Справа № 372/1468/23
Провадження № 2-767/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Потабенко Л.В.

при секретарі Рябуха О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК» про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі,

В СТ АН ОВ ИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 16 березня 2023 року її було звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП згідно наказу №83-К від 15.03.2023 року «Про звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК». Позивач вважає, що її звільнення відбулося з грубим порушенням вимог трудового законодавства, у зв`язку з чим, наказ про її звільнення є незаконним. Зокрема позивач зазначає, що її звільнення відбулося із порушенням вимог статті 49-2 КЗпП, а саме, що її не було повідомлено про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням не пізніше ніж за два місяці, тому позивач вважає, що вона має право на звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою суду від 05 квітня 2023 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

08 травня 2023 року надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову, оскільки звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства. Відповідач зазначив, що про наступне вивільнення працівників у зв`язку із скороченням 16 січня 2023 року було видано наказ №74-к в якому було обґрунтовано необхідність проведення скорочення чисельності працівників. З метою ознайомлення під розпис було проведено загальні збори на які було запрошено всіх вивільнюваних працівників, та було зачитано наказ про вивільнення працівників у зв`язку із скороченням, шляхом виведення його змісту на екран, а тому звільнення позивача відбулося з дотриманням строків передбачених ст.49-2 КЗпП та відсутні підстави для визнання наказу про звільнення незаконним та поновленням позивача на роботі.

В судове засідання позивач не з`явилася, представником позивача було подане клопотання про розгляд справи без його участі.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив суд розглядати справу без його участі, в задоволенні позову просив відмовити.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України(далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 04 січня 2011 року позивач прийнята на посаду машиніста мостового крану виробничого відділу в ТОВ «АЕРОК», згідно наказу №507-п від 31.12.2010 року.

16 березня 2023 року позивача було звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП згідно наказу №83-К від 15.03.2023 року «Про звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у підпунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При розгляді даного спору суду необхідно встановити, чи мали місце порушення процедури вивільнення працівника, передбаченої статтею 49-2 КЗпП України, на що також посилався позивач як на підставу позову.

Так, згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідачем додано до відзиву копію наказу №74-к від 16 січня 2023 року «Про скорочення чисельності працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК» згідно якого у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, які полягають у зупиненні виробництва та неможливістю забезпечення працівників ТОВ «АЕРОК» роботою, визначеною їх трудовими договорами, у зв`язку із відсутністю виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва роботодавця, відсутністю грошових коштів на рахунках ТОВ «АЕРОК» внаслідок зупинення здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за банківськими рахунками Товариства із накладенням арештів на банківські рахунки, майно, основні засоби ТОВ «АЕРОК» та передачею з 25.05.2022 року в управління Національному агентству з розшуку та менеджменту активів необхідно провести з 16 березня 2023 року скорочення чисельності працівників Товариства в кількості 75 осіб згідно з списком в тому числі і позивача.

На підтвердження вручення для ознайомлення вказаного наказу про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням штату згідно зі ст. 49-2 КЗпП відповідачем надано копію акту від 16 січня 2023 року, згідно якого засвідчено що 16 січня 2023 року відбулися збори трудового ТОВ «АЕРОК» на які було запрошено працівників Товариства для ознайомлення з наказом від 16 січня 2023 року «Про скорочення чисельності працівників ТОВ «АЕРОК» та працівники ТОВ «АЕРОК» в кількості 73 чоловік, уважно ознайомилися з наказом, але відмовилися поставити свої підписи про те, що вони ознайомлені з ним.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано жодного доказу про те, що загальні збори трудового колективу ТОВ «АЕРОК» на яких повідомлялося про наступне звільнення працівників у зв`язку із скороченням штату дійсно проводилися 16 січня 2023 року та на них був присутній позивач.

Відповідачем не надано протоколу загальних зборів трудового колективу, журналу реєстрації учасників загальних зборів трудового колективу, та будь-яких доказів, що позивач був присутнім на загальних зборах трудового колективу 16 січня 2023 року.

В матеріалах справи відсутні й інші докази, які б підтверджували вручення позивачу письмового попередження про звільнення відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Отже, відповідач при звільненні позивача не виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті49-2 КЗпП України щодо його працевлаштування, чим порушив право останнього на працю, відтак звільнення позивача не можна визнати законним.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 08 травня 2019 року (справа № 757/13677/17-ц), від 09 жовтня 2019 року (справа № 479/568/17), від 01 липня 2020 року (справа № 463/602/18) звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. При цьому закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 КЗпП України, у тому числі шляхом зміни дати звільнення працівника,а відтак, встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

У частині шостій статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений також статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року у справі № 331/8965/15-ц (провадження № 61-12017св19), зазначено, що «відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з вищезазначених підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частина третя статті 49-2 КЗпП України).

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення».

Персональне попередження необхідно не тільки для забезпечення організації вивільнення працівників, а й для освідомлення працівником свого майбутнього становища щодо забезпечення роботою та джерелами для життя і можливого пошуку працівником іншої роботи самостійно. Під персональним попередженням про майбутнє звільнення слід розуміти не лише повідомлення, а достовірне отримання працівником такої інформації.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 лютого 2023 року у справі №686/5292/21.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені засобами доказування передбачені ЦПК України, а тому позов підлягає до задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано копію договору про надання правничої допомоги відповідно до якого вартість підготовки та подачі позову складає 4000 грн., копію акту наданих послуг, копію квитанції.

Велика палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2021 року у справі №910/12876/19 сформувала правову позицію відповідно до якої розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Зважаючи на відсутність заперечень відповідача щодо не співмірності розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає за доцільне стягнути понесені позивачкою витрати на правничу допомогу в заявленому розмірі.

Крім того з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Згідно з вимогами п.4 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 13, 18, 141, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК» про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ №83-к від 15.03.2021 року «Про звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК» в частині звільнення ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді машиніста мостового крану виробничого відділу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК» (Київська область, місто Обухів, вул. Промислова, буд.6, ).

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК» (Київська область, місто Обухів, вул. Промислова, буд.6, код ЄДРПОУ 34840150), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК» (Київська область, місто Обухів, вул. Промислова, буд.6, код ЄДРПОУ 34840150), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), сплачений судовий збір в розмірі 1073 грн. 60коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Потабенко