Справа № 362/5260/23
Провадження № 2/362/2092/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2023 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум факторинг», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування вимог якого зазначив, що 18 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис за № 1245 про стягнення з нього на користь ТОВ «Ум факторинг» заборгованості.

Викладаючи й цитуючи за змістом позову положення нормативно-правових актів, позивач посилається на численні порушення приватним нотаріусом Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та просить визнати зазначений виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а.с. 46 52).

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою від 14 вересня 2023 року за клопотанням позивача витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. належним чином завірені копії усіх документів на підставі яких 18 червня 2021 року нею було вчинено виконавчий напис за № 1245 (а.с. 54).

Станом на дату постановлення цього судового рішення, суду не надано витребуваних документів.

Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження та примірником позовної заяви з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 57, 61, 61 на звороті).

Враховуючи, що судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження по справі та копією позовної заяви з додатками, надіслане третій особі по справі приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сазоновій О.М. не було вручено через причини незалежні від суду, керуючись ч. 4 ст. 130 ЦПК України суд вважає, що вказана третя особа по справі належним чином повідомлена про розгляд справи (а.с. 64, 65).

Одночасно, суд враховує, що наказом Міністерства юстиції України № 37/5 від 05.01.2021 року приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сазоновій О.М. анульовано доступ до держаних реєстрів (а.с. 63).

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

На підтвердження своїх вимог позивач надав суду копію виконавчого напису за № 1245 вчиненого 18 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. (а.с. 8).

За змістом вказаного виконавчого напису судом встановлено, що приватний нотаріус його вчинив на підставі пункту 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Насамперед, вирішуючи справу по суті, суд враховує та керується наступними нормами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1.2. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса.

При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Однак, не зважаючи на те, що судовим рішення були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису за кредитними правовідносинами, нотаріуси продовжують вчиняти виконавчі написи за безспірним стягненням за кредитними договорами.

Отже, починаючи з 22 лютого 2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин.

Оскаржений позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом 18 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Як наслідок, вчиняючи 18 червня 2021 року виконавчий напис № 1245, приватний нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662), оскільки на той час постанова від 26 листопада 2014 року № 662 вже була нечинною згідно із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Тобто, під час розгляду справи судом встановлено, що спірний виконавчий напис було вчинено нотаріусом з порушенням положень і вимог Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса (у редакції постанови КМУ від 26 листопада 2014 року № 662, яка на час вчинення виконавчого напису була нечинною згідно із судовим рішенням).

За правовими висновками постанови Верховного Суду від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку із цим, суд не обговорює, не перевіряє та не досліджує усі інші обставини і доводи позивача стосовно вчинення оспорюваного виконавчого напису, оскільки встановлений судом факт порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, суд приходить до послідовного і логічного висновку про те, що вчинений 18 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. виконавчий напис № 1245 про стягнення з позивача на користь ТОВ «УМ факторинг» заборгованості не відповідає і суперечить вимогам цивільного законодавства, чим порушує законні права та інтереси позивача як позичальника, а тому порушені майнові права позивача слід захистити шляхом визнання вказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Воднораз, обґрунтовуючи дане судове рішення, суд керується нормою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, згідно із яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

При цьому, у зв`язку звільненням позивача від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та у зв`язку із задоволенням позову згідно із вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 1 073 гривні 60 копійок за позовними вимогами немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись статтями 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», нормами Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 18 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною за № 1245.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум факторинг» на користь держави Україна судовий збір в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 27 листопада 2023 року.