Справа № 710/550/23
Провадження № 2/710/254/23
УХВАЛА

про залишення позову без руху

17.05.2023 м. Шпола

Суддя Шполянського районного суду Черкаської області Щербак О.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

установив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо їх спільної дитини, ОСОБА_3 ..

Вивчивши матеріали позовної заяви, судом установив, що така не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

Так, ч. 6 ст.175 ЦПК України передбачено, що у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Із позовної заяви та доданих документів, зокрема свідоцтва про народження ОСОБА_3 , вбачається, що відповідач є громадянином іншої країни ( Йємен).

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із п. 2 ч. 1ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право», іноземний елемент - це ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Джерела правового регулювання участі іноземного елемента у цивільному процесі України поділяються на дві групи: національне законодавство та міжнародні договори, в яких бере участь Україна.

Спірні правовідносини обтяжені іноземним елементом, а тому юрисдикція такого спору визначається за спеціальними правилами, закріпленими як у законах України, так і у міжнародно-правових договорах, положення яких є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до ч. 1 ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про міжнародне приватне право», цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

У статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» перелічені випадки, коли суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь які справи з іноземним елементом.

Згідно із статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Нормами ст. 77 наведеного закону встановлена виключна підсудність судам України у справах з іноземним елементом зокрема, якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні.

У позовній заяві зазначено адресу останню відому адресу реєстрації місця проживання відповідача : АДРЕСА_1 .

Судом у порядку ст. 187 ЦПК України був здійснений запит до уповноважених органів щодо встановлення місця реєстрації відповідача.

Відповідно відомостей Шполянської міської ради ОТГ від 05.05.2023 № 01-43/2461 ОСОБА_2 не зареєстрований та не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Черкаській області від 09.05.2023, яка надійшла до суду 16.05.2023, ОСОБА_2 знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 - 20.02.2023.

Отже, відомості про місце проживання або перебування відповідача відсутні.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» у цій справі відсутні підстави для визначення підсудності позову за підсудністю Шполянському районному суду Черкаської області, оскільки угоди про підсудність справи з іноземним елементом судам України позивачем до матеріалів позову не долучено.

Спір між сторонами стосується правовідносин між дітьми та батьками, від так підсудність такого спору встановлюється за правилами виключної підсудності у відповідності до положень ст. 77 Закону України « Про міжнародне приватне право», а саме, якщо обидві сторони мають місце проживання в Україні.

Тому, для визначення підсудності цього спору судам України необхідно надати докази проживання або місцезнаходження відповідача на території України.

За відсутності угоди сторін про підсудність справи з іноземним елементом судам України, зокрема Шполянському районному суду Черкаської області, обов`язок доведення підсудності судам України покладається на особу, яка звертається до суду з позовною заявою.

Також суд звертає увагу, що предметом позову є позбавлення батьківських прав відповідача та нормами цивільного процесуального Кодексу України визначення підсудності даної категорії справ за вибором позивача не передбачено.

Крім того, необхідно звернути увагу, що в позові зазначено громадянство відповідача Республіки Йємен, разом із тим відповідно до Наказу Державної служби статистики України від 08.01.2020 № 32 Про затвердження Переліку кодів країн світу для статистичних цілей, країна із назвою « Республіка Йємен» відсутня.

Ураховуючи вищевказані обставини, зважаючи на положення ч. 1 ст.185 ЦПК України, суд уважає, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 185, 261, 497 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - залишити без руху та надати позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали суду для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

У разі не усунення у встановлений строк недоліків, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Щербак