КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/8229/22

15 листопада 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Костаняна Сергія Едуардович на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 липня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Жовноватюк В.С., у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до ОСОБА_1 , треті особи: Київська міська рада (Київська державна адміністрація), Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», треті особи: Київська міська рада (Київська державна адміністрація), Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір найму жилого приміщення,-

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення, у якому просило виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та стягнути судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_2 відповідно до розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.05.2015 № 279 «Про передачу та закріплення майна, щоналежить до комунальноївласностітериторіальноїгромадимістаКиєва, яке передано до сфериуправлінняСолом`янськоїрайонної в містіКиєвідержавноїадміністрації за комунальнимпідприємством «Керуючакомпанія з обслуговуванняжитлового фонду Солом`янського району м. Києва» (зізмінамивід 11.11.2016 № 838) переданий в господарське відання підприємства.

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» діє на підставі Статуту, згідно якого предметом діяльності підприємства є утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового та нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності міста Києва, на договірних засадах у встановленому порядку. Відповідно до п. 3.1.11. Статуту підприємство має право у разі виявлення порушення, встановленого законодавством щодо порядку користування житловими та нежитловими приміщеннями (виселення, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов`язання звільнити житлове/нежитлове приміщення, усунути самовільне перепланування, переобладнання, зобов`язання надати доступ до приміщення тощо) вживати заходів, передбачених законодавством України.

Квартира АДРЕСА_1 є однокімнатною, житловою площею 15,5 кв. м., не приватизованою. Квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та знятий з реєстраційного обліку. Після смерті ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 самовільно вселилась ОСОБА_4 , не маючи на це законних підстав.

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва з позовною заявою про виселення ОСОБА_4 зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20.02.2020 року позовні вимоги задоволено. Постановою Київського апеляційного суду від 14.07.2020 року рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20.02.2020 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.10.2021 року рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20.02.2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 14.07.2020 року залишено без змін.

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» 30.09.2020 року пред`явлений виконавчий документ до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для примусового виконання. Актом державного виконавця від 13.12.2021 року встановлено, що рішення Солом`янського районного суду міста Києва про виселення ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 виконано, в квартирі залишився син боржника - ОСОБА_1 та його майно.

Структурним підрозділом комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» ЖЕД № 904 ОСОБА_1 булипідготовлені попередження від 11.02.2022 року, 17.06.2022 року з вимогою звільнити спірну квартиру та здати ключі в житлово-експлуатаційну дільницю № 904 комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», які особисто ОСОБА_1 не видалося можливості вручити, про що складено акти від 10.02.2022 року, 04.07.2022 року. Вказані попередження були направлені поштою.

Вимоги-попередження ОСОБА_1 не виконав, ключі від квартири до житлово-експлуатаційної дільниці № 904 не передав. Як вбачається з акту державного виконавця від 13.12.2021 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а отже зберігає за собою право користування зазначеним житловим приміщенням.

Таким чином ОСОБА_1 без законних підстав, самоправно займає квартиру АДРЕСА_1 , тому позивач просив позов задовольнити.

У зустрічному позові про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення ОСОБА_1 просив суд: визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_1 ; зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» укласти із ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до договору найму жилого приміщення від 13.06.2001 року, укладеного між РЕО-705 в особі начальника Кіндзерської Л.А. (наймодавцем) та ОСОБА_3 (наймачем) було домовлено, що без згоди наймодавця, за виключенням неповнолітніх осіб, інших осіб в квартиру не вселяти. Неповнолітньою ж особою на той час був його син ОСОБА_1 в силу ч. 1 ст. 65 ЖК України, не потребував згоди свого батька на вселення, а також зазначає, що 25.10.2010 року рішенням Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 2-3111-1/10 позов ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням, який виник після намагання наймодавця виселити його в судовому порядку з цього приміщення (рішення апеляційного суду м. Києва від 25.02.2010 року, яке набуло чинності, в задоволені таких позовних вимог відмовлено), було задоволено та фактично таке право йому було надано на невизначений строк, яке відповідно до ст.ст. 64, 65 ЖК України поширювалося на всіх членів сім`ї наймача, які не заперечували проти такого права та були згодні з цим. Вказує, що це додатково свідчить про проживання ОСОБА_1 разом зі своїм батьком та матір`ю за цей період із 2001 по 2010 і потім, оскільки ОСОБА_3 у зв`язку зі своїми хронічними хворобами потребував догляду за собою членів своєї сім`ї.

Зауважував, що квартира АДРЕСА_1 , єдля нього центром життєвих інтересів та соціальних зв`язків і на підтвердження зазначає про навчання та отримання освіти в місті Києві, докази зазначення даної адреси для листування та здійснення оплати за комунальні послуги.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просив задовольнити зустрічну позовну заяву.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 19 липня 2023 року позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до ОСОБА_1 , треті особи: Київська міська рада (Київська державна адміністрація), Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення - задоволено.

Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» судовий збір у розмірі 2 481 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», треті особи: Київська міська рада (Київська державна адміністрація), Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір найму жилого приміщення - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Костанян С.Е. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» не є належним позивачем у справі, оскільки він не надав до суду докази передачі йому майна у господарське відання.

Вказував, що доказом вселення та проживання неповнолітнього ОСОБА_1 у спірній квартирі є договір найму житлового приміщення від 13.06.2001 року, укладений між РЕО-705 в особі начальника Кіндзерської Л.А. (наймодавцем), з одного боку, та ОСОБА_3 (наймачем), з іншого боку, який було надано до суду першої інстанції разом із зустрічним позовом. Вказаним договором, зокрема, було визначено, що без згоди наймодавця, за виключенням неповнолітніх осіб, яким на той час був ОСОБА_1 , інших осіб в квартиру не вселяти.

Вважає, що ОСОБА_1 на законних підставах у 2001 році вселився у спірну квартиру, а відтак підстави для його виселення відсутні.

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19.07.2023 року - залишити без змін. Зазначало, що доводи скарги про не підтвердження факту перебування будинку АДРЕСА_2 в господарському віданні підприємства і, як наслідок, відсутність правомочності на пред`явлення позову про виселення, є безпідставними, оскільки спростовуються наявними у справі доказами, які були додані до позовної заяви. Вказувало, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про самоправне зайняття квартири АДРЕСА_1 та підтверджували його право на користування спірною квартирою.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Костанян С.Е. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» - Бабій А.Л. проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.

Представник Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації - Федорчук Х.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.05.2015 № 279 «Про передачу та закріплення майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передано до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», закріплено на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» в установленому порядку житловий і нежитловий фонд та майно, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передано до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації згідно з додатками 1, 2.

Статутом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», затверджений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.01.2015 № 9 (у редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2020 № 157) у п. 2.2. визначено, що предметом діяльності підприємства є утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового та нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності міста Києва, на договірних засадах у встановленому порядку; надання житлової послуги (управління багатоквартирним будинком).

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» є балансоутримувачем та управителем будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 25.10.2010 позов ОСОБА_3 до Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної у м. Києві ради, третя особа: Солом`янське РУ ГУ МВС України в м. Києві, про визнання права користування жилим приміщенням та реєстрації задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право користування квартирою АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідно до копії витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 81762403 від 07.07.2022 про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 станом на 07.07.2022 зареєстровані за вказаною адресою відсутні.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17.01.2017 апеляційні скарги Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» задоволено. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 15.11.2016 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», третя особа: Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання права користування жилим приміщенням відмовлено.

Відповідно до рішення Апеляційного суду містаКиєвавід 17.01.2017 року, «Задовольняючипозов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 має право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 1980 року до 23 серпня 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Проте, вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув своєї уваги, що за життя ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не була вселена у спірну квартиру як член сім`ї наймача.

Крім того, поза увагою суду залишилась та обставина, що ОСОБА_4 з 2003 року є власником 1/3 квартири АДРЕСА_5 , тривалий час користувалась цією квартирою, і була знята з реєстраційного обліку в ній лише 07 березня 2015 року, тобто за один місяць до пред`явлення даного позову».

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.09.2019 касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення Апеляційного суду м. Києва від 17.01.2017 без змін.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20.02.2020 позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до ОСОБА_4 , третя особа: Солом`янська в м. Києві державна адміністрація про виселення задоволено.

Постановою Київського апеляційного суду від 14.07.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20.02.2020 без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.10.2021 касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20.02.2020 та постанову Київського апеляційного суду від 14.07.2020 залишено без змін.

Відповідно до копії свідоцтва про народження № НОМЕР_1 від 03.09.1984, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якого є ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_5 .

Згідно з копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 , місцем проживання є: АДРЕСА_6 , дата реєстрації 01.06.1988.

Задовольняючи первісний позов про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення, та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір найму жилого приміщення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача за первісним позовом та необґрунтованості вимог позивача за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 61 статей 64 та 65 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до частини першої, другої статті 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року у справі

№ 6-60цс12 сформульовано такі висновки: у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК України). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК України).

Водночас під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні, наявність згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між згаданими особами, наймачем і членами сім`ї, які проживають з ним, певного порядку користування жилим приміщенням, й інші обставини, які мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем.

Подібні висновки висловлені Верховним Судом у постановах

від 10 грудня 2020 року у справі № 205/6201/17, від 18 травня 2022 року

у справі № 463/2277/20-ц, від 23 вересня 2022 року у справі № 289/847/21,

від 06 січня 2023 року у справі № 523/1756/20.

Відповідно до частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. (частина четверта статті 29 ЦК України).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову та про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, повно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених зустрічних позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 не довів, що він зі згоди наймача вселився і тривалий час проживав у спірній квартирі.

При вирішенні спору судом надано належну оцінку поданим сторонами доказам.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не довів того, що його вселення до спірної квартири відбулось за згодою його батька.

Окрім зазначеного, встановлено, що у 2003 році ОСОБА_1 разом з членами сім`ї ОСОБА_4 (матір) та ОСОБА_6 (сестра) брав участь у приватизації квартири АДРЕСА_5 .

Зазначене свідчить, що до смерті ОСОБА_3 та примусовоговиселенняОСОБА_4 , ОСОБА_1 мав інше житло і тільки після смерті наймача та виселення ОСОБА_4 вселився самовільно у квартиру АДРЕСА_1 та порушив питання про визнання за ним права користування.

Таким чином, колегія суддів, надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції на предмет його законності у межах доводів апеляційної скарги, погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов достатньо обґрунтованого висновку про задоволення вимог первісного позову та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на те, що його батько за життя потребував сторонньої допомоги у зв`язку із хворобами є безпідставними, оскільки особи, які вселились в квартиру з метою здійснення догляду за хворими родичами, є тимчасовими мешканцями і самостійного права користування житлом не набувають.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 28 липня 2020 року у справі № 759/17953/15 (провадження № 61-18718св19) та від 04 листопада 2020 року у справі № 641/2970/17 (провадження № 61-3921св19).

Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Рішення суду першої інстанції є достатньо вмотивованими та містить висновки щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Костаняна Сергія Едуардович - залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 19 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішеннязазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанову.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2023 року.

Головуючий: Судді: