Справа № 349/1612/23
Провадження № 2/349/391/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 листопада 2023 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі судді Могили Р.Г.,

з участю секретаря судового засідання Мартиновської І.П,

учасники судового провадження:

представник позивача адвокат Лущанець М.В.,

представник відповідачів адвокат Недоходюк І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №349/1612/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

У вересні 2023 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Лущанець М.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому з врахуванням уточнених позовних вимог просить:

- стягнути з кожного відповідача 437,50 грн матеріальної шкоди , завданої вчиненням кримінального правопорушення;

- 50 000,00 грн. моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення;

- 1 237,50 грн. процесуальних витрат, пов`язаних із прибуттям до суду під час розгляду кримінального провадження.

Позов обгрунтовує тим, що 19 червня 2023 року Рогатинський районний суд Івано-Франківської області у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, постановив ухвалу про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження щодо них.

У мотивувальній частині ухвали , суд зазначив, що цивільний позов у кримінальному провадженні, який був пред`явлений ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , як потерпілими до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і їх звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не є реабілітуючою підставою, тому вони не позбавлені можливості звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення .

Зазначає, що внаслідок вчинення відповідачами хуліганських дій та нанесенні йому побоїв він в період з 09 квітня 2018 року по 17 квітня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в Рогатинській ЦРЛ , де поніс витрати на лікування на загальну суму 1 750,00 грн.

Оскільки обвинувачених в кримінальному провадженні було четверо осіб, тому просить стягнути з трьох відповідачів по 437,50 грн матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Також протягом 33 судових засідань він витратив кошти на загальну суму 4 950,00 грн на прибуття до суду і в такий самий спосіб просить стягнути з відповідачів по 1 237,50 грн процесуальних витрат, пов`язаних із його прибуттям до суду під час розгляду кримінального провадження.

Також вказує, що йому заподіяна моральна шкода, яку оцінює в розмірі 50 000,00 грн. та просить стягнути з кожного відповідача. Розмір заподіяної моральної шкоди обґрунтовує душевними стражданнями, яких зазнав у зв`язку протиправними діями відповідачів, з перенесенням фізичного болю та іншим ушкодженням здоров`я. Крім цього зазначає, що протягом 5 років він змушений був з`являтися як потерпілий на виклики до слідчого під час досудового розслідування, а в подальшому брати участь в судових засіданнях під час розгляду кримінального провадження, що теж завдало йому душевних страждань.

Представник відповідачів адвокат Недоходюк І.В. подав відзив на позовну заяву, де заперечує проти позову з тих підстав, що заявлені позивачем вимоги не підтверджені жодними доказами. З цих підстав просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін.

14 листопада 2023 року представник позивача адвокат Лущанець М.В подав заяву, в якій уточнив позовні вимоги позивача.

Представник позивача адвокат Лущанець М.В. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідачів адвокат Недоходюк І.В. усудовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову повністю з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке.

Частиною шостою статті 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2023 року, яка набрала законної сили 27 червня 2023 року, відповідачів по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, а ОСОБА_4 - за вчиненняя кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України . Кримінальне провадження, яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000072 щодо них закрито.

Згідно ухвали суду ОСОБА_3 та ОСОБА_2 групою осіб вчинили хуліганство, тобто грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, відповідальність передбачена ч.2 ст.296 КК України.

Також ОСОБА_4 групою осіб вчинив хуліганство, тобто грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, відповідальність передбачена ч.3 ст.296 КК України.

Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з метою з`ясувати відносини з ОСОБА_1 , якого вважали причетним до побиття ОСОБА_3 , що мало місце напередодні, направилися 09 квітня 2018 року приблизно о 09 год 00 хв. транспортним засобом марки «Шкода Філіція» до с.Обельниця Рогатинського району Івано-Франківської області, де проживав ОСОБА_1 . Дорогою до даного населеного пункту до них приєдналися товариші ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та невстановлений слідством чоловік.

Приблизно о 10 год 20 хв. 09 квітня 2018 року дана група осіб зайшла на територію домоволодіння батька ОСОБА_1 ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_1 .

Піднявшись сходами, що ведуть до житлового будинку ОСОБА_3 попросив власника господарства ОСОБА_5 покликати свого сина ОСОБА_1 , що в цей час перебував у приміщенні житлового будинку.

Після того як ОСОБА_5 покликав свого сина, ОСОБА_3 на сходах житлового будинку почав з`ясовувати відносини із ним, зокрема щодо причетності останнього до його побиття днем раніше. Однак ОСОБА_1 заперечував свою причетність до побиття ОСОБА_3 . Така поведінка ОСОБА_1 обурила братів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які використовуючи малозначимий привід, діючи умисно групою осіб, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та загально прийняті норми та правила поведінки, демонструючи явну неповагу до суспільства, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи заподіяти ОСОБА_1 тілесні ушкодження, почергово нанесли по одному удару кулаками рук в ділянку обличчя ОСОБА_1 .

Не реагуючи на вимогу ОСОБА_5 припинити протиправні дії, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у присутності бабусі ОСОБА_1 ОСОБА_7 продовжили на подвір`ї даного домоволодіння наносити ОСОБА_1 удари ногами та руками в ділянки голови та тулуба.

До вчинення хуліганських дій братів Британів приєдналися ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

З метою зупинити дії ОСОБА_5 , що були спрямовані на припинення протиправних дій щодо сина ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , діючи умисно групою осіб, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок та загально прийняті норми та правила поведінки, демонструючи явну неповагу до суспільства, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи заподіяти ОСОБА_5 тілесні ушкодження , в присутності бабусі ОСОБА_1 ОСОБА_7 , протягом приблизно 2-3 хв. умисно нанесли йому численні удари руками та ногами в різні ділянки тіла.

Після того коли ОСОБА_5 перебував у стані зумовленому сильним фізичним болем, та не міг чинити опір ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , останні приєдналися до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та разом, протягом наступних приблизно 5 хв. продовжували наносити ОСОБА_1 численні удари руками та ногами в різні ділянки тіла .

Хуліганські дії ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 були припинені лише після втручання ОСОБА_8 , який прибув на місце вчинення протиправних дій, за телефонним викликом ОСОБА_5 .

Внаслідок спільних хуліганських дій ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синців в ділянках голови та обличчя, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я та потерпілому ОСОБА_1 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, рани, садна та синця в ділянці верхньої губи зліва, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Згідно копії витягу з медичної карти стаціонарного хворого №1685 від 17 квітня 2018 року, ОСОБА_1 перебував з 09 квітня 2018 року по 17 квітня 2018 року на стаціонарному лікуванні в хірургічно-травматолігічному відділенні Рогатинської центральної районної лікарні з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, садно, забій верхньої губи зліва. Лікування: анальгетики, ноотропи, спазмолітики, заспокійливі.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Стаття 55 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно пунктів 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Лущанець М.В. не надали суду належних доказів - чеків про придбання ліків, тощо, на підтвердження того, що він поніс витрати на лікування на загальну суму 1 750,00 грн.

Тому позов в частині відшкодування майнової шкоди не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного та фізичного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, відповідна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду України від 13 липня 2011 року у справі № 6-28008св10.

З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному випадку факт заподіяння відповідачами моральної шкоди позивачу є беззаперечним, а її наслідки у вигляді душевних страждань позивача залежать від особливостей його емоційно-розумового сприйняття, внаслідок неправомірних дій відповідачів та перенесених ним у зв`язку з цим страждань.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує стан здоров`я позивача, характер та обсяг моральних страждань, яких він зазнав внаслідок заподіяної йому відповідачами шкоди.

Суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме тим, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом і у практиці ЄСПЛ приймаються до уваги різні обставини як такі, що заподіюють моральну шкоду: незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго; глибоке відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення; розчарування, тощо (Мілазі проти Республіки Італії від 25 червня 1987 р., Лопес Остра проти Іспанії від 09 грудня 1994 р., Цимерман і Штайнерн проти Швейцарської Конфедерації від 13 липня 1983 р., Жовнер проти України від 29 червня 2004 р., Полтораченко проти України від 18 січня 2005 р.).

Враховуючи характер та обсяг завданих позивачу моральних страждань в результаті вчинення щодо нього хуліганських дій, тривалість цих негативних наслідків, отриманні ним тілесні ушкодження, суд дійшов висновку, що є усі підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, зважаючи на те, що позивачем не надано доказів щодо саме такого розміру моральної шкоди, як заявлено в позовних вимогах, суд враховуючи характер та обсяг завданих позивачу моральних страждань, та виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з кожного відповідача на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн, оскільки такий розмір на думку суду є достатнім для відновлення порушених прав позивача.

Щодо процесуальних витрат, пов`язаних із прибуттям потерпілого ОСОБА_1 до суду під час розгляду кримінального провадження, то такі витрати в порядку ст.138 ЦПК України не відшкодовуються, а вирішуються в порядку ст.ст.124,126 КПК України при ухваленні судом вироку або постановлення ухвали .

Щодо розподілу судового збору, то згідно ч.1 ст.141 ЦПК України він покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених вимог.

А якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ( ч.6 ст.141 ЦПК України).

Позовну вимогу про стягнення моральної шкоди задоволено на 30 % (45 000,00 грн х 100% / 150 000,00 грн).

Згідно квитанції до платіжної інструкції від 23 вересня 2023 позивачем оплачено судовий збір в розмірі 2 684,00 грн

Таким чином, з трьох відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 805,20 грн (2 684,00 грн х 30% / 100%) судового збору, а відповідно з кожного по 268,40 грн.

Керуючись ст.ст.141,259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення та 268,40 гривень судового збору, всього - 15 268,40 грн .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 15 000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення та 268,40 гривень судового збору, всього - 15 268,40 грн .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 15 000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення та 268,40 гривень судового збору, всього - 15 268,40 грн .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: с.Обельниця Івано-Франківський район Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Р.Г. Могила

Повний текст рішення складено 21 листопада 2023 року.