Справа № 283/2465/23
Провадження №2/283/644/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2023 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області під головуванням судді Саланди О.М. з секретарем судового засідання Кравець Л.Ю., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малинської міської ради Житомирської області про визнання права власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

29.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про визнання права власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до виписки із погосподарських книг Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області в с. Любовичі за частиною будинку по АДРЕСА_1 , в період 1947-1949 рр. рахувалася суспільна група господарства колгоспники у складі сім`ї: голова двору ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , донька ОСОБА_6 , донька ОСОБА_7 . Згідно з відомостями житловий будинок 1942 року побудови.

У період 1961-1963 рр. за цією ж адресою рахувалася суспільна група господарства колгоспники з головою двору ОСОБА_8 , її чоловіком ОСОБА_9 та сином ОСОБА_10 . Згідно з відомостями житловий будинок 1950 року побудови.

У період 1971-1973 рр. по АДРЕСА_1 рахувалася сім`я з головою двору ОСОБА_11 , яка проживала з синами ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Згідно з відомостями житловий будинок 1970 року побудови, а співвласниками домоволодіння вказаний ОСОБА_2 . Тобто ОСОБА_2 згідно з записами у погосподарський книзі значиться співвласником житлового будинку у наступні періоди: 1974-1976 рр., 1977-1979 рр.

Починаючи з 1980 року особові рахунки по житловому будинку АДРЕСА_1 були розділені на окремі на дві сім`ї: голова двору ОСОБА_11 , голова двору ОСОБА_2 .

За частиною будинку по вулиці Героїв України, 146 за 1980-1982 р.р. за номером об`єкта № 151 рахувалася суспільна група господарства - колгоспники у складі сім`ї : голова двору ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а/з № 5) та дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З 1991-1995 роки голова двору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а/з № 16.

З 1996 -2000, 2001- 2005 р.р. головою двору частини житлового будинку по АДРЕСА_1 рахувався ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 а/з 160 від 20.03.2004 р.

Будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , матері позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Фактично з дня свого народження до цього часу позивач постійно проживав у частині будинку АДРЕСА_1 , яка належала за життя його батькам та діду з бабою.

У липні 2023 року позивач звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до Малинської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 18.08.2023 року по справі № 283/1720/23 відмовлено в задоволенні позову. Цим рішенням суд встановив, що «По своїй суті домоволодіння по АДРЕСА_1 від часу побудови перебувало у користуванні однієї сім`ї. У період 1971-1973рр. сім`я поділилася на два господарства. Власником однієї частини був ОСОБА_2 , 1911 р.н., а в іншій частині будинку проживала його донька ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 зі своєю сім`єю. При цьому відомості про інших дітей ОСОБА_2 , а саме: ОСОБА_4 , 1936 р.н., ОСОБА_5 , 1931 або 1937 р.н., ОСОБА_7 , 1948 р.н. та ОСОБА_15 , 1950 р.н., які є спадкоємцями майна своїх батьків ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в матеріалах справи відсутні. Позивач є сином ОСОБА_11 . Всі інші діти ОСОБА_11 , а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , померли». Відмовляючи в задоволенні позову про визнання права власності за набувальною давністю суд зазначив, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відмовляючи у задоволенні позову суд зазначив,що ОСОБА_1 не позбавлений можливості успадкувати майно після смерті матері та брата, оформивши його в нотаріальному порядку.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області, яким встановлені зазначені вище обставини, набрало законної сили 19.09.2023 року.

Відповідно до листа Малинської державної нотаріальної контори від 19.09.2023 року № 02-14/627 зазначено, що приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Сотніченко І.В. була заведена спадкова справа № 49/2012 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадкоємцем на спадкове майно є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджено також витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.09.2023 року спадкової справи.

26.09.2023 року позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 після смерті моєї матері ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

У видачі свідоцтва про право на спадщину на 50/100 житлового будинку постановою нотаріуса від 26.09.2023 року № 02-14/646 позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлювального документа на будинок та відсутністю реєстрації його у встановленому законом порядку. Позивачу рекомендовано звернутись до Малинського районного суду із позовом про встановлення права власності на будинок.

Просить суд визнати за ним право власності на 50/100 житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 02.08.2023 до суду надійшла заява від старости Любовицького старостинського округу Мельника В.Г., який діє в інтересах Малинської міської ради Житомирської області на підставі довіреності №166 від 25.07.2023, згідно з якою представник просив проводити розгляд справи без його участі та при ухваленні судового рішення покладається на розсуд суду.

Суд відповідно до ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановлено, що житловий будинок в АДРЕСА_1 ) складався та складається з двох частин.

З виписки із погосподарських книг Любовицької сільської ради №169 від 07.11.2021, по житловому будинку по АДРЕСА_1 , вбачається наступний облік господарів будинку.

У період з 1947 по 1949 рр. проживає суспільна група господарства колгоспники з наступним складом сім`ї: голова двору ОСОБА_2 , 1911 р.н.; дружина ОСОБА_3 , 1912 р.н.; син ОСОБА_4 , 1936 р.н.; син ОСОБА_5 , 1931 або 1937 р.н.; донька ОСОБА_6 , 1941 р.н.; донька ОСОБА_7 , 1948 р.н. Рік побудови житлового будинку вказано як 1942.

У період 1950-1952 рр: до складу сім`ї додається донька ОСОБА_15 , 1950 р.н.

У період 1953-1955 рр, 1955-1957 рр: вищезазначений склад сім`ї зберігається. Рік побудови будинку вказано як 1943.

У період 1958-1960 рр: до складу сім`ї додається син ОСОБА_16 ОСОБА_10 , 1960 р.н.

У період 1961-1963рр. зазначено наступний склад сім`ї: голова двору ОСОБА_8 , 1941 р.н.; її чоловік ОСОБА_9 , 1935 р.н.; син ОСОБА_10 , 1960 р.н. Рік побудови будинку вказано як 1950.

У період 1964-1966 рр. значиться наступний склад сім`ї: голова двору ОСОБА_2 , 1911 р.н.; дружина ОСОБА_3 , 1912 р.н.; донька ОСОБА_7 , 1948 р.н.; донька ОСОБА_15 , 1950 р.н. Рік побудови житлового будинку вказано як 1943.

У період 1967-1969 рр. вищезазначений склад сім`ї зберігається.

У період 1971-1973 рр. значиться наступний склад сім`ї: голова двору ОСОБА_17 , 1941 р.н.; син ОСОБА_10 , 1960 р.н.; син ОСОБА_12 , 1966 р.н. Рік побудови житлового будинку вказано як 1970. Також є дані, що співвласником житлового будинку є ОСОБА_2 .

У період 1974-1976 рр. до складу сім`ї додається чоловік ОСОБА_11 ОСОБА_18 , 1941 р.н. Рік побудови будинку зазначено 1972. Співвласником будинку є ОСОБА_2 .

У період 1977-1979 рр. вищезазначений склад сім`ї зберігається. Співвласником будинку значиться ОСОБА_2 .

У період 1980-1982 рр. значиться наступний склад сім`ї: голова двору ОСОБА_11 , 1941 р.н.; син ОСОБА_10 , 1960 р.н.; син ОСОБА_12 , 1966 р.н.; син ОСОБА_1 , 1974 р.н. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У період 1983-1985 рр. значиться наступний склад сім`ї: голова двору ОСОБА_11 , 1941 р.н.; син ОСОБА_10 , 1960 р.н.; син ОСОБА_12 , 1966 р.н.; син ОСОБА_1 , 1974 р.н.; чоловік ОСОБА_11 ОСОБА_19 .

У період 1986-1990 рр. вищезазначений склад сім`ї зберігається.

У період 1991-1995 рр. склад сім`ї: голова двору ОСОБА_11 , 1941 р.н.; син ОСОБА_10 , 1960 р.н.; син ОСОБА_1 , 1974 р.н., який повернувся 1994 року.

Голова двору іншої частини домоволодіння ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У період 1996-2000 рр. склад сім`ї: голова двору ОСОБА_11 , 1941 р.н.; син ОСОБА_12 , 1966 р.н.; син ОСОБА_1 , 1974 р.н.

У період 2001-2005 рр, 2006-2010рр, 2011-2015рр вищезазначений склад сім`ї зберігається. ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , що вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис про смерть №18 (а.с.12-14).

Головою двору іншої частини домоволодіння є син ОСОБА_11 ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , про що зроблено актовий запис №160 (а.с.21).

Голова двору першої частини будинку ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , за актовим записом №9 (а.с.11).

За період 2011-2015 рр. власника іншої частини домоволодіння не установлено, а у частині будинку після смерті голови двору ОСОБА_11 проживає її син ОСОБА_1 (а.с.15).

Факт того, що позивач є сином ОСОБА_11 та ОСОБА_18 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с.10).

Відповідно до довідки Любовицького старостинського округу №215 від 15.06.2023, будинок в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.16).

В матеріалах справи міститься технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовлений ТОВ «Агенство нерухомості «Аннастейшен» на замовлення позивача станом на 22.06.2023 (а.с.23-25).

Між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Державна реєстрація права власності на вказаний житловий будинок не проводилась.

На час розгляду справи можливість державної реєстрації втрачена.

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування вбачається, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене у позові майно і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердив неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що є підстави для задоволення позову, оскільки, судом достовірно встановлено, що спадкодавець позивача ОСОБА_11 володіла, але не оформила у встановленому порядку, частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено належними документами, а позивач, як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину.

Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Керуючись ст.ст. 12, 23, 76, 81, 141, 200, 258, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Малинської міської ради Житомирської області про визнання права власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , а саме: на 50/100 житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса реєстрації: Житомирська область, Коростенський район, с. Любовичі; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Малинська міська рада Житомирської області, , юридична адреса: Житомирська область, м. Малин, площа Соборна,6А.

Суддя: О. М. Саланда