Справа №751/4512/23
Провадження №2/751/1066/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді - Павлова В.Г.,

при секретарі - Овдій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігів справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення

за участі сторін:

представник позивача - ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції учасників справи.

06.06.2023 р. представник позивача звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» /далі ПрАТ «УПСК»/, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що 01.06.2021 року о 13 год. 07 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda» /р.н. НОМЕР_1 / під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «KIA Sorento» /р.н. НОМЕР_2 / під керуванням ОСОБА_5 .

Вироком Новозаводського районного суду від 03.06.2022 р. ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2861 КК України.

Внаслідок вище зазначеного ДТП автомобілю «KIA Sorento», який належить ОСОБА_1 , завдано механічних пошкоджень, а його власнику - матеріальних збитків.

Станом на дату скоєння ДТП автомобіль «Skoda» /р.н. НОМЕР_1 / згідно з Договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/201451605 від 05.10.20 р. був забезпечений в ПрАТ «УПСК».

30.12.2022 р. позивач звернулась до ПрАТ «УПСК» із заявою щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «KIA Sorento», однак страховою компанією було відмовлено з підстав пропуску строку подання відповідної заяви /п.37.1.4. ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»/.

Позивач вважає, що підстав для відмови ПрАТ «УПСК» у виплаті страхового відшкодування відсутні, а тому просила стягнути з страхової компанії невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн та з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 257 733 грн 75 к.,

Представник ПрАТ «УПСК» подав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає та в їх задоволенні просив відмовити. Узагальнений зміст заперечень зводиться до того, що позивачка впродовж одного року з моменту скоєння ДТП не звернулась до страхової компанії з відповідною заявою про страхове відшкодування /а.с.77-80/.

Представник відповідача ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в задоволенні заявлених вимог просив відмовити з підстав недоведеності належними доказами розміру завданого матеріального збитку /а.с.134-136/.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 07.06.2023 р. відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу в підготовче судове засідання /а.с.56/.

Ухвалою суду від 26.06.2023 р. закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду /а.с.67/.

Ухвалою суду від 09.08.2023 р. призначено судову автотоварознавчу експертизу /а.с.148-149/.

ІІІ. Заяви, клопотання та пояснення учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача ПрАТ «УПСК», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бредюк О.М. не заперечував щодо задоволення заявлених позовних вимог в частині до ПрАТ «УПСК», в іншій частині позову просив відмовити з підстав недоведеності.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль «KIA Sorento» /р.н. НОМЕР_2 / належить ОСОБА_1 .

Вироком Новозаводського районного суду від 03.06.2022 р., який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2861 КК України.

З встановлених вироком суду обставин справи вбачається, що 01.06.2021 р. о 13 год. 07 хв. ОСОБА_2 , здійснюючи керування автомобілем «Skoda» /р.н. НОМЕР_1 /, в порушення вимог п.2.3 (б), п.2.9 (а), п.12.3, 12.4 ПДР України здійснив зіткнення «KIA Sorento» /р.н. НОМЕР_2 / під керуванням ОСОБА_5 .

Згідно полісу №ЕР/201451605 від 05.10.2020 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 застраховано в ПрАТ «УПСК» /а.с.23/.

Відповідно до висновку №133 експертного авто-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 12.05.2023 р. вартість завданого матеріального збитку власнику «KIA Sorento» становить 387 733 грн 75 к. /а.с.28/.

Письмовою відповіддю ПрАТ «УПСК» від 17.01.2023 р. відмовлено позивачеві у виплаті страхового відшкодування з підстав пропуску строку звернення до страхової компанії /а.с.21/.

V. Оцінка суду.

Згідно ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ч.ч.2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

При цьому згідно з положеннями ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 993 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи позицію сторін щодо предмету доказування та приписи ч.6 ст.82 ЦПК України, суд вважає, що обставини дорожньо-транспортної пригоди, винуватість ОСОБА_2 у її вчиненні, а також причинно-наслідковий зв`язок із настанням дорожньо-транспортної пригоди та завданням механічних ушкоджень автомобілю «KIA Sorento» /р.н. НОМЕР_2 / доказуванню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, обов`язком страховика є відшкодування витрат потерпілого, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у межах страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п.37.1.4. ст.37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорюється, що ПрАТ «УПСК» отримало від ОСОБА_1 заяву про страхове відшкодування 30.12.2022 р., а дорожньо-транспортна пригода мала місце 01.06.2021 року. Тобто, позивач звернулась до страхової компанії з пропуском спеціального строку, що в подальшому і стало підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Суд наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-201451605 вбачається, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн /а.с.23/.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Skoda Fabia» на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УПСК», беручи до уваги загальні принципи цивільного права, як то добросовісність поведінки позивача та спрямованість на відновлення порушеного права, подання нею відповідної заяви протягом строку позовної давності, суд вважає, що заявлені нею позовні вимоги до страхової компанії підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження КТЗ від 12.05.2023 р. №133, вартість матеріального збитку власнику «KIA Sorento» /реєстраційний номер НОМЕР_2 / внаслідок його пошкодження в ДТП складає 387 733 грн 75 к.

В зв`язку з недостатністю страхової виплати для повного відшкодування матеріальної шкоди, завданої власнику «KIA Sorento» /р.н. НОМЕР_2 /, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню невідшкодований розмір шкоди в розмірі 257 733 грн 75 к /387 733 грн 75 к 130 000 грн/.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бредюка О.М. про недоведеність позивачем належними доказами заявленого розміру матеріального збитку, з огляду на неможливість проведення автотоварознавчої експертизи у зв`язку з відчуженням транспортного засобу, є непереконливими та спростовуються висновком експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу №133.

При цьому представник відповідача ОСОБА_2 не зазначив суду, яким чином відсутність представника страхової компанії при огляді транспортного засобу негативно відбилася на результатах звіту оцінювача.

Суд звертає увагу, що факт відчуження позивачем автомобіля та не можливість надання його для огляду експертом, не виключає підстави для відшкодування шкоди. Представник відповідача ОСОБА_2 , окрім припущень щодо не доведення позивачем заподіяння матеріальної шкоди в заявленому розмірі, клопотань про проведення експертизи на підставі наявних письмових доказів не заявляв.

Таким чином, суд, з врахуванням стандартів доказування «більшої вірогідності» та «переваги більш вагомих доказів», вважає, що позивачем доведено розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, який відповідачами в ході розгляду справи не спростований.

VІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.ч.1,2 п.3, ч.13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, відповідно до ч.ч.1,3 п.2 якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, надання професійної правничої допомоги.

Щодо відшкодування позивачу витрат по оплаті Висновку експерта за результатами автотоварознавчого дослідження №133 в розмірі 3 950 грн, то відповідно до пунктів 34.2, 34.3 ст.34 Закону №1961-IV страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Разом з тим, оскільки відповідачем ПрАТ «УПСК» вимоги п.34.2 ст.34 Закону №1961-IV не були виконанні, то такі вказані витрати позивача в розмірі 3 950 грн підлягають відшкодуванню з страхувальника в повному обсязі.

Позивач на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Оскільки позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне згідно вимог ст.141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 3 877,33 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме - з ПрАТ «УПСК» - 1318 грн (34%), а з ОСОБА_2 2559 грн (66 %) відповідно.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн до суду надано укладений з адвокатом договір про надання правничої допомоги /а.с.49/, розрахунок суми гонорару за надання правової допомоги згідно договору та платіжну квитанцію в підтвердження проведення оплати /а.с.50-51/.

Системний аналіз норм ст.ст.137,141 ЦПК України дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Враховуючи предмет і підстави заявленого позову, який розглянуто судом у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, яка полягала у наданні консультацій, складенні позовної заяви, на підставі поданих позивачем документів, та участь в судових засіданнях, співмірність наданих послуг із складністю справи, суд, враховуючи принципи розумності та співмірності, вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу є цілком обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме з ПрАТ «УПСК» необхідно стягнути 1700 грн, а з ОСОБА_2 3300 грн відповідно.

Керуючись ст.ст.2,5,10-13,18,141,258-259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн та 5650 грн в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 257 733 грн 75 к. та 3300 грн в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь держави 1318 грн в рахунок відшкодування судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2559 грн в рахунок відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.Г. Павлов