Справа № 755/2127/23
"17" травня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді Виниченко Л.М.,
при секретарі Ганжа Д.О.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
третьої особи ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 755/2127/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,-
Позивач в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить визнати відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Вказано, що у квартирі зареєстровані позивач, його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 - відповідач.
Зазначено, що відповідач відмовлявся сплачувати за користування житлом та за комунальні послуги, постійно вчиняв скандали, погрожував, ніде не працював, а в грудні 2020 року зібрав свої речі і переїхав жити до квартири АДРЕСА_2 , а тому не проживає у квартирі АДРЕСА_1 понад два роки.
Визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням викликане необхідністю подальшого зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки позивач несе тягар утримання квартири за всіх зареєстрованих осіб, що також позбавляє можливості отримання субсидії від держави.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників судового розгляду в судове засідання на 28.03.2023(а.с. 17-17 зв.).
28 березня 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про витребування доказів (а.с. 33-33 зв.).
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 підтримали позов та викладені у ньому обставини, зазначили, що проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Позивач додатково пояснив, що відповідач зловживає спиртним, спірну квартиру залишив добровільно, виселився від них у грудні 2020 року, забравши свої речі, з того часу жодного разу до квартири не з`являвся, перешкод відповідачу у проживанні він з дружиною, яка є матір`ю відповідача, не чинили. Його (позивача) доходом є лише пенсія, тому йому матеріально тяжко утримувати житло, житлово-комунальні послуги за квартиру відповідач не сплачує, через реєстрацію останнього він з дружиною ОСОБА_3 не можуть оформити субсидію. З відповідачем не спілкуються, мешкає відповідач у належній їм квартирі АДРЕСА_2 .
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просила позов задовольнити, підтримала надані позивачем пояснення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав.
Положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідач не проживає у квартирі АДРЕСА_1 понад два роки, оскільки в грудні 2020 року зібрав свої речі і переїхав жити до квартири АДРЕСА_2 , житлово-комунальні послуги щодо спірної квартири не сплачує, реєстрація відповідача унеможливлює оформлення субсидії, тягар утримання житла несе позивач.
Як убачається із відповіді наданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА № 89474416 від 21.02.2023, відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 07.08.1986 по теперішній час (а.с. 16).
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду від 27.08.2021 по справі № 521/5887/17 (провадження № 61-7894св20) зазначено, що аналіз норм статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів.
11 жовтня 2021 року Верховний Суд в постанові у справі № 358/1499/20 вказав, що процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у житловому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Відповідно до приписів норми ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.
Вищевказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 по справі № 358/1499/20.
У якості доказів на підтвердження заявлених вимог та обставин щодо не проживання відповідача у спірній квартирі позивачем надано акти від 04.01.2023, від 25.01.2023 та від 15.02.2023 підписані сусідами позивача та засвідчені начальником ЖЕД № 408, у яких зазначено, що ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 з грудня 2020 року не проживає (а.с. 6, 7, 8).
Згідно листа-відповіді від 06.04.2023 № 3692/125/50/01-2013 наданої Дніпровським управлінням поліції Національної поліції у м. Києві на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28.03.2023, станом на 04.04.2023 у інформаційно-телекомунікаційній системі Інформаційного порталу Національної поліції України відсутні дані про реєстрацію звернень ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактами перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 за період часу з січня 2021 по березень 2023.
Отже, судом встановлено, що відповідач у спірній квартирі постійно не проживає з грудня 2020 року, його майно там не знаходиться, спірним житлом ОСОБА_4 не цікавиться, будь які домовленості між сторонами з приводу користування житловим приміщенням відсутні, витрати по утриманню житла відповідач не несе, перешкод відповідачу у користуванні жилим приміщенням не чинилось, наміру вселитися та проживати у квартирі не виявляє.
Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином судом встановлено, що відповідач постійно не проживає у квартирі АДРЕСА_1 без поважних причин більше шести місяців.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано.
За викладених обставин заявлені вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Відповідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в дохід держави у розмірі 1 073,60 грн. (а.с. 3).
Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; адреса проживання: АДРЕСА_5 .

Третя особа - ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 22 травня 2023 року.

Суддя