відмова у видачі судового наказу на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України є протиправною.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V (перегляд судових рішень) ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо відмови у видачі судового наказу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 16.02.2023 місце проживання ОСОБА_1 зареєстрованим не значиться. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Форвард Київ-Сервіс 001» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, оскільки отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) боржника.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає нормам процесуального права та матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається, що 08 лютого 2023 року ТОВ «Форвард Київ-Сервіс 001» звернуся до Голосіївського районного суду м. Києва суду в порядку наказного провадження про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В заяві зазначено місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_4 .

14 лютого 2023 року суд, відповідно до вимог ч.5 ст. 165 ЦПК України, звернувся до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління ДМС в м. Києві та Київський області із запитом про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповіді на запит суду від 16.02.2023 року зазначено, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстрованим не значиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Так, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно з ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Статтею 163 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч.5, 6 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу (ч.9 ст. 165 ЦПК України).

Зазначена норма закону дає підстави суду апеляційної інстанції дійти висновку про те, що однією із обов`язкових умов для задоволення заяви про видачу судового наказу є наявність інформації у суду про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника.

Отже, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов`язковою умовою для його видачі є встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи - боржника.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі ч.9 ст. 165 ЦПК України, оскільки отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) боржника.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернувся до компетентних органів із запитом про місце реєстрації (перебування) боржника суперечать встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявником були пред`явлені вимоги щодо невиконання боржником умов договорів, об`єктом яких є нерухоме майно, що знаходиться на території Голосіївського району у місті Києві, тому на підставі ст. 162, ч. 2 ст. 30 ЦПК України справа повинна розглядатися Голосіївським районним судом міста Києва за правилами виключної підсудності, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом (ст. 162 ЦПК України).

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, передбачено правило загальної територіальної підсудності, згідно з частиною 1 якої, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що правовою підставою для відмови у видачі судового наказу в оскаржуваній ухвалі вказано не п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України (заяву подано порушенням правил підсудності), а ч. 9 ст. 165 ЦПК України, висновків суду не спростовують, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано застосував саме ч. 9 ст. 165 ЦПК України, адже отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) боржника.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду щодо правил виключної підсудності та норми ч. 1 ст. 30 ЦПК України, якою встановлена виключна підсудність спорів щодо нерухомого майна, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки частиною 1 ст. 30 ЦПК України визначено: «Позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини».

У даній справі заявник звернувся до суду не з позовом, а з заявою про видачу судового наказу. За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг на підставі ч. 9 ст.165 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування правових висновків Верховного Суду у справі № 638/1988/17 від 10.04.2019 року про те, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно, зокрема, спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, - колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки зазначені правові висновки стосуються справ позовного провадження, в яких судом вирішується спір між сторонами. Разом з тим, наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу є обґрунтованим, а доводи апеляційної інстанції не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали з підстав, які наведені вище, оскільки норми процесуального закону, якими керувався суд, є спеціальними при розгляді заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Тобто, в даному випадку законодавцем встановлено, що стягувач (встановивши інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника) не позбавлений можливості звернутись до суду з повторною заявою про видачу судового наказу або з позовною заявою в порядку спрощеного провадження.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотримання норм процесуального законодавства, висновки суду відповідають матеріалам справи, обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374 - 379, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Київ-Сервіс 001», яка подана представником Холодом Олегом Анатолійовичем - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Немировська О.В.