ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/2870/22

провадження № 22-ц/4809/636/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О.Л., Карпенко О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Зубіцької Н. В.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк»;

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 лютого 2023 року (суддя Кулінка Л.Д.),-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» у червні 2022 року звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 05-101193608-Ф від 01.04.2008.

Просить стягнути 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України від суми невиконаного грошового зобов`язання, що становить 1443,50 доларів США.

В обґрунтування позову зазначено, 01.04.2008 між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №05-101193608-Ф.

За умовами договору та додаткової угоди до нього банк надав позичальнику кредит в сумі 20000,00 доларів США на строк з 01.04.2008 по 31.03.2028, зі сплатою процентів, виходячи із 13,3% річних.

Згідно укладеної Додаткової угоди № 2 від 19.10.2010, за умовами пункту 3.1. позичальник зобов`язався повернення суми кредиту здійснювати, щомісячно з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з листопада 2012 року, у розмір 103,04 доларів США, а останній платіж сплачується у сумі 102,20 доларів США не пізніше 31.03.2028.

Згідно підпункту 3.2.1. Додаткової угоди, позичальник зобов`язався щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами (окрім останнього місяця користування кредитом) та у день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності до умов цього договору, а також у день дострокового погашення заборгованості по кредиту сплачувати проценти за користування кредитними кошами, виходячи з процентної ставки зазначеної у пункті 1.4. цього договору (13,3%).

У зв`язку з порушенням позичальником кредитних зобов`язань, 01.10.2013 року банк направив позичальнику претензію про повернення заборгованості по кредиту в розмірі 18 558,88 доларів США. Згідно вказаної претензії, банк керуючись частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, вимагав повернути протягом 10 днів від дати отримання претензії, заборгованості по кредитному договору, яка станом на 01.10.2013 становила 18558,88 доларів США та складалася з: заборгованості по тілу кредиту - 17928,12 доларів США, заборгованості за відсотками - 196,41 доларів США, простроченої заборгованості по тілу кредиту - 31,88 доларів США та простроченої заборгованості по відсоткам - 402,47 доларів США. Претензія отримана відповідачем 10.10.2013, у зв`язку з чим кінцевий строк для погашення заборгованості по кредиту закінчився 20.10.2013. Таким чином, направивши претензію банк змінив кінцевий строк погашення кредиту на 20.10.2013, а у позичальника виник обов`язок погасити всю суму заборгованості в розмірі 18 558,88 доларів США в строк до 20.10.2013.

Відповідач за наслідком отриманої претензії не погасив кредитну заборгованість в повному обсязі у встановлений банком строк і станом на дату подачі позову, залишок заборгованості по кредитному договору складає 16 038,88 доларів США.

Позивач вважає, що з направленням банком претензії у 2013 році та її невиконанням відповідачем, у позичальника виникло право на отримання компенсації, передбаченої частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, в межах 3-річного строку позовної давності.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, яким заперечуються позовні вимоги. Акцентована увага, що 24.03.2016 Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» вже звертався з судовим позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка утворилась станом на 12.02.2016.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24.11.2016 у задоволені позову відмовлено. Надавши претензію від 01.10.2013 про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом та сплату відсотків за користування кредитом, банк відповідно до частини другої статі 1050 Цивільного кодексу України змінив термін виконання основного зобов`язання до 20.10.2013.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» подав позов з пропуском строку позовної давності. Сторони встановили строк дії договору, строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню до 31.03.2028.

Позивач направив відповідачу письмову претензію від 01.10.2013 про необхідність дострокової сплати суми заборгованості протягом 10 днів, і тим самим змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором від 01.04.2008 №05-101193608-Ф, надавши строк 10 днів, тобто до 20.10.2013.

Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України банком був змінений строк виконання зобов`язань за кредитним договором, то строк позовної давності обраховується з наступного дня після закінчення строку виконання зобов`язань, тобто з 21.10.2013 (а.с.42-55).

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 лютого 2023 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості, відмовлено.

Суд першої інстанції виснував, що відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України позивачем був змінений строк виконання зобов`язань за кредитним договором (претензія від 01.10.2013), заява відповідача про застосування строку позовної давності є обґрунтованою, водночас, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України від суми невиконаного грошового зобов`язання в сумі 1443,50 доларів США, у зв`язку з безпідставністю такого нарахування.

Додатковим рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2023 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подана апеляційна скарга, якою просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі №404/2870/22 від 16.02.2023 в повному обсязі та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 повністю. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Мотиви оскарження. Невиконання відповідачем умов Кредитного договору та вимоги банку про дострокове стягнення, порушує майнові права та інтереси АБ «Укргазбанк», оскільки завдає значних збитків, що полягають у матеріальних втратах від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та безпідставному користуванні позичальником грошовими коштами банку.

З направленням банком претензії у 2013 році та її невиконанням відповідачем, у АБ «Укргазбанк» виникло право на отримання компенсації, передбаченої ч.2 ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, в межах 3-річного строку позовної давності.Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ПК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом першої інстанції безпідставно віднесено зобов`язання, яке існує між

сторонами за Кредитним договором, до натурального, та безпідставно застосовано до правовідносин, які склалися між сторонами, правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 по справі № 757/44680/15-ц.

Фактичні обставини у справі № 757/44680/15-ц відрізняються від тих, що установлені судом у даній справі. Банком нараховано 3% на всю суму заборгованості, яка вимагалась у вимозі про дострокове повернення кредиту, яка станом на 01.10.2013 становила 18 558,88 доларів США. Вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3 % річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Тому, суд першої інстанції не дотримуючись положень матеріального та процесуального права, безпідставно відмовив у позові. Банк правомірно вимагає стягнення за ст. 625 ЦК.

Додаткове рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.04.2023 року оскарженню не підлягало.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі; встановлено строк для подачі відзиву.

29 червня 2023 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в суді апеляційної інстанції на 05 вересня 2023 року, про що апеляційним судом постановлено відповідну ухвалу.

Учасників справи належним чином повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с.175-176).

Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 лютого 2023 року у даній справі залишено без розгляду.

07 вересня 2023 року в зв`язку з відсутністю складу суду розгляд справи відкладено на 01 листопада 2023 року.

Відповідно до вимог процесуального закону учасники справи належним чином повідомлені про апеляційний розгляд справи (а.с. 189-191).

На підставі розпорядження керівника апарату Кропивницького апеляційного суду від 01 листопада 2023 року №182 здійснено автоматизований розподіл даної справи між суддями, за результатами якого члена колегії з розгляду даної справи суддю Голованя А.М. замінено суддею Дуковським О.Л.

Позиція учасників справи в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні 01 листопада 2023 року представник позивача Кузнєцов О.В. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні. Представник відповідача адвокат Усатенко В.Ю. заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача та представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступного.

Обставини справи, встановлені судом

Між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 01 квітня 2008 року укладено Кредитний договір № 05-101193608-Ф (надалі Кредитний договір) (а.с.8-11).

За умовами пункту 1.1. Кредитного договору банк наддав позичальнику кредит в сумі 20 000 доларів США на строк з 01 квітня 2008 року по 31 березня 2028 року або по день визначений в пункті 3.3.11 цього договору, зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 13,3 % річних.

Сторонами укладено Додаткову угоду №2 від 19.10.2010 до Кредитного договору, за умовами пункту 3.1. якої, позичальник зобов`язався повернення суми кредиту здійснювати, щомісячно з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з листопада 2012 року, у розмір 103,04 доларів США, а останній платіж сплачується у сумі 102,20 доларів США не пізніше 31.03.2028 (а.с.13-18).

Згідно підпункту 3.2.1. Додаткової угоди, позичальник зобов`язався щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами (окрім останнього місяця користування кредитом) та у день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності до умов цього договору, а також у день дострокового погашення заборгованості по кредиту сплачувати проценти за користування кредитними кошами, виходячи з процентної ставки зазначеної у пункті 1.4. цього договору (13,3%).

Акціонерним банком «Укргазбанк» 01 жовтня 2013 року направлено на адресу ОСОБА_1 претензію про повернення заборгованості по кредиту в сумі 18558,88 доларів США, яка станом на 01.10.2013 складається з : заборгованості по процентам (прострочена) в сумі 402,27 доларів США, заборгованості по кредиту (прострочена) в сумі 31,88 доларів США, заборгованості по кредиту (поточна) в сумі 17928,12 доларів США, заборгованості по процентам в сумі 196,41 доларів США. Строк сплати вказаної заборгованості становить через п`ятнадцять днів після отримання цієї претензії (а.с.19).

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 листопада 2016 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості, відмовлено в повному обсязі (а.с.51-52). Вказане рішення набрало законної сили (ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2018 року, а.с.53).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч.ч. 1-2, 4-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України не відповідає.

Так, за змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Спірні правовідносини виникли з кредитних правовідносин, укладеного між сторонами 01 квітня 2008 року договору № 05-101193608-Ф. Позивач просить стягнути за положеннями ст. 625 ЦК 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання.

Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В порядку частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України свідчить, що:

натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном;

конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку;

кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Відповідний правовий висновок викладено Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18). Даний висновок застосований судом першої інстанції.

Цією постановою започатковані нові підходи у застосуванні позовної давності при вирішенні судом вимог заявлених на підставі ст. 625 ЦК України. Наявність або відсутність у зобов`язання ознаки натурального прямо впливає на можливість чи неможливість стягнення сум за ст. 625 ЦК України у межах 3-річної позовної давності до моменту пред`явлення позову.

Натуральними зобов`язаннями є зобов`язальні вимоги, що ґрунтуються на зловживанні правом.

Зловживання цивільним правом породжує натуральне зобов`язання, оскільки вимоги, які ґрунтуються на зловживання цивільним правом не підлягають судовому захисту відповідно до положень ст. 13 ЦК України. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування трьох процентів річних, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що є суттєвим для оцінки виниклих правовідносин та застосування ст. 625 ЦК, це попереднє вирішення спору між сторонами, підстави відмови в позові. Так, рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 листопада 2016 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовлено в повному обсязі з підстав недоведеності розміру та самої кредитної заборгованості.

Наявність такого, що набрало законної сили, судового рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення основного боргу в зв`язку з необґрунтованістю відповідного позову, ухваленого за наслідками розгляду судом іншої справи між тими ж самими сторонами, унеможливлює притягнення кредитором боржника до відповідальності у вигляді стягнення передбачених ст. 625 ЦК, так як приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовної давності, а кредитора обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.

У разі коли вимога випливає з основного зобов`язання (сплати основного боргу), тоді як підтверджено рішенням суду остаточна втрата позивачем (кредитором) права на задоволення вимоги щодо основного зобов`язання (основного боргу) в процесуальному (судовому) порядку призводить до втрати ним права на стягнення на підставі 625 ЦК.

Подібні правові висновки підтримані судовою практикою Верховного Суду і викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 липня 2021 року у справі № 545/747/20 (провадження № 61-18293св20) та інших.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволення позовної заяви банку, не в повному обсязі врахував наведений правовий висновок і його тотожність до даної справи, дійшовши висновку про неможливість нарахування сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України на грошове зобов`язання, так як дана норма права не застосовується до натурального зобов`язання, саме яким, за висновком місцевого суду, являється зобов`язання сторін.

До кола натуральних зобов`язань, тобто зобов`язальних правовідносин, відносяться такі, за якими вимоги хоч і є правомірними, але позбавлені судового захисту в силу прямої вказівки закону або з урахуванням сутності таких вимог. Зокрема, де строк позовної давності сплинув і судом відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо основного зобов`язання з цієї підстави, тобто на таке, вимоги щодо якого не можна захистити в судовому (примусовому) порядку.

В апеляційній скарзі банк правильно вказав про безпідставність висновку суду про наявність між сторонами натурального зобов`язання. Суд апеляційної інстанції також вказує, що між сторонами реальне зобов`язання, яке не перетворилося в натуральне.

Як вже зазначено, судом першої інстанції застосовано до правовідносин, які склалися між сторонами, правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 по справі № 757/44680/15-ц, за якою кредитору відмовлено в стягненні, так як до основного зобов`язання застосовані строки позовної давності, однак по справі, що переглядається обставини справи не є такими ж як в справі Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 роз`яснила, що самі по собі предмети позовів і сторони справ можуть не допомогти встановити подібність правовідносин ні за змістовим, ні за суб`єктним, ні за об`єктним критеріями. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому, з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, за змістом яких тотожними, аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, яка переглядається, попереднім судовим рішенням не встановлювалась заборгованість, не відмовлено в задоволенні стягнення основного боргу через порушення строків позовної давності. Рішення містить висновок щодо недоведеності заявлених вимог. Тому, позиція суду першої інстанції про неможливість застосування до виниклих правовідносин ст. 625 ЦК, як такої що не застосовується до натурального зобов`язання, є неправильною.

Разом з тим, вимоги банку не підлягають задоволенню з підстав недоведеності та наявної заборгованості за кредитним договором. Так, вищевказаним судовим рішенням у справі № 404/2061/16-ц відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення кредитної заборгованості з підстав не встановлення наявності та розміру заборгованості відповідача.

Таким чином, без вимоги щодо основного боргу, питання застосування ст. 625 ЦК є неможливим, оскільки попереднім судом рішенням вже здійснений висновок про недоведеність не тільки розміру кредитної заборгованості, але й взагалі наявної кредитної заборгованості, ч. 5 ст. 82 ЦПК. Існування та розмір основного боргу є підставою для розрахунку 3% річних за ст. 625 ЦК.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 лютого 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О.А. Карпенко