ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7749/23 Справа № 211/3130/22 Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г.Г. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №211/3130/22 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Тернівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту родинних відносин за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року (суддя Строгова Г.Г., повний текст судового рішення складено 28 лютого 2023 року),

в с т а н о в и в:

В вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: Тернівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої залишилася спадщина на належне їй за життя майно. У встановлений законом порядок, після смерті матері, заявник звернувся до нотаріальної контори, однак нотаріусом, в усному порядку, йому повідомлено, що необхідно повторно взяти з відділу РАЦС свідоцтво про смерть матері. При звернені заявника до Тернівського відділу ДРАЦС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про отримання повторного свідоцтва про смерть матері, йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю факту родинних відносин між померлою та заявником, оскільки в свідоцтві про народження НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 прізвище його матері зазначена « ОСОБА_4 », а в актовому записі про смерть № 139 від 29 січня 2022 року, складеного Тернівським відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відносно « ОСОБА_3 », в графі відмітки зазначено, що при державній реєстрації смерті було здано паспорт померлої, в якому прізвище померлої значилося « ОСОБА_4 ». Заявник зазначив, що розбіжності в документах, на які вказує Тернівський відділ ДРАЦС, у прізвищі спадкодавця помилково допущені при перекладі прізвища « ОСОБА_4 » з російської мови на українську мову. Через виявлені розбіжності у написанні прізвища спадкодавиці ОСОБА_3 в свідоцтві про народження заявника та в актовому записі про смерть спадкодавиці, позбавляють заявника можливості повторно отримати свідоцтва про смерть матері та прийняти спадщину після її смерті, у зв`язку з чим він просив суд встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року вказана цивільна справа передана на розгляд до Криворізького районного суду Дніпропетровської області.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Тернівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту родинних відносин задоволено.

Встановлено факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З вказаним рішення не погодилася ОСОБА_2 , яка не брала участі у справі, та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року та ухвалити нове рішення, яким залишити заяву без розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду справи не пересвідчився в наявності інших спадкоємців. Заявник під час розгляду справи не надав відомості про інших спадкоємців, а суд не вчинив дій щодо з`ясування кола спадкоємців. Також зазначає, що на час звернення ОСОБА_1 до суду із цією заявою пройшло більше ніж 9 місяців з дня смерті їх матері і суд не пересвідчився про факт звернення заявника до нотаріальної контори у шестимісячний строк. Крім того, під час розгляду справи суд не встановив, чи існує спір про право, оскільки не врахував, що скаржниця вже зверталась до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, яку отримала 01 липня 2022 року.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про доставку повідомлення.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 та представник заінтересованої особи Тернівського відділу ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного листа та повідомлення.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, лише в оскаржуваній частині судового рішення і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю зазначена « ОСОБА_6 » (а.с. 7).

В травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Тернівського відділу ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про повторну видачу йому свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В заяві заявник зазначив, що свідоцтво про смерть необхідно йому для вступу у право на спадщину після померлої (а.с. 10).

Листом від 26 липня 2022 року Тернівським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заявнику відмовлено у повторній видачі свідоцтва про смерть матері, у зв`язку з відсутністю факту родинних відносин між померлою та заявником, оскільки в свідоцтві про народження НОМЕР_1 , відносно ОСОБА_7 , прізвище його матері зазначена « ОСОБА_4 », а в актовому записі про смерть № 139 від 29 січня 2022 року, складеного Тернівським відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відносно « ОСОБА_3 », в графі відмітки зазначено, що при державній реєстрації смерті було здано паспорт померлої, в якому прізвище померлої значилося « ОСОБА_4 » (а.с.11).

З копії актового запису про смерть № 139 від 29 січня 2022 року, складеного Тернівським відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 02 грудня 2022 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та зазначено, що при державній реєстрації смерті було здано паспорт померлої, в якому прізвище померлої значилося « ОСОБА_4 » (а.с. 41-43).

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції встановив, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відсутність факту родинних відносин між заявником та померлою унеможливлює отримання заявником повторно копії свідоцтва про смерть матері та відповідно отримання спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 .

Проте, апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 1 ЦПК України встановлено, що Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно із частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження (частини 2 статті 19 ЦПК України).

Згідно із частиною 1 статті 293 ЦК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Зміст частини 1, 2 статті 315 ЦПК України дає підстави вважати, що в порядку окремого провадження суд розглядає не лише справи про встановлення тих фактів, які вказані у частини 1 статті 315 Кодексу, а й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, за виключеннями, передбаченими частиною 3 статті 315 Кодексу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із частиною 6 статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Положення частини 6 статті 294 ЦПК України є загальним щодо усіх справ, які розглядаються судами в порядку окремого провадження.

Що ж стосується конкретно справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, то згідно із частиною 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Судом встановлено, що в обґрунтування поданої заявиОСОБА_1 вказує, що встановлення факту родинних відносин необхідне заявнику для оформлення права на спадщину.

Аналіз заяви ОСОБА_1 , дозволяє зробити висновок, що встановлення факту, про який просить заявник, пов`язано із подальшим вирішенням спору про право.

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1269, частини 1 статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (статті 1272 ЦК України).

Аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку, що прийняття спадщини є вольовою дією спадкоємця, за виключенням тих випадків, коли спадщина вважається прийнятою спадкоємцем через пряму вказівку закону та за умови, що він не відмовився від її прийняття.

Зі змісту апеляційної скарги на рішення суду вбачається, що між апелянтом і заявником існує спір про право на спадщину, який виник до ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції та підлягає розгляду в порядку позовного, а не окремого провадження.

Пунктом 4 частини 1 статті 374 ЦПК України встановлено,що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Встановивши у даній справі наявність спору про право цивільне, суд вважає обґрунтованими вимоги апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції і залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Апеляційний суд роз`яснює заявнику, що він має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, про які вказано у заяві, шляхом подання позовної заяви у порядку позовного провадження на загальних підставах.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до вимог частини 13 статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначені норми, з заявника на користь скаржниці слід стягнути 805,20 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 374, 377, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Тернівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту родинних відносин залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 805,20 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягомтридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста