г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/133/21
Номер провадження 2/213/16/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Мазуренко В.В., за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С., Гусарової О.С., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника позивача - адвоката Горовенка С.В., представника відповідача адвоката Мірошниченко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є його матір`ю. Відповідач у справі ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_5 ) є онукою померлої матері, оскільки є дочкою померлого сина ОСОБА_6 . Після смерті матері відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку, яка розташована на території Карпівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :09:013:0399. Поховавши матір, в листопаді 2020 року він звернувся до нотаріуса та 23 листопада 2020 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Проте, 26 листопада 2020 року від нотаріуса дізнався, що відповідач за день до закінчення шестимісячного строку звернулась із заявою про прийняття спадщини, як після бабусі. Вважає, що відповідач має бути усунута від спадкування у зв`язку з тим, що не приймала ніякої участі в житті померлої бабусі, не цікавилась ніколи її станом, ніколи не надавала їй допомоги, і з`явилась в її житті лише після смерті, щоб отримати спадщину. Померла мати мала багато хронічних захворювань і потребувала постійного догляду, він приїжджав до матері мінімум три рази на тиждень, оскільки проживає за іншою адресою, постійно купував їй продукти та ліки, допомагав по домашньому господарству. В 2019 році забрав хвору матір до себе за адресою свого постійного проживання: АДРЕСА_2 та зареєстрував її в районній лікарні у сімейного лікаря, який при першому огляді констатував у неї перелік хронічних хвороб, які привели її до безпорадного стану. Мати була лежачою, потребувала постійного нагляду, який він здійснював зі своєю дружиною ОСОБА_7 , постійного контролю та лікування. Він неодноразово викликав сімейного лікаря для огляду матері. За час проживання у ОСОБА_3 у позивача та до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- її ніхто не навідував, ніякої допомоги не надавав. Просить усунути відповідача від права на успадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник відповідача надала відзив на позов (а.с.63 т.1), в якому зазначає, що бабуся відповідача ОСОБА_3 , дійсно була особою похилого віку, потребувала допомоги, тому що останні кілька років свого життя без сторонньої допомоги пересувалась лише у приміщенні квартири. Допомогу їй надавав як її син позивач у справі, а також онуки ОСОБА_2 та її рідна сестра ОСОБА_8 , які мешкали на території Інгулецького району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, відвідували її (прали білизну, прибирали у квартирі, готували їжу, купували ліки). Рішення про переїзд матері її син ОСОБА_1 приймав одноособово і з травня 2019 року самостійно здійснював догляд за своєю матір`ю. Відповідач є матір`ю двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після припинення догляду за дитиною, яка досягла трирічного віку, вона ніде не працювала, вела домашнє господарство та доглядала за дітьми. З жовтня 2019 року по вересень 2020 року знаходилась на обліку як безробітна без отримання допомоги. Фактично її сім`ю із чотирьох чоловік утримував чоловік відповідача ОСОБА_11 , заробітна плата якого без відрахувань складала близько 10 000,00 грн, щомісяця. Син померлої позивач ОСОБА_1 є особою працездатною, працює тривалий час на виробництві, має стабільний високий заробіток. Надаючи допомогу своїй матері самостійно, силами своєї сім`ї, останній не звертався за допомогою до інших родичів. Доказів того, що на утримання матері він витрачав значні кошти, що перевищують її пенсію позивачем не надано. Крім того, з березня 2020 року в країні було встановлено карантин та було рекомендовано обмежити відвідування, находитись удома та введено проїзд по перепусткам. Заперечує, проти тверджень позивача щодо ухилення відповідача від надання бабусі допомоги, оскільки про таку допомогу її ніхто не просив. Бабуся була матеріально забезпеченою - отримувала пенсію за віком, з сином перебувала у добрих стосунках, останній рік перед смертю проживала в умовах сім`ї свого сина, який мав можливість надавати їй допомогу. Матеріальне положення ОСОБА_2 було доволі складне. Просить у позові відмовити.

Представником позивача було надано відповідь на відзив (а.с.85 т.1), де зазначено, що в травні 2019 року позивач забрав свою матір проживати з ним, оскільки відповідач ніколи не приймала участі у догляді за нею, а він мешкає в іншому районі міста та не міг би повноцінно надавати своїй матері допомогу. Вважає, що стабільний заробіток позивача та скрутний стан відповідача ніяким чином не міг вплинути на бажання відповідача спілкуватись із бабусею та надавати їй не обов`язково матеріальну допомогу. Твердження відповідача щодо запровадження карантину не стосуються обставин справи, адже до квітня 2020 року відповідач могла хоча б якось своїй бабусі допомагати. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив всі обставини, які викладені в позові, зазначив, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 його мати. Відповідач по справі є його племінницею, з якою він не спілкується. Його мати хворіла на підвищений цукор та впала в інсулінову кому, після чого він вирішив її забрати проживати з ним та його сім`єю. Мати отримувала пенсійні виплати, які складали приблизно 2 500,00 грн, щомісяця. У відповідача допомоги він не просив. Сплачував комунальні послуги по квартирі матері, прибирав у її квартирі, привозив майже кожного дня їй їжу, купляв продукти та ліки. Відповідача у матері не бачив, мати скаржилась йому, що онуки про неї забули та не навідують. Просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_12 в ході розгляду справи підтримав позицію позивача, звертав увагу, що померла ОСОБА_3 була особою похилого віку, через що потребувала сторонньої допомоги, мала захворювання, їй було важко пересуватись, а відповідач мала змогу приділяти їй увагу, навідувати, жила поряд, але не навідувала її та таким чином ухилялась від догляду.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, підтвердила обставини, які викладені у відзиві, просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, підтримала пояснення вказані у відзиві, додатково пояснила, що відповідач навідувала свою бабусю ОСОБА_3 до того часу поки позивач не забрав її до себе додому, вона навідувала бабусю декілька разів, або раз на місяць, купувала ліки якщо її просили, прибирала в квартирі. В травні 2019 року без відома відповідача позивач забрав ОСОБА_3 до свого місця проживання. Зі своїм дядьком позивачем у справі відповідач не спілкувалась, стосунки були напружені. Вказала, що в 2020 році через введений карантин відповідач не мала змоги приїхати до бабусі. Позивач не звертався до неї за допомогою. Винна поведінка у відповідача відсутня.

Ухвалою суду від 11 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 25 червня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд.

Ухвалою суду від 13 липня 2022 року позовну заяву прийнято до свого провадження суддею Мазуренко В.В.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд, задоволено клопотання сторін про виклик та допит свідків.

Вислухавши сторони, їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

10 березня 1989 року ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з ОСОБА_13 , останній присвоєно прізвище чоловіка (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_14 , батьками якої вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_15 (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 помер (а.с.18).

ОСОБА_14 24 квітня 2009 року уклала шлюб з ОСОБА_11 та після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_4

(а. с. 17 зворотній бік, 68).

Відповідач має двох малолітніх дітей: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.66,67).

Відповідно до довідки Широківської районної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості ОСОБА_2 з 21 жовтня 2019 року по 07 вересня 2020 року перебувала на обліку як безробітна та доходів не отримувала (а.с.69).

Відповідач з 14 грудня 2015 року по 04 вересня 2020 року не працювала, що підтверджується копією її трудової книжки (а.с.70-71).

Відповідно до довідок про доходи чоловіка відповідача ОСОБА_11 , останній працює водієм на ТзОВ «Екоспецтранс», його заробітна плата за період з січня 2019 року по грудень 2019 року складала 119 584,28 грн, за період з січня 2020 року по грудень 2020 року 145 248,38 грн (а.с.72-73).

12 листопада 1992 року ОСОБА_18 та ОСОБА_19 розірвали шлюб, остання відновила прізвище ОСОБА_20 (а.с.22).

Як видно із свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.9).

Позивач поніс витрати на поховання матері ОСОБА_3 у розмірі 12 874,00 грн (а.с.24, 25).

Згідно довідкою ОСББ «СЕДНЕВА 27» від 09 грудня 2020 року, 15 квітня 2019 року ОСОБА_1 забрав у важкому стані свою матір ОСОБА_3 , яка була ареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 для догляду до себе у житло а місцем проживання: АДРЕСА_3 , де вона знаходилась під наглядом сина, його дружини та лікарів до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21).

Відповідно до медичної документації та листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» Криворізької міської ради від 11 грудня 2020 року ОСОБА_3 , 1942 року народження з 28 травня 2019 року перебувала під спостереженням лікаря терапевта за адресою: АДРЕСА_3 з приводу генералізованого атеросклерозу, ішемічної хвороби серця, гіпертонічної хвороби 2 стадії, 2 ступеню, ризик 4, серцевої недостатності 2а ст., дисцикуляторної енцефадопатії 2 ст., цукрового діабету. Оглядалась лікарем 15 жовтня 2019 року, 12 лютого 2020 року, 15 березня 2020 року та 21 травня 2020 року констатація її смерті. І слів лікаря під час огляду пацієнтки була присутня особа, яка називалась невісткою ОСОБА_3 (а.с.10-13).

З Акту ТОВ «СІТІСЕРВІС КР» від 11 грудня 2020 року видно, що ОСОБА_3 , 1942 року з 15 квітня 2019 року мешкала без реєстрації за адресою:

АДРЕСА_3 з сином ОСОБА_1 та невісткою ОСОБА_7 до моменту смерті до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Відповідно до свідоцтво про право на спадщину за законом від 23 листопада 2020 року ОСОБА_1 прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 (а.с.20, 23).

Листом приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко О.П. від 16 грудня 2020 року позивачу повідомлено, що відповідач звернулась із заявою про прийняття спадщини, запропоновано позивачу з`явитись до нотаріуса для вирішення питання щодо внесення змін у свідоцтво про право на спадщину, яке видано на його ім`я (а.с.87).

В ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» придбано лічильник води та 01 липня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 опломбовано вузол обліку питної води (а.с.77-80).

ОСОБА_7 28 серпня 2019 року та 12 вересня 2019 року було укладено договори купівлі-продажу вікон на загальну суму 9 500,00 грн (а. с. 81-84).

Відповідно до інформації із сайту ТОВ «НОВА-КОМ» за адресою: АДРЕСА_1 оплачувались комунальні послуги, платником зазначена ОСОБА_3 : 23 березня 2018 року на суму 604,87 грн; 24 квітня 2018 року на суму 1 123,41 грн; 21 травня 2018 року на суму 475,01 грн; 11 липня 2018 року на суму 400,71 грн; 12 липня 2018 року на суму 239,82 грн; 22 серпня 2018 року на суму 317,77 грн; 12 вересня 2018 року на суму 223,98 грн; 19 жовтня 2018 року на суму 275,10 грн; 08 листопада 2018 року на суму 288,52 грн; 10 грудня 2018 року на суму 800,00 грн; 13 січня 2019 року на суму 1 099,15 грн; 09 лютого 2019 року на суму 1 285,20 грн; 08 березня 2019 року на суму 1 141,57 грн; 10 квітня 2019 року на суму 867,74 грн; 22 травня 2019 року на суму 604,61 грн; 17 червня 2019 року на суму 445,84 грн; 17 липня 2019 року на суму 264,75 грн та 137,13 грн; 13 серпня 2019 року на суму 267,72 грн; 09 вересня 2019 року на суму 311,97 грн; 11 жовтня 2019 року на суму 448,38 грн; 09 листопада 2019 року на суму 272,58 грн та 182,04 грн; 08 грудня 2019 року на суму 765,08 грн; 11 січня 2020 року на суму 1 162,68 грн; 10 лютого 2020 року на суму 1 343,01 грн; 10 березня 2020 року на суму 512,11 грн; 08 квітня 2020 року на суму 634,33 грн; 14 травня 2020 року на суму 527,37 грн; 10 червня 2020 року на суму 273,27 грн; 12 липня 2020 року на суму 310,20 грн; 08 серпня 2020 року на суму 230,52 грн; 08 вересня 2020 року на суму 173,00 грн; 07 жовтня 2020 року на суму 173,00 грн; 09 листопада 2020 року на суму 173,00 грн; 07 грудня 2020 року на суму 723,87 грн; 06 січня 2021 року на суму 1 614,64 грн; 06 лютого 2021 року на суму 1 450,00 грн; 05 березня 2021 року на суму 1 236,44 грн; 05 квітня 2021 року на суму 1 000,00 грн; 06 травня 2021 року на суму 1001,89 грн (а.с.101, 103, 105, 107, 110, 112, 114, 116, 118, 120, 122, 124, 126, 128, 130, 133, 135, 137, 139, 141, 144, 146, 148, 150, 152, 154, 156, 158, 160, 162, 164, 166, 168, 170, 172, 174, 176, 178).

Згідно з інформацією про рух коштів по рахунку ОСОБА_7 , який відкрито в банку «ПУМБ», останньою здійснювались транзанкції: 23 березня 2018 року на суму 604,87 грн; 24 квітня 2018 року на суму 1 123,41 грн; 21 травня 2018 року на суму 475,01 грн; 11 липня 2018 року на суму 400,71 грн; 12 липня 2018 року на суму 239,82 грн; 22 серпня 2018 року на суму 317,77 грн; 12 вересня 2018 року на суму 223,98 грн; 19 жовтня 2018 року на суму 275,10 грн; 08 листопада 2018 року на суму 288,52 грн; 10 грудня 2018 року на суму 800,00 грн; 13 січня 2019 року на суму 1 099,15 грн; 09 лютого 2019 року на суму 1 286,20 грн; 08 березня 2019 року на суму 1 141,57 грн; 10 квітня 2019 року на суму 867,74 грн; 22 травня 2019 року на суму 604,61 грн; 17 червня 2019 року на суму 445,84 грн; 17 липня 2019 року на суму 264,75 грн; 13 серпня 2019 року на суму 267,72 грн; 09 вересня 2019 року на суму 311,97 грн; 11 жовтня 2019 року на суму 448,38 грн; 09 листопада 2019 року на суму 272,58 грн та 182,04 грн; 08 грудня 2019 року на суму 765,08 грн; 11 січня 2020 року на суму 1 162,68 грн; 10 лютого 2020 року на суму 1 343,01 грн; 08 квітня 2020 року на суму 634,33 грн; 14 травня 2020 року на суму 527,37 грн, 10 червня 2020 року на суму 273,27 грн; 12 липня 2020 року на суму 310,20 грн; 08 серпня 2020 року на суму 230,52 грн; 08 вересня 2020 року на суму 173,00 грн; 09 листопада 2020 року на суму 173,00 грн; 07 жовтня 2020 року на суму 173,00 грн; на суму 723,87 грн; 06 січня 2021 року на суму 1 614,64 грн; 06 лютого 2021 року на суму 1 450,00 грн; 05 березня 2021 року на суму 1 236,44 грн; 05 квітня 2021 року на суму 1 000,00 грн; 06 травня 2021 року на суму 1001,89 грн (а.с.102,104, 106,108,109,111,113,115,117,119,121,123,125,127,129,132,136,138,140,142,143,145,147,149,

153,155,157,159,161,163,165,167,169,171,173,175,177,179).

Згідно з інформацією про рух коштів по рахунку ОСОБА_7 , який відкрито в АТ КБ «Приватбанк», останньою здійснювались транзанкції: 17 червня 2019 року на суму 445,84 грн; 17 липня 2019 року на суму 137,13 грн; 10 березня 2020 року на суму 512,11 грн (а.с.131,134,151).

В судовому засіданні були допитані свідки:

Було допитано в якості свідка позивача ОСОБА_1 , який суду пояснив, що померла ОСОБА_3 доводиться йому рідною матір`ю, та бабусею для відповідача. Вказав, що піклувався за матір`ю, майже кожного дня приїздив до неї, привозив їжу, продукти, ліки, прибирав у її квартирі, прав одежу, робив у квартирі ремонт, сплачував комунальні платежі. Відповідача у матері не бачив, мати йому скаржилась, що онуки її забули та не навідують. Після того, як його мати впала в квартирі, він забрав її жити до себе додому, в цей період відповідач до бабусі не приїздила жодного разу, хоча він її бачив та казав, щоб вона провідала бабусю. Зазначив, що ОСОБА_3 потребувала стороннього догляду через хвороби та вік.

Свідок ОСОБА_21 суду надала покази, відповідно до яких відповідач є її племінницею, з якою вона не спілкується. Вона інколи їздила до померлої ОСОБА_3 , яка просила сходити її за продуктами, так як їй було важко ходити. З 2019 року бабуся почала скаржитись на біль в ногах. ОСОБА_3 , згадувала онуків від старшого сина, жаліла більше ОСОБА_22 , ОСОБА_23 свідок не бачила. Бабуся казала, що хто її догляне до смерті, той і отримає спадщину.

Свідок ОСОБА_24 суду надала покази, відповідно до яких вона є двоюрідною сестрою позивача, померла ОСОБА_3 її тітка, яка мешкала на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку. Свідок провідувала тітку та остання скаржилась, що їй важно ходити, скаржилась на онучок, що вони не приходять.

Свідок ОСОБА_7 , пояснила, що позивач її чоловік. За ОСОБА_3 доглядала вона та позивач, позивач возив їй тор мозки, прибирали в квартирі. Відповідача у квартирі померлої ніколи не бачила. З 2016 року ОСОБА_3 не виходила з під`їзду через стан здоров`я, боліли ноги, до лікарів вона відмовлялась їхати. ОСОБА_3 скаржилась свідку, що відповідач з сестрою не навідують її. Свідок зазначила, що позивач сплачував всі комунальні платежі за квартиру ОСОБА_3 , робив там ремонт. Коли у ОСОБА_3 погіршився стан здоров`я, коли вона впала, то її забрали вона з позивачем до себе додому, викликали швидку, сімейному лікарю, виявилось що в неї цукровий діабет, але до лікарні їхати вона відмовлялась, її лікували у позивача вдома, приходила медична сестра. Додому до позивача відповідач не приходила навідувати ОСОБА_3 , відповідач з сестрою приходили на її поховання.

Свідок ОСОБА_7 , пояснила, що доводиться відповідачу рідною сестрою, позивач її дядько, зазначила що вона та відповідач не часто, але навідували бабусю ОСОБА_3 , прибирали в її квартирі, купували їй продукти та ліки, якщо просила. Коли бабусю забрав позивач до себе додому то не навідували, через напружені відносини з позивачем.

Свідок ОСОБА_25 пояснила, що проживала в сусідній квартирі з ОСОБА_3 , часто заходила побалакати, знає що за нею доглядав позивач. ОСОБА_3 розповідала їй про сім`ю позивача, розповідала про відповідача та її сестру. Відповідача біля будинку ОСОБА_3 бачила лише один раз з дитячою коляскою, коли це було не пам`ятає. Свідок працює з 8 ранку та приблизно о 16 поверталась додому.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із права на спадкування.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 77, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. В цьому контексті поведінка Сторін при отриманні доказу також приймається до уваги.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Таку позицію неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема в постанові від 01 червня 2021 року №742/1475/19 (провадження №61-17207св20), постанова від 04 липня 2018 року №404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), постанова від 21 березня 2018 року №337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, під час розгляду даної справи позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами вчинення відповідачем будь-яких умисних дій, які б свідчили про ухилення її від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_3 .

Позивачем суду не надано доказів того, що відповідач мала як фізичну так і матеріальну змогу надавати допомогу його матері, однак умисно уникала цього.

Свідок ОСОБА_7 , яка доводиться відповідачу сестрою, та позивач у поясненнях суду вказували, що навідували ОСОБА_3 коли вона жила у себе в квартирі. Інші свідки, допитані судом, не спростували вказане, оскільки вказували, що не бачили відповідача, але в той же час вказували, що не постійно були у ОСОБА_3 , та не стежили за нею цілодобово, ходили на роботу, тощо. Крім того свідки вказували, що ОСОБА_3 була обізнана про життя, події у житті відповідача, та враховуючи, що позивач з відповідачем не спілкувався та не знав обставини її життя щоб повідомити ОСОБА_3 , то таким чином суд приходить висновку що ОСОБА_3 та відповідач дійсно спілкувались, та від цього спілкування, навідування, ОСОБА_20 були відомі такі обставини. Позивач не заперечував того, що не просив допомоги у відповідача по догляду за матір`ю, навпаки вказував що повністю забезпечував її всім необхідним.

З наданих позивачем медичних документів, суд приходить до висновку, що за життя ОСОБА_3 дійсно мала ряд захворювань, проте вказані документи не свідчать про те, що спадкодавець перебувала у безпорадному стані та потребувала стороннього догляду. Дійсно, свідки повідомляли, що позивач майже кожен день привозив їй приготовлену їжу, але крім цього і позивач, і допитані свідки, відповідач, - повідомляли, що за проханням ОСОБА_3 купували їй також продукти, та свідки не вказували про неспроможність, неможливість ОСОБА_3 приготувати собі їжу. Крім того свідки та сторони повідомляли про можливість пересування ОСОБА_3 по квартирі, про можливість обслуговувати себе самостійно, до того як вона впала та позивач забрав її додому.

Таким чином, відповідач не вчинила умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавці ОСОБА_3 .

Відповідачем не заперечується та обставина, що її бабуся була доглянута позивачем та членами його сім`ї. Та позивачем не доведено потреби спадкодавця в допомозі саме від відповідача, враховуючи отримання достатньої допомоги від інших осіб. Водночас лише та обставина, що відповідач не часто відвідувала свою бабусю та не допомагала їй фінансово - не свідчить про факт її умисного ухилення від надання їй допомоги та потребу спадкодавця в такій допомозі.

Також в ході судового розгляду позивачем не доведено та судом не встановлено факту того, що спадкодавець, у зв`язку з віком та хворобою висловлювала прохання або бажання про надання допомоги з боку онуки відповідача у справі, а відповідач свідомо від її надання ухилялася.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 1216-1218, 1224, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування відмовити.

Судові витрати за даним позовом покласти на ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Дата складання повного рішення 16.05.2023р.

Суддя В.В.Мазуренко