Дата документу 02.11.2023
Справа № 501/3726/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за

позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК», місце знаходження: м. Київ, вул.С. Петлюри, буд.30

до

відповідача: ОСОБА_1 , місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_1

предмет та підстави позову: про стягнення заборгованості за кредитним договором,

учасники справи не з`явились

ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача.

Представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» (далі позивач) 26.12.2022 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» () заборгованість за кредитним договором № від 13.08.2020 в розмірі 181 114,76 грн. та судові витрати у розмірі 2716,72 грн.

Позов мотивований тим, що 13 серпня 2020 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та ОСОБА_1 . Кредитний договір №. Відповідно до кредитного договору цільове призначення платежу - споживчі потреби. Предметом Кредитного договору є надання позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту 148057,34 гривень; строк користування - 60 місяців; річні проценти - 0,01 відсотків; щомісячні проценти 1,50 відсотки від суми кредиту.

Кредит відповідачем отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі.

Однак, ОСОБА_1 умов укладеного договору належним чином не виконала, тому у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 14.11.2022 року має заборгованість у розмірі 181113,76 грн., в т.ч.: заборгованість по основному боргу 147560,02 грн.; заборгованість по простроченим процентам 18,60 грн., заборгованість по щомісячним процентам 33535,14 грн.

Також, 20 вересня 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та АТ "Таскомбанк" укладено договір факторингу №200921, у відповідності до умов якого, ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" передало (відступило) АТ "Таскомбанк" за плату, а АТ "Таскомбанк" прийняв належні ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" права вимоги до позичальників за кредитними договорами та договорами забезпечення до них, в тому числі й права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Тому, зважаючи на те, що всупереч умовам кредитного договору, й незважаючи на повідомлення, ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач 31.05.2023 надала відзив на позов (а.с.77-80), в якому просить суд відмовити в задоволенні позову у частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками у сумі 33056,42 грн. та у частині стягнення судових витрат. Також відповідач просить суд розстрочити виконання стягнення.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача просив суд провоити розгляд даної спави без його участі (а.с.6).

В судове засідання відповідач не з`явилася, надала заяву (а.с88), в якій просить розглянути справу за її відсутності, задовольнити заяву про розстрочку виконання рішення.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу від 26.12.2022 цивільну справу розподілено судді Петрюченко М.І. (а.с.58).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 06.01.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.61-62).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 25.04.2023 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.73).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 13 серпня 2020 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та ОСОБА_1 . Кредитний договір №. Відповідно до кредитного договору цільове призначення платежу - споживчі потреби. Предметом Кредитного договору є надання позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту 148057,34 гривень; строк користування - 60 місяців; річні проценти - 0,01 відсотків; щомісячні проценти 1,50 відсотки від суми кредиту (а.с.7-10).

Кредит відповідачем отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі.

ОСОБА_1 умов укладеного договору належним чином не виконала, тому у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 14.11.2022 року має заборгованість у розмірі 181113,76 грн., в т.ч.: заборгованість по основному боргу 147560,02 грн.; заборгованість по простроченим процентам 18,60 грн., заборгованість по щомісячним процентам 33535,14 грн. (а.с.43).

Також, 20 вересня 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та АТ "Таскомбанк" укладено договір факторингу №200921, у відповідності до умов якого, ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" передало (відступило) АТ "Таскомбанк" за плату, а АТ "Таскомбанк" прийняв належні ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" права вимоги до позичальників за кредитними договорами та договорами забезпечення до них, в тому числі й права грошової вимоги до ОСОБА_1 (а.с.11-30).

V. Оцінка Суду.

Відповідно до загальних засад змагальності і диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (частина перша статті 13 ЦПК України); кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім встановлених законом випадків; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша, третя, четверта статті 12 ЦПК України); учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (пункт 4 частини другої статті 43 ЦПК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.631 ЦК України, договір набирає чинності з моменту його укладення.

Відповідно до ст.ст.512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 13 серпня 2020 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та ОСОБА_1 . Кредитний договір №. Відповідно до кредитного договору цільове призначення платежу - споживчі потреби. Предметом Кредитного договору є надання позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту 148057,34 гривень; строк користування - 60 місяців; річні проценти - 0,01 відсотків; щомісячні проценти 1,50 відсотки від суми кредиту (а.с.7-10).

Кредит відповідачем отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі.

Як вбачається зі змісту договору факторингу, 20 вересня 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та АТ "Таскомбанк" укладено договір факторингу №200921, у відповідності до умов якого, ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" передало (відступило) АТ "Таскомбанк" за плату, а АТ "Таскомбанк" прийняв належні ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" права вимоги до позичальників за кредитними договорами та договорами забезпечення до них, в тому числі й права грошової вимоги до ОСОБА_1 (а.с.11-30).

Оскільки відповідач умов укладеного договору належним чином не виконала, тому у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 14.11.2022 року має заборгованість у розмірі 181113,76 грн., в т.ч.: заборгованість по основному боргу 147560,02 грн.; заборгованість по простроченим процентам 18,60 грн., заборгованість по щомісячним процентам 33535,14 грн. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Щодо заяви відповідача про розстрочку виконання рішення, суд керується наступним.

Згідно ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Із змісту п.45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, вбачається, що розстрочка виконання рішення суду може бути надана судом при ухваленні самого рішення.

Із змісту п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року вбачається, що суд, який ухвалив рішення, за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, може забезпечити його виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Із змісту п.37 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12.06.2009 року, вбачається, що визначення порядку виконання рішення суду, надання розстрочки виконання зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні.

Згідно ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має намір сплатити заборгованість за кредитним договором, однак перебуває в скутному матеріальному становищі, є пенсіонером за віком, витрачає значну частину коштів на оплату комунальних послуг, придбання ліків, тому суд вважає, що існують обставини які істотно можуть ускладнити виконання рішення суду.

Розстрочка виконання рішення суду надасть можливість стягувачу у нетривалий проміжок часу одержати виконання від боржника виконання рішення суду без ускладнень, які можуть виникнути у разі погіршення фінансового становища боржника, що в свою чергу може призвести до ускладнення виконання рішення або ж до неможливості його виконання.

Відповідно до ч.5 ст.435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги середньо - статистичні показники тривалості виконавчого провадження з виконання рішень суду, суд вважає, що розстрочення виконання судового рішення в межах строків, визначених ч.5 ст.435 ЦПК України, тобто на один рік, сприятиме дотриманню справедливого балансу між інтересами сторін, а тому клопотання відповідача підлягає задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.

Зокрема, згідно платіжного доручення № від 15.11.2022 (а.с.1) позивачем при подачі позову сплачено 2717,72 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263, 267, 435 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» () заборгованість за кредитним договором № від 13.08.2020 в розмірі 181 114,76 грн. та судові витрати у розмірі 2716,72 грн.

Розстрочити виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 181 114,76 грн. строком на один рік, шляхом сплати рівними платежами по 15092,89 грн., щомісяця з дня набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко