Справа № 570/2187/22
Номер провадження 2-др/570/16/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2023 року
Рівненський районний суд Рівненської області в особі:
судді Красовського О.О.
секретаря судових засідань Гречки О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за заявою представника відповідачки адвоката Ціпана Олександра Петровича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції про оспорювання факту батьківства особою, яка записана батьком дитини , -
У провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції про оспорювання факту батьківства особою, яка записана батьком дитини.
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 10.10.2023 року у задоволенні позову було відмовлено.

При розгляді справи відповідачка 05.09.2022 року уклала договір з адвокатом Ціпаном О.П., який надавав їй професійну правничу допомогу, і за послуги якого вона сплатила 5000 грн.

Зважаючи на це представник відповідачки звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, яким просить стягнути з позивача на користь відповідачки 5000 грн. судових витрат витрати на професійну правничу допомогу.

У судове засідання відповідачка та її представник не з`явилися. Згідно усної заяви, представник відповідачки просить справу розглядати без їх участі, та задоволити заяву про ухвалення додаткового рішення суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні зави. Зазначає, що саме відповідачка спровокувала судовий спір, оскільки вона заявила позивачеві про те, що він не є батьком дітей. Тому позивач звернувся до суду. Також зазначає, що відповідачка могла б скористатися безоплатною правовою допомогою, а не звертатися до адвоката та сплачувати йому кошти. У такій поведінці відповідачки вбачає її вину, а тому просить не стягувати з нього заявлені 5000 грн. До того ж він поніс витрати за проведення експертизи у розмірі 27000 грн., сплатив судовий збір при подачі позову до суду, на його утриманні є ще одна дитина, тому просить врахувати зазначені обставини.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

У провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції про оспорювання факту батьківства особою, яка записана батьком дитини.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 10.10.2023 року у задоволенні позову було відмовлено.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалося.

У поданому відповідачкою відзиві на позов зазначалося, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат становить 5 000 грн. та складається з витрат на оплату послуг адвоката за надану професійну правничу допомогу.

Представником відповідачки було зроблено заяву про стягнення з позивача 5 000 грн. судових витрат та про надання суду протягом п`яти днів відповідної заяви з додатками.

За змістом ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За частиною першою, третьою статті 59 Основного Закону України кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Реалізуючи своє право на отримання професійної правничої допомоги, 05 вересня 2022 року між адвокатом Ціпаном Олександром Петровичем та ОСОБА_2 був укладений договір про надання правничої (правової) допомоги.

На виконання взятих на себе зобов`язань адвокатом було забезпечено правовий супровід вказаної справи при розгляді її Рівненським районним судом Рівненської області.

При наданні правової допомоги адвокатом Ціпаном О.П. вжито заходів щодо професійної підготовки до розгляду справи, забезпечено ґрунтовне вивчення чинного законодавства, якими врегульовуються спірні правовідносини сторін, проаналізовано практику застосування такого законодавства та практику Верховного Суду з приводу уже вирішення подібних спорів.

Повнота та належність виконання зобов`язань за договором про надання правової допомоги підтверджується складеним та підписаним сторонами актом до договору про надання правничої (правової) допомоги від 10 жовтня 2023 року, за змістом якого сторони визначили вид наданої правової допомоги, детальний її опис та обсяг, а також засвідчили відсутність у сторін договору будь-яких заперечень та зауважень з приводу його виконання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Саме такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19.

Суд вважає, що гонорар адвоката за надану правову допомогу є співмірним, розумним, обґрунтованим та реальним.

Необхідність понесення витрат на професійну правничу допомогу зумовлено відсутністю у відповідачки спеціальних юридичних знань, специфічністю спору та важливістю її для відповідачки у справі.

За змістом ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На виконання вимог вказаної процесуальної норми закону було подано суду копії договору про надання правової допомоги від 05 вересня 2022 року, протокол погодження розміру гонорару від 05 вересня 2022 року, акт до договору про надання правничої (правової) допомоги від 05 вересня 2022 року, платіжної інструкції від 11.10.1023 року.

Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.

Слід також зазначити, що твердження позивача проте, що відповідачка могла б скористатися безоплатною правовою допомогою є необґрунтованими та безпідставним.

Відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна правова допомога це правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» право на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно з цим Законом та іншими законами мають повнолітні особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо їхній середньомісячний дохід, розрахований відповідно до методики, затвердженої Міністерством юстиції України, не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до закону для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, а також особи з інвалідністю, які отримують пенсію або державну соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" і "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", у розмірі, що не перевищує двох прожиткових мінімумів для працездатної особи, - на всі види правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Так, право на безоплатну вторинну правничу допомогу, зокрема, мають люди з низьким доходом. Працездатні люди, чий середньомісячний дохід не перевищує двох прожиткових мінімумів (станом на серпень 2023 року це 5368 грн), мають право на усі види правничих послуг від системи безоплатної правничої допомоги.

Позивач не довів суду, що відповідачка має низький дохід, і тому могла скористатися безоплатною правовою допомогою.

Натомість, відповідачка просила справу розглядати без її участі, оскільки вона працює і немає можливості бути присутня в судовому засіданні. Тому вона уклала договір з адвокатом, який би міг представляти її інтереси в суді, тобто скористалася правом, гарантованим державою.

Також, слід зазначити, що позивачеві було відомо про укладений договір ОСОБА_2 з адвокатом Ціпаном О.П., оскільки він поданий був до суду 03.10.2022 року і знаходиться в матеріалах справи.

Тобто відповідач знав про існування договору і погоджувався з його укладенням, ніяких зауважень щодо нього не висловлював. Позивачеві було відомо, про те що відповідачка понесе витрати на оплату послуг адвоката за надану професійну правничу допомогу, та ці витрати в майбутньому, можливо, будуть стягнуті з нього.

Позивач зазначає, що саме відповідачка спровокувала судовий спір, оскільки останніми роками сімейні стосунки погіршилися, під час конфліктів дружина неодноразово наголошувала, що позивач не є біологічним батьком дітей. Тому він вимушений був звернувся до суду.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно ст. 124 Конституції України та ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України позивач - це особа, на захист прав та інтересів якої відкрито провадження у справі. З цього випливає, що позовна заява подається для захисту порушених прав, а саме порушення в часі повинно існувати до відкриття провадження у справі. Однак буває, що позивач помиляється, його права не порушені або ті права, які порушені, йому не належать, а тому суд у позові відмовить. Тому коли позивач звертається до суду з позовом до конкретного відповідача, то на цей час існує лише припущення щодо порушення прав позивача, яке підтверджується (або спростовується) під час розгляду справи в суді.

Як правило, саме позивач ініціює процес шляхом подання позовної заяви. Позивач першим з`являється у справі, він атакує, тому він має певні переваги порівняно із стороною, яка захищається (відповідачем). Позивач розпочинає процес. Він перший з`являється на арені. Це багато в чому визначає його тактичні переваги. Позивач має можливість вибору: 1) способу порушення справи (самостійно чи через інших осіб); 2) відповідача; 3) часу для пред`явлення позову; 4) підсудності; 5) підстав та предмету позову, а отже, і меж судового розгляду. Ці обставини мають важливе тактичне значення.

Тому до твердження про те, що ОСОБА_1 як позивач був змушений звернутися з позовом, суд відноситься критично.

Позивач не довів суду, що його звернення до суду було здійснене під примусом відповідачки чи іншої сторонньої особи.

Позивач, вважаючи своє право порушеним, звертається за його захистом до суду. І це право позивача, а не обов`язок. Звертаючись до суду позивач мав би також припустити, що рішення суду може бути не на його користь, і через це він несе певні ризики.

В даному випадку уважно дослідивши всі матеріали справи, заслухавши учасників процесу суд прийшов до висновку, що право позивача не порушено, тому йому було відмовлено у задоволенні позову. Ба більше, в ході розгляду справи позивач надавав пояснення про те, що він допомагає дітям, і у той же час він оспорює своє батьківство щодо дітей. Постановлене судом рішення ОСОБА_1 не оскаржував, а погодився з ним.

Слід також зазначити, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта звернення утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та клопотань.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 141 ЦПК України визначено порядок подання сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) щодо понесених з розглядом справи витрат, зокрема, частиною 8 передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Також цією статтею визначено порядок розподілу судових витрат.

Так, згідно частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі відмови в позові інші судові витрати покладаються на позивача.

Тобто позивач має відшкодувати відповідачці понесені нею судові витрати.

До того ж позивачем не оспорювалася сума понесених судових витрат, він не зазначав про їх неспівмірність, а лише зауважив, що відповідачка могла б і не укладати угоду з адвокатом на платній основі.

Відповідно до висновків об`єднаної палати Верховного суду, викладеної у Постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, викладеної у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 року у справі № 910/7586/19: «однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору».

При ухваленні додаткового рішення суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19:

3.42 При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до укладеної угоди з клієнтом, адвокат виконує обов`язки з представництва інтересів клієнта в суді, а також бере на себе відповідальність здійснювати таке представництво у комплексі, а не за взяту кожну окрему правничу дію, наприклад тільки написати процесуальний документ або суто виступити у судовому засіданні. Саме вчинення комплексу правничих дій забезпечить належну реалізацію прав та обов`язків клієнта для представництва його інтересів.

3.46 Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

3.47 Отже, участь у судовому засіданні являє собою формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотньому напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні.

3.48 Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому паралельно, вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час.

3.49 З огляду на що колегія суддів вважає, що такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта.

3.50 З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами".

При ухваленні додаткового рішення суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 25 травня 2021 року та висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц:

28. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

36. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомого адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суду не була подана заява від позивача про зменшення судових витрат, які понесла відповідачка.

Та обставина, що позивач поніс інші судові витрати (сплата судового збору, сплата за проведення експертизи) не тягнуть за собою наслідок щодо зменшення судових витрат, які понесла відповідачка.

У суду немає підстав для зменшення судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу, які покладаються на позивача, з мотивів, що викладені вище.

Оскільки матеріалами справи в безспірному порядку підтверджується факт отримання відповідачкою правової допомоги адвоката та понесення нею витрат при розгляді Рівненським районним судом Рівненської області позову до неї про оспорювання факту батьківства особою, яка записана батьком дитини, і у задоволенні позову відмовлено, а розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, то за таких обставин суд вважає за необхідне задоволити заяву представника відповідачки.

Керуючись ст. 259, ст. 270 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву адвоката Ціпана Олександра Петровича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції про оспорювання факту батьківства особою, яка записана батьком дитини- задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 (п`ять тисяч) грн. - судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1 ).

Відповідачка: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції).

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 24 листопада 2023 року.