17.05.2023
Справа № 696/1007/13-ц
Ухвала

Іменем України

17 травня 2023 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі :

головуючого судді Шкреби В.В.,

при секретарі Степановій Н.В.,

за участю скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янка скаргу ОСОБА_1 (проживає по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на бездіяльність Смілянського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ( , вул. Житомирська,6, м.Сміла Черкаського району Черкаської області), заінтересована особа-стягувач ОСОБА_2 (проживає по АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 )

ВСТАНОВИВ:

13.04.2023 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із вказаною скаргою на бездіяльність органу державної служби та зобов`язання вчинити дії.

Дану скаргу мотивує тим, що на виконанні в Смілянському міському ВДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження ВП № 39026974 з примусового виконання виконавчого листа № 696/1007/13-ц, виданого 12.07.2013 року Кам`янським районним судом Черкаської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня. Однак, 21.03.2023 року, під час перереєстрації транспортного засобу в Регіональному сервісному центрі МВС в Черкаській області, йому стало відомо, що в рамках вказаного виконавчого провадження, державним виконавцем Овдієнко К.А. 14.05.2018 року було винесено постанову про накладення арешту на належне йому майно. Вважає, що даними діями порушене його право на розпоряджання власним майном.

У зв`язку з цим він 21.03.2023 року звернувся до керівника Смілянському міському ВДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) із заявою про зняття арешту з рухомого майна боржника.

Однак у знятті арешту з рухомого майна боржника , листом начальника відділу ДВС йому було відмовлено з посиланням на відсутність для цього правових підстав. Вважає вказані дії протиправними, оскільки вони прямо суперечать нормам ст.56 та п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» та вищевикладеним обставинам. Разом з тим, безпідставне перебування майна під арештом порушує його права власника і перешкоджаю праву вільно розпоряджатись належним майном.

Саме з вказаних обставин звернувся до суду, та просить суд визнати бездіяльність начальника Смілянського міського ВДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) щодо незняття арешту з належному йому майна по виконавчому провадженню № 39026974 протиправною та зобов`язати посадових осіб ВДВС зняти арешт з належного йому майна накладеного постановою головного державного виконавця Овдієнко К.А., зареєстрованого 14.05.2018 року за № 16870918.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав повністю з викладених у ній підстав та просив її задовольнити.

Представник Смілянського міського ВДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв, про дату, місце та час розгляду скарги повідомлявся належним чином. Витребувані докази на підставі ухвали Кам`янського районного суду Черкаської області від 02.05.2023 року, а саме матеріали виконавчого провадження, до суду не направив.

Заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином.

Суд вважає можливим розгляд скарги провести без участі неприбулих осіб.

Суд, вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріли справи, приходить до такого.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Примусове виконання судових рішень в Україні на даний час регулюється Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.48,50 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до ст.56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо (п.3 ч.5 ст. 56 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч.3 ст.59 Закону №1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з п.7 ч.4 ст.59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст.59 Закону).

Порядок стягнення аліментів визначений ст.71 Закону №1404-VIII. Зокрема, відповідно до ч.2 цієї статті за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до ч.4 ст.71 Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця та повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи -підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4)надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Аналогічні положення містяться в п.4,5 р.ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5.

Також зазначено, що розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником, заяв та (або) розписок стягувача, інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець: виносить повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, звертає стягнення на майно боржника, надсилає стягувачу письмове роз`яснення про право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Відповідно до п.19 розділу ІІІ Інструкції у день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Відповідно до ч.1,5ст.74 Закону№1404-VIII рішення,дії чибездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст.447-449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Судом встановлено, що на даний час на виконанні в Смілянському міському ВДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження ВП № 39026974 з примусового виконання виконавчого листа № 696/1007/13-ц, виданого 12.07.2013 року Кам`янським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.07.2013 року і до повноліття дитини.

Відповідно до розрахунку заборгованості, станом 01.05.2018 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним виконавчим провадженням складала 4254,07 грн..

Постановою державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Овдієнко К.А. було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 з підстав наявності заборгованості по аліментам понад 3 місяці.

Відомості про реєстрацію обтяження (арешту) рухомого майна, яке виникло на підставі зазначеної постанови, внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, номер запису про обтяження 16870918.

Згідно з розрахунком державного виконавця Смілянському міському ВДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ), станом на 31.03.2023 рік, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 відсутня. Переплата складає 3485,38 грн..

21.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся до керівника Смілянському міському ВДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) із заявою про зняття арешту з рухомого майна боржника.

Однак у знятті арешту з рухомого майна боржника , листом начальника відділу ДВС від 03.04.2023 року йому було відмовлено з посиланням на відсутність для цього правових підстав.

З даною скаргою ОСОБА_1 звернувся до суду 13.04.2023р., тобто з дотриманням встановленого законом 10-денного строку.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини даної справи, оцінивши наявні у справі докази, проаналізувавши вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про її задоволення.

В даному випадку суд виходить з того, що виконавче провадження стосується виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які є періодичними платежами і порядок стягнення яких визначається ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом цієї статті державний виконавець зобов`язаний щомісячно обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів і за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, може звернути стягнення на майно боржника, яке відповідно до ч.1 ст.48 Закону полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Тобто арешт майна боржника фактично є складовою частиною звернення стягнення на майно і може мати місце у випадку виникнення заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, як спосіб забезпечення реального виконання рішення.

При цьому, в п.7 ч.4 ст.59 Закону та п.19 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень прямо вказано на обов`язок державного виконавця зняти арешт з майна боржника у разі встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Так, за наданими суду документами, в межах зазначеного виконавчого провадження арешт на майно боржника ОСОБА_1 було накладено 14.05.2018 року у зв`язку з наявністю заборгованості за аліментами.

При цьому в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 має постійне місце роботи, отримує заробітну плату. Починаючи з 01.05.2021 року та по даний час заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_1 відсутня. На даний час утримання аліментів здійснюється із заробітної плати боржника.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що з 18.03.2019р. припинили існувати ті умови, які відповідно до ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні зі стягнення аліментів, у зв`язку з чим державний виконавець Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі, діючи відповідно до ст.18, п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», п.19 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, зобов`язаний був зняти арешт з усього майна боржника ОСОБА_1 ..

Однак таких дій державний виконавець не вчинив, чим допустив протиправну бездіяльність. Після звернення боржника із заявою про зняття арешту до начальника відділу ДВС останній послався на відсутність правових підстав для зняття арешту з нерухомого майна, чим фактично відмовив в знятті арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 ..

Суд вважає таку відмову протиправною, оскільки вона прямо суперечить положенням п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», п.19 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Доводи посадових осіб Смілянського міського ВДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) про те, що скасування заходів забезпечення виконання рішення є неможливим, оскільки дитині 14 років, та ще залишається сплачувати аліменти 4 роки, суд відхиляє, оскільки вони суперечать вищевказаним законодавчим нормам. Крім того, як вже зазначалось, з 01.05.2021 року аліменти сплачуються регулярно шляхом їх утримання із доходів боржника, заборгованості не існує, тобто звернення стягнення на доходи боржника за місцем роботи в достатній мірі та реально забезпечує виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Отже, подальше існування арешту рухомого майна боржника за відсутності заборгованості та наявності іншого реального способу виконання рішення суду не відповідає нормам чинного законодавства та порушує права боржника ОСОБА_1 як власника майна.

Ст.451 ЦПК України визначено, що в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, суд вважає необхідним визнати протиправними дії посадових осіб Смілянського міського ВДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) щодо відмови в знятті арешту з рухомого майна боржника ОСОБА_1 , накладеного в межах виконавчого провадження ВП № 39026974, та зобов`язати їх вчинити відповідні дії.

На підставі вищевикладеного, скаргу слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, ст.2,18,259-261,447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії посадових осіб Смілянського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо відмови в знятті арешту, накладеного на все майно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі постанови головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Овдієнко К.А. від 14.05.2018 року в межах виконавчого провадження ВП № 39026974 .

Зобов`язати посадових осіб Смілянського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зняти арешт, накладений на все майно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , на підставі постанови головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Овдієнко К.А. від 14.05.2018 року в межах виконавчого провадження ВП № 39026974, реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 16870918.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Суддя : Шкреба В.В.