Справа № 148/881/23
Провадження № 22-ц/801/2272/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дамчук О. О.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 листопада 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Міхасішина І.В., Сопруна В.В.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравець Віти Анатоліївни

на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Дамчука О.О., повний текст якого складено 12 жовтня 2023 року

у справі № 148/881/23

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до ОСОБА_2 (відповідач)

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини інваліда,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в районний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитиниінваліда, в обґрунтування якого посилалась на те, що в період перебування її у шлюбі з відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом першої «А» групи з дитинства, проживає з нею та знаходиться на її утриманні, оскільки потребує постійної сторонньої допомоги. З 2021 року відповідач сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття. Після того як син досяг повноліття, відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на його утримання.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.01.2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатним, а її призначено опікуном останнього.

Син потребує постійної матеріальної допомоги, догляду та лікування, а відповідач не надає її, хоча має таку можливість. Відповідач є працездатним, здоровим, офіційно не працевлаштований, проте має доходи, має в наявності житло та автомобілі, за станом здоров`я, віком, наявністю обов`язків по утриманню осіб, може сплачувати аліменти на утримання сина.

А тому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання непрацездатного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10 000,00 гривень щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову на весь період непрацездатності сина.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 600,00 грн, щомісячно, починаючи з 10.05.2023 року на весь період непрацездатності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 гривень.

В іншій частині вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

30 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кравець В.А., подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 березня 2023 року постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги полягають утому, що судом безпідставно не застосовано до спірних правовідносини ч. 3 ст. 182 СК України. Так, на думку апелянта, відповідачем не надано доказу в підтвердження джерела походження коштів на придбання автомобіля КІА SPORTAGE вартістю 80 000 грн.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду без змін та вважає його таким, що прийняте з урахуванням всіх обставин справи, та з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 14 листопада 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому колегією суддів вирішено, що справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому встановлена І «А» група інвалідності з дитинства, безстроково та який потребує постійного стороннього догляду та допомоги, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААГ №022468 від 03.06.2004 року.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.01.2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатним, а його матір ОСОБА_1 призначено опікуном.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення від 29.05.2023 року за № 932 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення та отримує допомогу на догляд за сином інвалідом першої «А» групи у розмірі 2 589,00 грн, щомісячно.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення від 29.05.2023 року за № 931, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 1 групи у розмірі 7 131,10 грн щомісячно.

Довідками, виданими виконавчим комітетом Тульчинської міської ради Вінницької області від 22.08.2023 року за № 733 та від 28.06.2023 року за № 557, підтверджено, що ОСОБА_1 здійснює фактично постійно догляд за сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідом з дитинства І групи А, який потребує постійного стороннього догляду.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради Вінницької області від 28.06.2023 року за № 558, ОСОБА_1 має наступний склад сім`ї: Мати - ОСОБА_4 , 1948 року народження; син ОСОБА_3 , 2004 року народження; донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки, виданої Тульчинським центром комплексної реабілітації для дітей та осіб з інвалідністю «Промінь надії» від 29.06.2023 року за № 34, ОСОБА_3 , 2004 року народження, особа з інвалідністю І група підгрупа А, з червня 2021 року по даний час є відвідувачем Тульчинського центру комплексної реабілітації для дітей та осіб з інвалідністю «Промінь надії». З 24 лютого 2022 року заклад переведено на дистанційну роботу із відвідувачами та надання індивідуальних соціальних послуг згідно програми реабілітації клієнта, але з обов`язковою присутністю одного із батьків. Можливість щоденного відвідування закладу клієнтами відсутня з моменту повномасштабного вторгнення рф на територію України із-за відсутності на території закладу укриття.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач ОСОБА_2 29.12.2016 року припинив підприємницьку діяльність.

Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.03.2023 року, ОСОБА_2 має у приватній спільній частковій власності (1/2) частка житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Територіального сервісного центру № 0544 від 24.05.2022 року № 31/2/0544-Л14 за ОСОБА_2 зареєстровані наступні транспортні засоби, станом на 23.05.2023 року: КІА SPORTAGE, 2005 року випуску, дата реєстрації 07.04.2023 року; ВАЗ 21061, 1993 року випуску, дата реєстрації 05.06.2012 року; ЗАЗ 968М, 1992 року випуску, дата реєстрації 04.04.2000 року; ТАРЗ 1П, 1998 року випуску, дата реєстрації 08.09.2000 року.

Згідно листа Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.05.2023 року за № 15265, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, (доходу) батька, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 31.05.2021 року до досягнення ними повноліття. Заборгованість станом на 01.05.2023 року відсутня, переплата по аліментам становить 571,67 грн.

Згідно листа Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо отримання інформації про доходи ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , за період І квартал 2017 по II квартал 2023, надає відомості з інформаційної бази Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, за період І квартал 2017 по 4 квартал 2021 відсутня інформація; за ІІ квартал травень 2023 року зафіксовано продаж рухомого майна.

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу на автомобіль КІА SPORTAGE, державний номерний знак НОМЕР_2 , дата реєстрації 07.04.2023 року, копія якого надана Територіальним сервісним центром № 0544 (на правах відділу, м. Тульчин) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області (ФІЛІЯ ГСЦ МВС), відповідач прибав вказаний автомобіль за ціною 80 000 грн.

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітній ОСОБА_3 за станом здоров`я позбавлений можливості працювати, а матеріальне становище його матері, яка також не працює у зв`язку з постійним доглядом за сином та отримує допомогу за його догляд у розмірі 2 589,00 грн та державну соціальну допомогу, призначену особам з інвалідністю з дитинства 1 групи у розмірі 7 131,10 грн, не дозволяє в повній мірі компенсувати витрати на побутові потреби та утримання непрацездатного повнолітнього сина, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина у розмірі 2 600 грн. При цьому судом враховано стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який не працює, але має нестабільний, мінливий дохід, сплачує на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, (доходу) батька, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.8Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За загальним правилом, встановленим статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Главою 16 Розділу ІІІ СК України регламентовано підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Аналіз змісту зазначеної статті дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свого повнолітнього сина (дочку) необхідні наявність трьох умов: син (дочка) є непрацездатними; син (дочка) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати сина (дочку).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Звертаючись з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, позивач посилалась на те, що відповідач має нерегулярний дохід, в наявності у нього є житло та автомобілі, за станом здоров`я, віком, наявністю обов`язків по утриманню осіб, може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість ОСОБА_1 не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що кошти у розмірі 10 000 грн на дитину є необхідним розміром аліментів на його утриманням. При цьому не надала також доказів того, що матеріальний стан ОСОБА_2 дозволяє сплачувати саме таку суму.

Доводи апелянта, що дитина є інвалідом і потребує у зв`язку з цим коштів на лікування, не є підставою для стягнення аліментів на утримання дитини у більшому розмірі, аніж визначено судом першої інстанції. При цьому судова колегія зазначає, що позивачка не позбавлена права звернутись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у зв`язку із наявною хворобою та відповідно до вимог ст. 185 СК України.

Апеляційним судом не встановлено обставин, передбачених частиною третьою статті 182 СК України, а позивачем не надано доказів на підтвердження визначення розміру аліментів у іншому розмірі.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду стосовно встановленого розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, який судом першої інстанції визначено правильно, з урахуванням усіх обставин, які мають значення для справи, та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про не застосування судом до спірних правовідносини ч. 3 ст. 182 СК України, з тих підстав, що відповідачем не надано доказу на підтвердження джерела походження коштів на придбання автомобіля КІА SPORTAGE вартістю у 80 000 грн.

Зазначені доводи були предметом розгляду суду першої інстанції і він вірно виходив із того, що сторони перебували в шлюбі 30.08.2003 по 25.05.2022 й три транспортні засоби, що продовжують бути зареєстрованими за відповідачем, як такі, що придбані за час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, а ОСОБА_1 не позбавлена можливості заявляти вимоги про її поділ. Що стосується вартості придбання автомобіля KIA Sportage 2005 року випуску, то як встановлено судом, його придбано за 80 000 грн, а не за 7 280 доларів США, як про те стверджувала позивач. Джерелами коштів на придбання автомобіля був продаж інших авто, що були його особистою власністю, так як придбані до шлюбу з позивачкою, а також кошти, надані його цивільною дружиною.

Надавши належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що позивач не надала доказів наявності виключних обставин, які є підставою для стягнення додаткових витрат на утримання непрацездатної матері.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кравець Віти Анатоліївни залишити без задоволення, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року, без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: І.М. Стадник

Судді: І.В. Міхасішин

В.В. Сопрун