Справа № 444/931/23
Провадження № 2-о/444/44/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту належності документів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності документів. Просить суд встановити факти, що мають юридичне значення, а саме:

- встановити факт, що трудова книжка серії НОМЕР_1 належить йому - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- встановити факт, що Диплом НОМЕР_2 , виданий Технічним училищем № 21 м. Львова, належить йому - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

з підстав зазначених у заяві.

Заявник в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській областів судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надіслав заперечення на заяву. Ввважає, що вирішення даної справи підлягає в порядку позовного провадження. Просить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 з підстав викладених у запереченні.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Судом встановлено, що встановлення юридичних фактів, а саме належності правовстановлюючих документів не пов`язані із спадкуванням та можливим подальшим вирішенням спору про право, встановлення даних фактів, що мають юридичне значення не можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, а тому, суд прийшов до висновку, що вирішення питання встановлення юридичного факту приналежності документів необхідно розглядати саме в порядку окремого провадження.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Заявник зазначила, що жодного спору про право не має.

Суд враховує, що прийняття рішення суду про встановлення юридичних фактів - приналежності документів, необхідне заявнику для усунення помилок.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України.

Так, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі постанова Пленуму ВСУ).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Судом встановлено, що заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що видно з копії паспорту серії НОМЕР_3 (а.с.12-13).

20 лютого 2023 року заявник звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (за місцем фактичного проживання) із заявою про призначення йому пенсії на підставі ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , де надав необхідні для цього документи.

Однак, 15 березня 2023 року ОСОБА_1 отримав Рішення про відмову у призначенні пенсії від 28.02.2023 року, видане відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, що видно із копії цього рішення (а.с.4-5).

У даному рішенні зазначено, що зафіксовано факт розбіжностей у написанні ОСОБА_1 по-батькові у трудовій книжці та у картці платника податків з його паспортом, а саме у виданій 06.0.1984 р. трудовій книжці НОМЕР_1 , титульний лист заповнений російською мовою, а відтак заявника по-батькові написано « ОСОБА_2 », що вбачається к копії трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 6-11).

ОСОБА_1 звернувся до Жовківської ДПІ Головного управління ДПС у Львівській області із заявою про виправлення розбіжностей, і йому було видано нову Картку платника податків із записом « ОСОБА_1 », що видно із копії такої (а.с.16).

Що стосується записів у Дипломі Г № 215839 заявника, який виданий Технічним училищем № 21 м. Львова (а.с.14), то запис по-батькові у ньому написаний нечітко і може трактуватися як « ОСОБА_2 », так і як « ОСОБА_3 ».

Судом встановлено, що заявнику записи у трудовій книжці не можуть бути виправлені, оскільки на сьогоднішній день Львівське виробниче об`єднання по випуску штучних алмазів та алмазних інструментів, яке видало йому трудову книжку, не існує.

З викладеного вище вбачається, що через допущені помилки в написанні по батькові заявника у нього виникли проблеми у підтвердженні належності документів, що змусило його звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності документів особі.

Суд враховує, що встановити юридичні факти, по іншому, як рішенням суду неможливо.

Суд приходить до висновку, що враховуючи наведені вище обставини, зазначені заявником факти, що мають юридичне значення, знайшли своє підтвердження, і як наслідок, у суду є всі підстави встановити такі.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтею 23, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що трудова книжка серії НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт, що диплом НОМЕР_2 виданий Технічним училищем № 21 м. Львова належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 09.05.2023 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.