Справа № 727/29/23
Провадження № 2/727/397/23
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

19 травня 2023 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд міста Чернівці в складі:

головуючої судді - Бойко М.Є.,

за участю секретаря судового засідання - Васківчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про зобов*язання прибрати огорожу за межі земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В :

03.01.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з вищевказаним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 січня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі №727/29/23 та призначено її до судового розгляду.

У судове засідання 13.04.2023 року ОСОБА_1 не з`явилася, проте 10.04.2023 року подала через канцелярію суду заяву про його перенесення на іншу дату в зв`язку із сімейними обставинами, а тому розгляд справи було відкладено на 03.05.2023 року.

У судове засідання 03.05.2023 року позивачка повторно не з`явилася, просила його відкласти у зв`язку із заміною адвоката.

Адвокат Новіков О.П. 03.05.2023 року також подав до суду заяву, в якій повідомив, що договір між ним та позивачкою ОСОБА_1 було розірвано 27.04.2023 року.

В зв`язку із зазначеним судове засідання знову відкладено на 19.05.2023 року, про що позивачку повідомлено судом під її особистий підпис.

В судове засідання, призначене на 19.05.2023 року, позивачка знову не з`явилася, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена судом належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутність не надала.

Представник відповідачки ОСОБА_6 - адвокат Решетов В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідачки. Також просив суд незалежно від результату такого розгляду стягнути з позивачки ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 витрати на правничу допомогу у даній справі в сумі 14 000 грн..

Відповідач - ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, проте 13.04.2023 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання 19.05.2023 року не фіксувалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання, належним чином повідомленого позивача без поважних причин. При повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, незалежно від причин неявки суд залишає заяву без розгляду.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного суду від 22 травня 2019 року по справі 310/12817/13.

За таких обставин,беручи до уваги те, що позивачка та її представник двічі не з`явилися в судові засідання, заяви про розгляд справи у її відсутність не надано, про день і час розгляду справи вони були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не було повідомлено, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

Разом з тим, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду, має право звернутися до суду повторно (ч.2 ст.257 ЦПК України), що виключає порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу відповідачки ОСОБА_8 , то при вирішенні відповідного клопотання суд виходить з наступного.

Як вбачається з наданого суду договору від 14.02.2023 року між ОСОБА_6 та адвокатом Решетовим В.В., актів приймання-передачі послуг від 14.02.2023 року та від 03.05.2023 року адвокатом виконано такі роботи та встановлено наступні розміри оплати відповідачкою наданої правової допомоги: усна консультація з питань позову ОСОБА_1 про зобов*язання прибрати огорожу за межі земельних ділянок 1500 грн.; підготовка та написання відзиву в справі № 727/29/23 8500 грн.; участь в одному судовому засіданні по цій справі 4000 грн.

Вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу адвокат Решетов В.В. обґрунтував наступними необґрунтованими, на його погляд, діями позивачки: заявленням необґрунтованого позову, намаганням ввести суд в оману, заперечуючи обставини спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , затягуванням розгляду справи несвоєчасним заявленням клопотань та неявкою до суду без поважних причин 13.04.2023 року.

Згідно ч.3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

За змістом абз. 3 п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Розмір відшкодування доводить відповідач (статті 10, 11 ЦПК України). При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналогічне правило встановлено у ч. 1 ст. 4 ЦПК України: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач, звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально - правового інтересу у спірних відносинах.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2021, справа № 521/3011/18, зазначив, що із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Таким чином, ознак зловживання позивачем процесуальними правами, встановленими ст. 44 ЦПК України, у справі не встановлено, а так само і не встановлено необґрунтованих дій позивача ОСОБА_1 стосовно відповідачки ОСОБА_8 .

Власне сприйняття і бачення відповідачкою та її представником інших дій та намірів позивачки стосовно відповідачів є їхнім суб`єктивним сприйняттям обставин справи, процесуальних заяв по суті справи і заяв з процесуальних питань тощо. Лише за наслідками розгляду справи по суті суд може робити висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог у справі та надавати оцінку відповідним доказам і фактам у справі, що є відмінним від «необґрунтованих дій позивача».

Неявка ж позивачки до суду 13.04.2023 року не може вважатись затягуванням нею судового розгляду, враховуючи, що на той час її інтереси представляв адвокат Новіков О.П., який і брав участь в судових засіданнях по справі та договір з яким було розірвано лише 27.04.2023 року.

Враховуючи наведене, суд встановив відсутність підстав для визнання дій позивачки необґрунтованими, оскільки її звернення до суду за захистом порушеного права, а також дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання нею своїми процесуальними правами, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою її обов`язок відшкодувати витрати відповідачки на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 141, 142, ч. 5 ст. 223 п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про зобов*язання прибрати огорожу за межі земельних ділянок залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачці, що після усунення умов, які були підставою для залишення її позовної заяви без розгляду, вона має право звернутися до суду повторно.

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_6 адвоката Решетова В.В. про стягнення витрат на правову допомогу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. Є. Бойко