КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №373/216/23
номер провадження №22-ц/824/9396/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних прав:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Мельник Я.С., Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Опанасюка І.О.,

у цивільній справі № 373/216/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2023 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 за результатами розгляду якого, просило стягнути заборгованість за кредитним договором № 20.05.2021-100004818 від 20 травня 2021 року у розмірі 14 655 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що 20 травня 2021 року між сторонами укладено кредитний договір (оферти) № 20.05.2021-100004818 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною вказаного договору. Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит у розмірі 11 000 грн., під проценти у розмірі 8 855 грн. що становить 80,5% (фіксована незмінювана процентна ставка) за 70 календарних днів користування кредитом. Сторони погодили, що проценти сплачуються у терміни, встановлені у графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 19 серпня 2021 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 14 655 грн., з яких: 10 542 грн. - тіло кредиту; 4 113 грн. - відсотки. Згідно виписки по рахунку, відповідачем частково сплачувалися проценти та тіло кредиту, що свідчить про визнання ним боргу.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2023 року позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №20.05.2021-100004818 від 20 травня 2021 року у розмірі 5 342 грн. У задоволенні решти позовних вимог, відмовлено. Втрішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ТОВ «Споживчий цент» - Солодовнік А.П. подала апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на який суд першої інстанції посилався в оскаржуваному рішенні, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. 20 травня 2021 року відповідач, із застосуванням електронного цифрового підпису, підписав пропозицію про укладення кредитного договору (оферта), заявку на отримання кредиту, паспорт споживчого кредитування, графік платежів та отримав на свій рахунок кошти у сумі 11 000 грн. Відповідачем акцептовано пропозицію позивача та укладено кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора на сайті ТОВ «Споживчий кредит», який відповідач отримав на свій мобільний телефон, що свідчить про укладення сторонами кредитного договору у відповідності із вимогами Закону України «Про електронну комерцію». Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не обґрунтував часткове задоволення позовних вимог на суму 5 342 грн., не вказав, складові боргу які до неї входять. Також, суд першої інстанції не надав оцінку наявному у матеріалах справи розрахунку, наданого позивачем.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом при розгляді справи встановлено, що 20 травня 2021 року між ОСОБА_2 погодив пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферти), відповідно до пункту 1.1 якої, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1.3, 12.2 договору визначено, що сума кредиту, строк користування кредитом, термін його повернення та проценти за користування кредитом, встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Реквізити позичальника встановлюються у заявці.

Зазначений договір підписано ОСОБА_2 одноразовим ідентифікатором.

20 травня 2021 року ОСОБА_2 підписав одноразовим ідентифікатором заявку ТОВ «Споживчий центр», якою визначено: суму кредиту - 11 000 грн.; строк користування кредитом - 70 днів; проценти 8 855 грн., що становить 80,5 % за 70 днів користування кредитом; неустойка 110 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Заявка містить наступний графік платежів, погоджений сторонами: 02 червня 2021 року - 1 771 грн. проценти та 2 200 грн. тіло кредиту; 16 червня 2021 року - 1 771 грн. проценти та 2 200 грн. тіло кредиту; 30 червня 2021 року - 1 771 грн. проценти та 2 200 тіло кредиту; 14 липня 2021 року - 1 771 грн. проценти та 2 200 грн. тіло кредиту; 28 липня 2021 року - 1 771 грн. проценти та 2 200 тіло кредиту. ОСОБА_2 підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої, є заявка до кредитного договору №20.05.2021-100004818 від 20 травня 2021 року.

Також, 20 травня 2021 року ОСОБА_2 одноразовим ідентифікатором підписав таблицю обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, яким сторони, зокрема, погодили суму кредиту - 11 000 грн., строк кредитування - 70 днів, тип процентної ставки - фіксована, порядок повернення кредиту, який відповідає графіку платежів, визначеного у заявці.

Згідно чеку від 20 травня 2021 року та виписці по рахунку, ТОВ «Споживчий кредит» надано ОСОБА_2 кредит у сумі 11 000 грн. Із виписки також вбачається, що на погашення заборгованості за кредитним договором №20.05.2021-100004818 від 20 травня 2021 року, ОСОБА_2 внесено кошти, а саме: 17 червня 2021 року - 1 800 грн.; 17 червня 2021 року - 2 200 грн.; 11 серпня 2021 року - 600 грн.; 19 серпня 2021 року - 600 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач схвалив даний правочин своїми наступними діями, а саме : 17 червня 2021 року сплатив на погашення кредиту 1 800 грн. та 2200 грн., 11 серпня 2021 року сплатив 600 грн. та 19 серпня 2021 року сплатив 600 грн., а всього 5 200 грн., а відтак, вважав, що наявні підстави для стягнення тіла кредиту у сумі 5 342 грн. При цьому, оскільки розрахунок боргу по кредиту позивач не надав, суд першої інстанції вважав, що вимоги про стягнення процентів не підлягають задоволенню, оскільки за таких умов суд позбавлений можливості встановити яким чином нараховувались відсотки, за який період та розмір нарахування.

Однак, погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції в повній мірі не можна, виходячи з наступного.

Так, за змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Частиною 1 ст.1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.ч.3-6,8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч.12 ст.11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З матеріалів справи вбачається, що 20 травня 2021 року між сторонами укладено кредитний договір № 20.05.2021-100004818 у електронному вигляді шляхом підписання ОСОБА_2 одноразовим ідентифікатором пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки, паспорта споживчого кредитування та графіку обчислення загальної вартості кредиту.

Укладаючи кредитний договір, сторони погодили всі істотні умови договору, зокрема, суму кредиту, відсоткову ставку та строк кредитування.

Також, сторони погодили графік погашення заборгованості наступним чином: 02 червня 2021 року - 1 771 грн. проценти та 2 200 грн. тіло кредиту; 16 червня 2021 року - 1 771 грн. проценти та 2 200 грн. тіло кредиту; 30 червня 2021 року - 1 771 грн. проценти та 2 200 грн. тіло кредиту; 14 липня 2021 року - 1 771 грн. проценти та 2 200 грн. тіло кредиту; 28 липня 2021 року - 1 771 грн. проценти та 2 200 тіло кредиту.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів, підтверджується копією чека про перерахування коштів та випискою по рахунку.

Згідно зазначеної виписки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, відповідачем сплачено кошти, а саме: 17 червня 2021 року - 1 800 грн.; 17 червня 2021 року - 2 200 грн.; 11 серпня 2021 року - 600 грн.; 19 серпня 2021 року - 600 грн., що у загальному розмірі становить 5 200 грн.

Вказані кошти було розподілено ТОВ «Споживчий кредит» наступним чином 458 грн. - тіло кредиту; 4 742 грн. - відсотки.

Виходячи з наведеного, непогашеною залишається заборгованість за кредитом у сумі 14 655 грн., з яких 10 542 грн. - тіло кредиту (11 000 грн. - 458 грн.) та 4 113 грн. відсотки (8 800 грн. - 4 742 грн.).

З огляду на наведене, висновки суду першої інстанції щодо відмови у стягненні відсотків за користування кредитом у зв`язку з відсутністю розрахунку заборгованості, є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 20.05.2021-100004818 від 20 травня 2021 року у розмірі 14 655 грн., яка складається з: 10 542 грн. - тіло кредиту; 4 113 грн. - проценти.

Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки викладені у ньому, не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового, про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, на користь скаржника підлягає стягненню судовий збір у сум 6 710 грн.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Солодовнік Анни Олександрівни задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення, за яким:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» () заборгованість за кредитним договором № 20.05.2021-100004818 від 20 травня 2021 року у сумі 14 655 грн. та судовий збір у сумі 6 710 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: