Справа №:755/5489/23
Провадження № 2/755/3495/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Яхно П.А.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, ОСОБА_2 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 20.02.1990 її батьку було видано ордер на житлове приміщення № 78591 серії Б на право зайняття квартири АДРЕСА_1 . В ордері зазначено склад сім`ї в кількості двох осіб: батька - ОСОБА_6 та донька ОСОБА_2 . У зв`язку із реєстрацією шлюбу вона змінила прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 . Згідно розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації № 183 від 27.04.2010, у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача - ОСОБА_6 , ЖРЕО № 414 дозволено змінити договір найму двокімнатної квартири АДРЕСА_2 та укласти його з ОСОБА_2 , складом сім`ї з шести осіб. На сьогоднішній день, вона є основним квартиронаймачем вказаної вище квартири, а в квартирі разом з нею проживають її діти: ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_5 .. А також в квартирі зареєстровані, але не проживають відповідачі: брат позивачки та її племінники: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Незважаючи на фактичну реєстрацію місця проживання відповідачі в зазначеній квартирі не проживають, участі в її утриманні та обслуговуванні не приймають, комунальні платежі не сплачують та не несуть жодних витрат, пов`язаних із утриманням квартири. Позивачці не відомо місце фактичного проживання відповідачів, але останні повідомляли її, що мають постійне місце проживання. Так, відповідачі 1 та 2 мають постійну роботу, а відповідач-3 - місце навчання, які знаходяться поза межами міста Києва та Київської області. Будь які відносини, починаючи з березня 2022 року, сторони між собою не підтримують. Відповідачі жодним чином не цікавляться питаннями, що стосуються утримання вказаної квартири та не виявляють бажання проживати в даній квартирі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.05.2023 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Зобов`язано Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, в частині позовних вимог пред`явлених до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в строк до закінчення підготовчого судового засідання.

Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами третіми особами було отримано 19.05.2023, 22.05.2023, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового направлення. Відповідачами зазначені документи отримано не було, а конверт зі вказаними документами, що направлялися судом за місцем їх реєстрації, повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

31.05.2023 до суду з Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.05.2023 № 103/3730/41/3, у якому, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за недоцільне визнання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , та як це призведе до звуження обсягу існуючих прав дитини.

16.10.2023 з Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли пояснення, у яких представник за довіреністю ОСОБА_13 просить суд ухвалити рішення з урахуванням всіх матеріалів справи та відповідно до вимог чинного законодавства України. Розглядати справу без участі представника Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідачами не використано право на подання відзиву.

Інших заяв по суті справи від учасників справи не надійшло.

Представник позивача, ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , у судовому засіданні позов підтримав, просив повністю задовольнити та пояснив, що позивач є наймачем квартири. Відповідачі не живуть у квартирі: ОСОБА_3 з 2019 року, а його діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 2022 року. ОСОБА_3 та його син ймовірно живуть в Брусиловському районі, а донька ОСОБА_4 перебуває закордоном. Позивач ніколи не чинила відповідачами перешкоди у користуванні квартирою, навпаки, між ними завжди були дружні, сімейні стосунки.

Відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та за згодою позивача ухвалити заочне рішення.

Вислухавши доводи представника позивача, покази свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд доходить наступного.

Судом встановлено, що 20.02.1990 Виконавчим комітетом Залізничного районної Ради народних депутатів м. Києва ОСОБА_18 , з сім`єю з 2 осіб, було видано ордер на житлове приміщення № 78591 серії Б. Склад сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_19 - дочка (а.с. 13).

У зв`язку із державною реєстрацією шлюбу, ОСОБА_19 змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с.12).

Згідно витягу з розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації № 183 від 27.04.2010, розглянувши заяви громадян про зміну договорів найму жилих приміщень, було дозволено ЖРЕО № 414 змінити договір найму двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , та укласти його з гр. ОСОБА_2 , складом сім`ї із шести осіб, у зв`язку зі смертю квартиронаймача - ОСОБА_6 (а.с.14).

Відповідно до витягу № 87262790 від 19.12.2022 з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , у квартирі зареєстрованими значаться 6 осіб (а.с.15).

Актом про встановлення факту проживання від 01.03.2023, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , підтверджено, що в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 станом на час складання акту не проживають та вказаною квартирою АДРЕСА_1 - не користуються (а.с.19).

Актом від 01.03.2023 мешканців будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 підтверджено, що ОСОБА_3 дійсно фактично не проживає з січня 2019 року по сьогодення за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.20).

Актом від 01.03.2023 мешканців будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 підтверджено, що ОСОБА_4 дійсно фактично не проживає з 01.03.2022 по сьогодення за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.21).

Актом від 01.03.2023 мешканців будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 підтверджено, що ОСОБА_4 дійсно фактично не проживає з 01.03.2022 по сьогодення за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.22).

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні показала, що позивача знає десять років, оскільки разом працювали. Зі слів позивача їй відомо, що відповідач є братом позивачки, а інші відповідачі - племінниками. Крім того, зі слів позивачки їй відомо, що у відповідача була квартира, яку він продав, а гроші пропив. Їх бабуся, за життя, розпорядилася майном таким чином, що квартира дісталась ОСОБА_2 , а хата в селі ОСОБА_3 , де нині проживає його дружина. Зазначила, що позивач самостійно сплачує за квартиру, робила ремонт, а відповідачі участь в утриманні квартири не беруть. Під час відвідування квартири, на запрошення ОСОБА_2 , відповідачів у квартирі не бачила. Повідомила, що якийсь період в квартирі у відповідачів була окрема кімната, яка була зачинена, де могли б бути якісь речі, але зараз нічого. Вказала, що ОСОБА_2 ніколи не чинила перешкод брату у користуванні квартирою, ростила його як мама, оскільки батьки розлучилися і влаштовували своє життя.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показала, що позивач є її сусідкою поверхом вище. Вказала, що відповідача - ОСОБА_3 знає, він є братом ОСОБА_2 . Квартиру, у якій ОСОБА_2 проживає, остання отримала разом з батьком, а ОСОБА_3 у той час жив із мамою у гостінці, яку він після смерті матері продав. Потім ОСОБА_2 прописала його у своїй квартирі, а згодом і його дітей. Зазначила, що ОСОБА_3 не проживає у квартирі більше 5 років, а діти його з`їхали перед війною, потім їх вивезли в Німеччину. У ОСОБА_2 з відповідачами конфліктів не було, а діти ОСОБА_3 товаришували із дітьми ОСОБА_2 . Вказала, що їй достовірно невідомо де наразі перебувають відповідачі.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Правова позиція ЄСПЛ відповідно до п.1 ст. 8 Конвенції гарантує кожній особі крім інших прав право на повагу до її житла. Воно охоплю насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Як роз`яснено у пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 Житлового кодексу), норми яких розповсюджуються і на гуртожитки, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресування кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

У відповідності до частини третьої статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків (стаття 6 Житлового кодексу Української РСР).

Частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу Української РСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 71 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно зі статтею 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Статтями 29, 310 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання, а також має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом не встановлено будь-яких законних підстав для збереження за відповідачами права користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 . Також, не встановлено намірів відповідачів на використання або намір використання права користування жилим приміщенням чи будь-якого зв`язку з даним жилим приміщенням. З доданих до позовної заяви актів осіб вбачається, що відповідачі у справі протягом біль ніж рік не проживають у вказаній кімнаті. Наявність реєстрації відповідачів за даною адресою є перешкодою для позивачки у здійсненні нею прав щодо користування майном, а також у відповідній частині реєстрація відповідачів у даній квартирі покладає на позивачку тягар утримання такого майна, що є підставою для задоволення позову та визнання відповідачів таким, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.71,72,150 ЖК УРСР, ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 280-283, 289, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_4 ) треті особи: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація (, бул. Івана Котляревського, 1/1, м. Київ, 02094), Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (, м. Київ, вул. Пантелеймона Куліша, 9-Г, м. Київ, 02002), Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (, м. Київ, Харківське шосе, 4-А), про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 23.11.2023.

Суддя: