Справа № 638/3911/23
Провадження № 2-з/638/35/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Кутоманової К.С.,

представника позивача Самойлова Є.Ю.,

представників відповідачів Скубак Н.В., Ленько М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, Харківської обласної державної (військової) адміністрації про визнання увільнення незаконним, скасування наказу, поновлення на посаді, відновлення становища, яке існувало до порушення та зобов`язання скасувати розпорядження, як таке, що суперечить Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до Фонду державного майна України, Харківської обласної державної (військової) адміністрації про визнання увільнення незаконним, скасування наказу, поновлення на посаді, відновлення становища, яке існувало до порушення та зобов`язання скасувати розпорядження, як таке, що суперечить Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Разом із позовом також подано заяву про забезпечення доказів, в якій просить забезпечити докази по справі шляхом витребування від Фонду державного майна України оригінальних примірників:

-акту приймання-передачі єдиного майнового комплексу ДП «ГИПРОКОКС» із сфери управління Міністерства економіки України до сфери управління Фонду державного майна України на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.10.2022 № 910-р «Деякі питання управління об`єктами державної власності»(затверджений Головою фонду державного майна України від 20.12.2022);

-статуту ДП «ГИПРОКОКС» в редакції від 09.03.2023 року;

-наказу №463 від 09.03.2023 року;

-листа Фонду державного майна України адресований ДП «ГИПРОКОКС» «Щодо нової редакції статуту ДП «ГИПРОКОКС»;

-рекомендацій засідання робочої групи з розгляду питань, пов`язаних із здійсненням функцій з управління державними підприємствами та господарськими товариствами від 10.03.2023 (Протокол №91)

-резюме ОСОБА_2 ;

-листа №10-47-3753 від 16.02.2023 року Фонду державного майна України адресований Харківській обласній військовій адміністрації щодо погодження кандидатури та умов контракту з керівником ДП «ГИПРОКОКС»;

-проекту контракту без дати, підпису та печатки, що направлявся разом з супровідним листом №10-47-3753 від 16.02.2023 року Фонду державного майна України;

-листа №01-42/1131 від 28.02.2023 року Харківської обласної військової адміністрації адресований Голові Фонду державного майна України;

-картки погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства, установи та організації, що належить до сфери управління міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади від 28.02.2023 року (додаток до листа Харківської обласної військової адміністрації №01-42/1131 від 28.02.2023 року);

-листа Харківської районної військової адміністрації Харківської області №01-26/840 від 23.03.2023 року щодо погодження умов контракту за підписом першого заступника голови районної державно (військової) адміністрації Володимира УСОВА з відміткою Фонду державного майна України про отримання (вх.11/11763 від 27.03.2023 року);

-заяви ОСОБА_2 від 28.03.2023 року (вхідний Фонду державного майна України від 28.03.2023 року №16/11967);

-контракту від 30.03.2023 року;

-наказу №600 від 30.03.2023 року за підписом в.о. голови Фонду державного майна України Дениса ШУГАЛІЯ.

Крім того, просить забезпечити докази по справі шляхом витребування від Харківської державної (військової) адміністрації оригінальних примірників:

-листа №10-47-3753 від 16.02.2023 року Фонду державного майна, адресований Харківській обласній військовій адміністрації щодо погодження кандидатури та умов контракту з керівником ДП «ГИПРОКОКС»;

-проекту контракту без дати, підпису та печатки, що направлявся разом з супровідним листом №10-47-3753 від 16.02.2023 року Фонду державного майна України;

-картки погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду абюо звільнення з посади керівника підприємства, установи та організації, що належить до сфери управління міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади від 28.02.2023 року (додаток до листа Харківської обласної військової адміністрації №01-42/1131 від 28.02.2023 року).

В обґрунтування заяви зазначає, що засіб доказування може бути втрачений, через що подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Представник позивача в судовому засіданні подану заяву підтримав, просив задовольнити.

Представник Фонду державного майна України в судовому засіданні заперечував проти забезпечення доказів у справі, посилаючись на її необґрунтованість та відсутність підстав.

Представник Харківської обласної державної (військової) адміністрації в судовому засіданні заперечувала проти забезпечення доказів у справі, про що надала письмові пояснення. Зазначає, що заявник помилково ототожнив витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим, та витребування доказів як сприяння суду сторонам в поданні відповідного доказу, який неможливо отримати самостійно.

Розглянувши заяву про забезпечення доказів, перевіривши надані документи, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів - це оперативне закріплення у встановленому цивільним процесуальним законом порядку відомостей про факти, яке вчиняється суддею з метою використання їх як докази при розгляді та вирішенні цивільних справ у суді. Забезпечення доказів у жодному випадку не можна ототожнювати із їх дослідженням або оцінкою. Єдина мета забезпечення доказів - це їх фіксація для забезпечення можливості їх дослідження та оцінки при подальшому розгляді справи.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Отже, метою такого процесуального інституту, як забезпечення доказів, є допомога особам, котрі беруть участь у справі, одержати для подання до суду докази, отримання яких у майбутньому може стати неможливим або утрудненим. Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. При цьому такі докази мають існувати на момент подання заяви про забезпечення доказів, і особа, яка подає відповідну заяву, повинна вказати на обставини, що можуть свідчити про те, що в майбутньому певний доказ може бути втрачений, або його стане складніше подати.

Як визначено ч. 1 ст.117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.11.2021 року у справі №520/14132/18 (провадження №61-13531сво21) зазначено, що у кожному конкретному випадку необхідно враховувати не лише резолютивну частину ухвали суду першої інстанції, а й сутність клопотання учасника справи та за якою процедурою суд розглянув таке клопотання: як витребування доказів чи як забезпечення доказів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі за №9901/385/19 дійшла висновку, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналіз вказаних норм процесуального права свідчить про те, що питання щодо забезпечення доказів вирішується судом у тому випадку, якщо надання таких доказів є необхідним та є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. Ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах, і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Схожі висновки викладені і в постанові Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №635/7732/19 (провадження №61-19460ск20).

Звернувшись до суду із заявою про забезпечення доказів в порядку ст.ст.116-118 ЦПК України, ОСОБА_1 просив забезпечити докази способом витребування у відповідачів та огляду цих документів судом.

Надавши юридичну оцінку заяві про забезпечення доказів з урахуванням викладених у ній обставин, суд дійшов висновку, що подана заява не відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.116 ЦПК України, оскільки не містить належних обґрунтувань та доказів на підтвердження наявності реальних ризиків чи загроз того, що докази, про забезпечення яких порушує питання позивач, можуть бути втрачені або їх збирання або подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

А з огляду на те, що під час розгляду заяви не доведено підстав для забезпечення доказів в порядку статей 116-118 ЦПК України, оскільки зазначені докази можуть бути витребувані судом за обґрунтованою заявою сторони у справі в порядку ст.84 ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні такої заяви.

Позивач помилково ототожнив витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим, та витребування доказів як сприяння суду сторонам в поданні відповідного доказу, який неможливо отримати самостійно.

При цьому, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості заявити відповідне клопотання про витребування необхідних доказів під час розгляду справи в суді.

Керуючись ст.ст.116-118, 258-260 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, Харківської обласної державної (військової) адміністрації про визнання увільнення незаконним, скасування наказу, поновлення на посаді, відновлення становища, яке існувало до порушення та зобов`язання скасувати розпорядження, як таке, що суперечить Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 19.05.2023 року.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк