Справа № 559/1181/23
Провадження № 2/559/364/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Протас Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки нерухомого майна в натурі у самостійний об`єкт, припинення права спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача.

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що їй та відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 3 жовтня 2007 року належить виробниче приміщення 1 та 2 поверху будинку АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності, розмір частки кожного 1/2. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку.

Відповідач по справі зволікає із вирішенням питання про поділ даного приміщення на самостійні об`єкти нерухомого майна, що в подальшому будуть належати кожному на праві особистої приватної власності і припинення спільної часткової власності щоразу з різних причин. Фактично дане приміщення вже є поділеним між ними і кожний здійснює право користування окремо. Такий стан речей не дозволяє здійснювати всі належні їй права, як власника, щодо свого нерухомого майна, проводити реконструкції своєї частини, тощо.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 24.01.2020 року вона є співвласником у частці 25/100 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:003:1144 у розмірі 0,0566 га наданої для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. Відповідачу належить 75/100 цієї земельної ділянки, оскільки окремо на праві приватної власності йому належить ще весь 3 поверх цієї будівлі та підвальне приміщення.

Відповідно до висновку інженерно-технічної експертизи №221210/1_ФМ від 16 грудня 2022 року є технічна можливість здійснити поділ виробничих приміщень першого поверху загальною площею 483,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та виробничих приміщень 2 поверху загальною площею 312,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 у відповідності до часток співвласників.

Зважаючи на те, що її вимоги не порушують права володіння, користування та розпорядження майном відповідача, її частка як позивача в спільній частковій власності складається із конкретних приміщень, що вже є фактично розподілені між ними, як співвласниками, мають окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення, при цьому нею не порушуються права іншого співвласника, просить виділити їй частку приміщень, що становить 49,23/100 (0,4923), припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , із подальшою державною реєстрацією права приватної власності за ОСОБА_1 .

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 20.04.2023 року відкрито провадження у справі. З метою виконання вимог ч.1ст.189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі.

Позивачка ОСОБА_1 , згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день ,час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності від 26.10.2016, подала до суду заяву в якій просить провести розгляд справи без участі відповідача, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», … у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 3 жовтня 2007 року належить виробниче приміщення 1 та 2 поверху будинку АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності (а.с. 62, 63).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 24.01.2020 року ОСОБА_1 є співвласником у частці 25/100 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:003:1144 у розмірі 0,0566 га наданої для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. Відповідачу ОСОБА_2 належить 75/100 цієї земельної ділянки (а.с. 11).

Відповідно до висновку інженерно-технічної експертизи №221210/1_ФМ від 16 грудня 2022 року є технічна можливість здійснити поділ виробничих приміщень першого поверху загальною площею 483,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та виробничих приміщень 2 поверху загальною площею 312,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 у відповідності до часток співвласників.

Експертом запропоновано такий варіант поділу виробничих приміщень першого поверху загальною площею 483,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та виробничих приміщень 2 поверху загальною площею 312,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 у відповідності до часток співвласників:

Згідно варіанту поділу №1: Власнику І частини (зелений колір) виділити: приміщення 1 поверху: 1 площею 9,3 кв.м.; 2 площею 11,4 кв.м.; 3 площею 13,1 кв.м.; 4 площею 30,9 кв.м.; 5 площею 10,4 кв.м.; 6 площею 14,3 кв.м.; 7 площею 17,4 кв.м.; 8 площею 16,7 кв.м.; 9 площею 104,8 кв.м.: 10 площею 12,9 кв.м.; приміщення 2 поверху : 2-1 площею 25,7 кв.м.; 2-2 площею 16,1 кв.м.; 2-3 площею 18,6 кв.м.; 2-4 площею 16,9 кв.м.; 2-5 площею 15,2 кв.м.; 2-8 площею 12,7 кв.м.; 2-9 площею 12,4 кв.м.; 2-10 площею 22,8 кв.м.; 2-11 площею 10,1 кв.м.; IІІ площею 15,3 кв.м.. Частка виділених приміщень становить 49,23/100 (0,4923).

Власнику II частини (синій колір) виділити: приміщення 1 поверху: 10 площею 65,8 кв.м.; 11 площею 49,9 кв.м.; 12 площею 10,5 кв.м.; 13 площею 8,4 кв.м.; 14 площею 1,7 кв.м.; 15 площею 5,2 кв.м.; 16 площею 15,8 кв.м.; 17 площею 9,4 кв.м.; 18 площею 2,1 кв.м.; 19 площею 2,1 кв.м.; 20 площею 10,6 кв.м.; 21 площею 20,0 кв.м.; 22 площею 6,4 кв.м.; 23 площею 9,9 кв.м.; 24 площею 11,8 кв.м.; приміщення 2 поверху: 2-6 площею 159,5 кв.м.; 2-7 площею 2,5 кв.м.; IV площею 15,3 кв.м.. Частка виділених приміщень становить 50,77/100 (0,5077).

Ринкова вартість виробничих приміщень першого поверху загальною площею 483,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та виробничих приміщень другого поверху загальною площею 312,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 становить 4 512 000 гривень. Сума грошової компенсації власнику І частини, розмір частки якого є меншим від ідеального, становить 34 742 гривні (а.с. 12-65).

Сторони дійшли згоди щодо цього варіанту поділу, запропонованого експертом.

Норми права, які застосував суд.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності.

Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право приватної власності є непорушним.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Актами цивільного законодавства України, зокрема, надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно викладеного у ст. 367 ЦК України поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Проте, наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб.

В тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

У пунктах 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Мотивована оцінка та висновки суду.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками виробничого приміщення 1 та 2 поверху будинку АДРЕСА_1 . Вимоги позивачки не порушують права володіння, користування та розпорядження майном відповідача, її частка як позивача в спільній частковій власності складається із конкретних приміщень, що вже є фактично розподілені між ними, як співвласниками, мають окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення, при цьому не порушуються права іншого співвласника. Позивачка просить суд виділити їй частку приміщень, що становить 49,23/100 (0,4923). При цьому, вимоги про стягнення грошової компенсації із відповідача у розмірі 34 742 гривні вона не ставить, оскільки не бажає її отримувати. Відповідно до висновку інженерно-технічної експертизи №221210/1_ФМ від 16 грудня 2022 року є технічна можливість здійснити поділ виробничих приміщень за вказаною вище адресою у відповідності до часток співвласників. Експертом запропоновано варіант поділу, на який сторони погодились. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Вимоги щодо відшкодування понесених судових витрат позивачкою не заявлено.

Керуючись: ст. ст. 15, 16, 317, 319, 355, 356, 358, 364, 367 ЦК України ст.ст. 4, 5, 76, 81, 258, 259, 263-165 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки нерухомого майна в натурі у самостійний об`єкт, припинення права спільної часткової власності- задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 у натурі в окремий об`єкт нерухомого майна на праві власності 1/2 частку виробничого приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається із приміщень: приміщення 1 поверху: 1 площею 9,3 кв.м.; 2 площею 11,4 кв.м.; 3 площею 13,1 кв.м.; 4 площею 30,9 кв.м.; 5 площею 10,4 кв.м.; 6 площею 14,3 кв.м,; 7 площею 17,4 кв.м.; 8 площею 16,7 кв.м.; 9 площею 104,8 кв.м.; 10 площею 12,9 кв.м.; приміщення 2 поверху : 2-1 площею 25,7 кв.м.; 2-2 площею 16,1 кв.м.; 2-3 площею 18,6 кв.м.; 2-4 площею 16,9 кв.м,; 2-5 площею 15,2 кв.м.; 2-8 площею 12,7 кв.м.; 2-9 площею 12,4 кв.м.; 2-10 площею 22,8 кв.м.; 2-11 площею 10,1 кв.м.; ІІІ площею 15,3 кв.м., частка виділених приміщень становить 49,23/100 (0,4923), припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , із подальшою державною реєстрацією права приватної власності за ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: