печерський районний суд міста києва
19 травня 2023 року Печерський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Волкової С.Я. при секретарі судових засідань Зінченко М.М., розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САП Україна» про стягнення заробітної плати, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати при звільненні та вихідної допомоги,
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.05.2023 р. позов ОСОБА_3 задоволено; стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 415 740,64 грн середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 15.07.2021 р. по 29.03.2023 р.

Позивачем ОСОБА_3 подано заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, про стягнення з відповідача на його користь 18 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а також гонорар (винагороду) за позитивний результат по справі у розмірі 83 148,13 грн.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях № 13-рп/2000 від 16.11.2000 р., № 23-рп/2009 від 30.09.2009 р., зокрема, у рішенні № 23-рп/2009 від 30.09.2009 р. зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги -домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно частин першої, третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 р. у праві «Lavents проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно частин першої-п`ятої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, представництво інтересів позивача здійснювалося адвокатом Глушпенком В.О. відповідно до договору про надання правничої, правової допомоги № 32-ТП від 11.04.2022 р., додаткової угоди № 1 від 11.04.2022 р. до договору № 32-ТП від 11.04.2022 р. про надання правничої, правової допомоги, укладені із Адвокатським об`єднанням «Вест Іст Лойерз Партнерс», та на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВВ № 1024298 від 11.04.2022 р., додаткової угоди № 2 від 20.12.2022 р. до договору № 32-ТП від 11.04.2022 р. про надання правничої, правової допомоги. На підтвердження розміру витрат на правничу (правову) допомогу Глушпенка В.О. до матеріалів справи долучено акт № 1 від 11.04.2022 р. приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої, правової допомоги № 32-ТП від 11.04.2022 р., акт № 2 від 20.12.2022 р. приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої, правової допомоги № 32-ТП від 11.04.2022 р.; у додаткових угодах № 1 від 11.04.2022 р., № 2 від 20.12.2022 р. до договору № 32-ТП від 11.04.2022 р. про надання правничої, правової допомоги сторони визначили фіксований розмір адвокатського гонорару у сумах: 12 000,00 грн, 3 000,00 грн, відповідно, всього 15 000,00 грн.

Згідно частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У постанові Верховного Суду від 22.12.2018 р. у справі № 826/856/18 зазначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розмір судових витрат, суд вважає, що всі дії, вчинені представником позивача в межах розгляду цивільної справи № 757/18925/22-ц, є правничою допомогою в розумінні вимог закону, в межах саме даної цивільної справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката Глушпенка В.О. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача саме у розмірі 15 000,00 грн.

З приводу гонорару успіху адвоката суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/921/125-ц). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадках укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд, вирішуючи останнє, повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У справі № 904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суди не врахували, що відповідна сума гонорару успіху, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, не навели доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значення для позивача.

Суд, враховуючи практику, позиції Верховного Суду щодо відшкодування витрат на професійну допомогу в розмірі гонорару (винагороди) за позитивний результат по справі, враховуючи, що позивач не навів доводів та доказів розумності цих витрат, їх співмірності зі складністю справи та її значення для позивача. Враховуючи вимоги позивача щодо стягнення гонорару успіху, загальна сума витрат на адвокатські послуги складатиме 98 148,13 грн (15 000,00 + 83 148,13), що виходить за розумні межі визначення розміру гонорару адвоката у даній справі. На думку суду сума гонорару 83 148,13 грн, враховуючи складність справи, встановлені обставини, час, витрачений адвокатом на виконання та надання послуг (робіт), майновий стан відповідача, що представник позивача, який претендує на гонорар успіху, не брав участі у судових засіданнях, а також витрати на правову допомогу, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, покладення обов`язку на відповідача додатково відшкодувати позивачу гонорар успіху в розмірі 83 148,13 грн не буде відповідати загальним засадам цивільного судочинства - засадам розумності та справедливості. На думку суму відповідач має компенсувати частину гонорару в розмірі 3 000,00 грн.

Таким чином, враховуючи положення чинного законодавства, практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну допомогу в розмірі гонорару (винагороди) за позитивний результат по справі, однак їх сума є непропорційною до складності справи та об`єктом наданих адвокатських послуг, а тому витрати підлягають зменшенню, всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 15 000,00 + 3 000,00 = 18 000,000 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 263-265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення.

Вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 18 000 грн судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Позивач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ).

Суддя Волкова С.Я.