Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Гришка О.Я., за участі секретаря судового засідання Федорини А.А., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Оржицької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , про визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 17.02.2023 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та Оржицької селищної ради, про визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

У позовній заяві вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй за життя майно.

Позивач зазначає, що він є спадкоємцем ОСОБА_3 та прийняв спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Чоловік спадкодавця, а батько позивача - відповідач у справі ОСОБА_2 , від належної йому частки у спадщині відмовився на користь позивача.

На частину спадкового майна позивач оформив свої права. Отримати свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно, яке належало ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя позивач не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкового майна спадкодавцеві.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно, на яке мала право за життя його мати ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :30:020:0056; на 1/2 частину з земельної ділянки площею 0,24 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, розташованої на території АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 згідно Державним актом на право приватної власності на землю Серія ПЛ № 923 від 20.06.1997 року; на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 65,6 кв.м, житловою площею 40, 5 кв.м., що складається з: Квартири - А-2; приміщень: 1 - коридор; 2 - вбиральня; 3 - ванна; 4 - кухня; 5 - кладова; 6 - кімната; 7 - кімната; 8 - кімната; І - лоджія; II - балкон; на 1/2 частину гаражу № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 , що має площу 24,6 кв. м., та складається з: Гараж А-1.

Ухвалою суду від 02.03.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

27.04.2023 року суд своєю ухвалою залучив ОСОБА_1 до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області направив до суду клопотання, в якому просив справу розглянути без його участі, вказав, що позов визнає повністю.

Від третьої особи ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19). На день смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_4 . На день смерті ОСОБА_3 за вказаною адресою був зареєстрований син померлої ОСОБА_1 . Чоловік ОСОБА_3 . ОСОБА_2 за вищевказаною адресою зареєстрував своє місце проживання 27.10.2020 року (а.с. 20).

З Інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа, інформація про заповіти, спадкові договори відсутня (а.с. 102-103).

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 (а.с. 10-13, 99). Відповідач у справі, а чоловік померлої ОСОБА_3 . ОСОБА_2 від своєї частки у спадщині відмовився (а.с. 14-18, 100). На частину спадкового майна ОСОБА_3 позивач оформив свої спадкові права (а.с. 21-23, 101). Постановою від 29.12.2022 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 0,1500 га, що розташована на території сел. Оржиця Лубенського району Полтавської області, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :30:020:0056, на гараж № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та на квартиру АДРЕСА_5 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність нерухомого майна спадкодавцеві (а.с. 75).

Встановлено, що мати позивача ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб 15.10.1988 ( а.с. 17-18).

У договорі купівлі-продажу квартири від 10.12.1999 року вказано, що ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_5 (а.с. 84). Вказана квартира придбана в період шлюбу батьків позивача, отже, належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя по 1/2 частині кожному.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про державну реєстрацію щодо квартири АДРЕСА_5 , відсутні (а.с. 74).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_5 (а.с. 57-60). Вартість вказаної квартири становить 80044,00 грн. (а.с.70-71).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2 являється власником гаража АДРЕСА_6 (а.с. 72-73).

Згідно характеристики гараж, що розташований в АДРЕСА_2 , збудований в 1991 році (а.с. 66), а отже належав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя по 1/2 частині кожному.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 виготовлено технічний паспорт на гараж, що розташований в АДРЕСА_2 (а.с. 63-66). Вартість вказаного гаража становить 33055,00 грн. (а.с. 67-68).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про визнати за ним права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 , та на 1/2 частину гаража АДРЕСА_6 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Судом також встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Оржицької селищної ради від 17.01.1997 ОСОБА_2 була передана у власність земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства площею 0,39 га в АДРЕСА_1 та 20.06.1997 року виданий Державний акт серія ПЛ №923 на право приватної власності на цю земельну ділянку (а.с. 24-29). За заявою відповідача ОСОБА_2 була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 на території АДРЕСА_1 , загальна площа земельної ділянки 0,15 га. Підставою для виконання робіт був Державний акт серія ПЛ №923 на право приватної власності на землю (а.с. 33-54). 26.03.2021 року була проведена реєстрація вищевказаної земельної ділянки та земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер :30:020:0056 (а.с. 31-32). 05.04.2021 право власності на вказану земельну ділянку було зареєстроване за ОСОБА_2 (а.с. 29-30).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинним на момент реєстрації 20.06.1997 Державного акту на право приватної власності на землю серія ПЛ № 923, згідно якого ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,39 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Відповідно ж до ч. 1 ст. 24 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Таким чином, нормами вказаного кодексу не врегульоване однозначно питання про те, чи є земельна ділянка, одержана одним з членів подружжя під час шлюбу із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації спільною сумісною власністю.

Однак, це питання чітко врегульоване нормою п. 5 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення цього рішення). Відповідно до цієї норми особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Крім того, як вбачається з Висновку Головного експертно-наукового управління апарату Верховної Ради України від 20.03.2012 на Пропозиції Президента України до Закону України «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо приведення у відповідність з Конституцією України» (реєстр. № 8639 від 13.03.2012 р.) законодавець аргументував доповнення частини першої статті 57 пунктом 5 вказаного вище змісту тим, що «приватизація є способом набуття кожним громадянином України певного майна у власність, а тому приватизацію житла та земельної ділянки слід розглядати як персоніфіковані правові відносини між державою і громадянином України, що виникають не з приводу спільно набутого чи нажитого подружжям майна, а внаслідок безоплатної передачі державного майна чітко визначеному власнику», у зв`язку з чим «майно, набуте громадянином України під час приватизації, має ознаки особистої приватної власності кожного з подружжя».

Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка була одержана відповідачем ОСОБА_2 із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, тобто вказані правовідносини виникли не з приводу спільно набутого чи нажитого подружжям майна, а внаслідок безоплатної передачі комунального майна чітко визначеному власнику, у зв`язку з чим це майно є особистою приватною власністю останнього, відсутні підстави вважати, що ця земельна ділянка була спільною сумісною власністю подружжя, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача у цій частині.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 328, 1216-1218, 1268, 1296 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 142, 247, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області (місцезнаходження: сел. Оржиця, вул. Центральна, 21, Лубенського району, Полтавської області, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) про визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 65,6 кв.м, житловою площею 40,5 кв.м., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину гаража АДРЕСА_6 , що має площу 24,6 кв. м., та складається з: Гараж А-1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 23.05.2023.

Суддя