КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року місто Київ

Справа 759/24309/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6495/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Стрижеуса А.М.

секретар судового засідання Ковальова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2022 року ( ухваленого у складі судді Журибеда О.М., інформація щодо дати складання повного судового рішення відсутня)

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ТОВ «Юрфактор Сервіс» звернулось до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської РДА в місті Києві в якому просило суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: - виділити ТОВ «Юрфактор Сервіс» у користування житлові кімнати: № 2 , площею 7.9 кв.м., кімнату № 3 площею 6.7 кв.м. та кімнату № 4, площею10.3 кв.м., а всього житловою площею, 24,9 кв.м. та балкон; - виділити ОСОБА_1 у користування кімнату № 1 , площею 15.3 кв.м. та балкон; - інші допоміжні та підсобні приміщення: коридор 10.3 кв.м., кухня 6.9 кв.м., ванна кімната 1.9 кв.м., вбиральня 0.9 кв.м. залишити у спільному сумісному користуванні; - усунути перешкоди ТОВ «Юрфактор Сервіс» у користуванні квартирою шляхом надання ТОВ «Юрфактор Сервіс» доступу до квартири та зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод у досупі ТОВ «Юрфактор Сервіс» до вказаної квартири; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог вказували, що товариство є власником 2/3 частини чотирьох кімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,9 кв.м.та житловою площею 40,2 кв.м., а ОСОБА_1 є власником 1/3 частини вказаної квартири.

Однак відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та станом на час подання позову позивач не має можливості використовувати належну йому частку в квартирі, сторони не можуть дійти згоди щодо визначення порядку користування квартирою, а тому позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року позов задоволено.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

- виділено ТОВ «Юрфактор Сервісу користування житлові кімнати: кімнату № 2 площею 7.9. кв.м., кімнату № 3 площею 6,7 кв.м., кімнату № 4 площею 10, 3 кв.м., а всього загальною житловою площею 24, 9 кв.м. та балкон;

- виділено ОСОБА_1 у користування кімнату № 1 площею 15, 3 кв.м. та балкон;

- інші допоміжні та підсобні приміщення: коридор - 10.3. кв.м., кухня - 6.9 кв.м., ванна кімната - 1,9 кв.м., вбиральня - 0,9 кв.м. залишено у спільному сумісному користуванні.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юрфактор Сервіс» 1921, 00 грн судового збору.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 січня 2023 року заяву ТОВ «Юрфактор Сервіс» - директора ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у справі № 759/24309/19 за позовом ТОВ «Юрфактор Сервіс» до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської РДА про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою - задоволено.

Усунуто перешкоди ТОВ «Юрфакторс Сервіс» у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом надання ТОВ «Юрфактор Сервіс» доступу до квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод у доступі ТОВ «Юрфактор Сервіс» до вказаної квартири.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_1 17 лютого 2023 року, згідно поштової відмітки, направила на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ «Юрфактор Сервіс» у позові про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою.

Вказує, що судове рішення ухвалено за не повного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Зазначає, що вирішуючи питання про встановлення порядку користування квартирою суд не врахував права та інтереси неповнолітнього ОСОБА_2 , не визначив житлову площу що припадає на неповнолітнього ОСОБА_3 , а тому безпідставно зазначив про те, що визначений рішенням суду порядок користування квартирою не призведе до погіршення житлових умов цих осіб, що передбачено ст.47 Житлового кодексу України.

Також вважає, що суд першої інстанції не дослідив та не врахував, що за вказаних умов, а саме: розміру часток співвласників, кількості кімнат, а також з урахуванням того, що відповідач має на утриманні неповнолітнього сина, якому станом на даний час є чотирнадцять років, визначений судом порядок користування не відповідає інтересам відповідача.

Крім того вказує, що відповідач була позбавлена можливості прийняти участь в судовому засіданні та надати пояснення та клопотання з приводу суті справи, судом не було досліджено та не враховано права та інтереси малолітнього ОСОБА_2 та відсутність чи наявності домовленості між позивачем чи відповідачем про порядок користування квартирою

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та встановлено учасникам справи строк для подачі ними відзиву на апеляційну скаргу в п`ятиденний строк з моменту отримання даної ухвали.

Від сторони позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Вказує, що порядок користування майном встановлюється саме між співвласниками. Правила глави 26 ЦК не стосуються суб`єктивних прав інших осіб, не власників, а отже при встановленні порядку користування майном між співвласниками, згідно з розмірами належних їм часток, судом першої інстанції правомірно не враховано право сина відповідача, оскільки він не є співвласником квартири.

Відповідачка до апеляційного суду не з`явилась, про розгляд справи повідомлена, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням про отримання нею 28 квітня 2023 року виклику до суду.

Представник позивача ОСОБА_4 , який брав участь в розгляді в режимі відео конференції заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник третьої особи до суду також не з`явився.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із загальної житлової площі спірної квартири АДРЕСА_2 , на користь співвласника ТОВ «Юрфактор Сервіс» припадають житлові приміщення площею 26, 53 кв.м., а відповідача - 13, 67 кв.м. жилої площі квартири.

Тому, суд першої інстанції вважав за можливе встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , згідно з яким виділити в користування позивачу: кімнату № 2 площею 7.9 кв.м., кімнату № 3 площею 6.7 кв.м., кімнату № 4 площею 10.3 кв.м. та балкон, а всього житловою площею 24, 9 кв.м., площа, якої не перевищує його частку в спільному майні сторін, а відповідачу кімнату № 1 площею 15.3 кв.м. та балкон.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що сторони не домовились про порядок володіння та користування спільним сумісним майном не можуть, у добровільному порядку встановити порядок володіння і користування спільним майном , з урахуванням статті 358 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що порядок користування квартирою, який просить встановити позивач, не порушує право власності іншого співвласника, при цьому позивач на незначне зменшення ідеальних часток погоджується.

Також судом було встановлено, що відповідачка чинить перешкоди другому співвласнику в користуванні спільним майном, спосіб захисту, обраний позивачем, шляхом зобов`язання відповідача не чинити йому перешкод у користуванні квартирою шляхом надання доступу до неї відповідає змісту порушеного права та характеру порушення.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд першої інстанції вважав встановленими є доведеними. а висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_1 є власницею 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , а ТОВ «Юрфактор Сервіс» є власником 2/3 частки цієї ж квартири (а.с. 7,8 том 1).

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15, 43, том 1).

Так, згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частини 1 статті 357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Частинами 1 та 3 ст.358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до роз`яснень, які викладені в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист прав приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можна виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або їх можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це було заявлено позов.

З копії поверхневого плану та експлікації на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що квартира складається з чотирьох кімнат, загальна площа якої становить 64,9 кв.м., житлова - 40, 2 кв.м., з яких: 1 кімната - 15, 3 кв.м., 2 кімната - 7.9. кв.м., 3 кімната - 6.7 кв.м., 4 кімната - 10.3 кв.м., допоміжні, підсобні приміщення та споруди: коридор - 10.3. кв.м., кухня- 6.9 кв.м., ванна кімната - 1.9 кв.м., вбиральня - 0.9 кв.м., 2 балкона - 4.7 кв.м. (а.с.102, том 1).

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, співмірні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15.

Як встановлено судом розмір загальної житлової площі спірної квартири становить 40, 2 кв. м, на користь співвласника ТОВ «Юрфактор Сервіс» припадають житлові приміщення площею 26, 53 кв.м., а відповідачу - 13, 67 кв.м. жилої площі квартири.

Отже, встановлюючи порядок користування квартирою АДРЕСА_1 суд першої інстанції вірно вважав необхідним виділити в користування позивачу: кімнату № 2 площею 7.9 кв.м., кімнату № 3 площею 6.7 кв.м., кімнату № 4 площею 10.3 кв.м. та балкон, а всього житловою площею 24, 9 кв.м., площа, якої не перевищує його частку в спільному майні сторін, а відповідачу кімнату № 1 площею 15.3 кв.м. та балкон, що перевищує її частку в спільному майні сторін.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вказаний виділ у користування сторін житлових приміщень не порушуватиме права позивача, оскільки її частина в користуванні збільшується.

Вимоги апеляційної скарги щодо відмови у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні майном колегією суддів не задовольняються, оскільки відповідачем не наведено жодного аргументу по суті вказаних вимог в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що судом не визначено житлову площу що припадає на неповнолітнього ОСОБА_3 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки наявність права користування спірною квартирою не впливає на можливість встановлення порядку користування квартирою між співвласниками та визначення конкретних варіантів такого порядку користування, оскільки право користування ОСОБА_3 є похідним від права власності співвласника квартири, членом сім`ї якої він є.

Тотожний висновок міститься у постанові Верховного суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 грудня 2019 року у справі №486/171/18.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що відповідач була позбавлена можливості прийняти участь в судовому засіданні та надати пояснення та клопотання з приводу суті справи колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач активно брала участь у справі особисто та через своїх представників. Подавались заперечення на позовну заяву та іншого змісту заяви. (а.с.28, 37-38,148,159-160 том 1) Безпосередньо 14 вересня 2020 року брала участь у судовому засіданні (а.с. 89, том 1) .

У суді першої інстанції відповідача представляли адвокати: Комлик В.В., Старик В.М., Ковбаса О.С., Коханій О.В. (а.с. 36, 46, 86, 119, 170 том 1).

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач повідомлялась про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.157, 182, 190, 215 том 1).

Указане свідчить про безпідставність доводів відповідача про неможливість реалізувати своє право бути присутньою у судовому засіданні та подавати свої заперечення щодо позовних вимог та варіанти порядку користування житлом.

Доводи скарги про те, що суд повинен був виділити в користування відповідача та її сина кімнати № 2 площею 7.9 кв.м., кімнату № 3 площею 6.7 кв.м. не ґрунтуються на Законі, оскільки відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданою відповідно до цього Кодексув межах заявлених нею вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було досліджено відсутність чи наявності домовленості між позивачем та відповідачем про порядок користування квартирою колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки суд встановивши відсутність такої домовленості, дійшов вірного висновку про необхідність встановлення порядку користування в судовому порядку, з метою захисту порушеного права позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду.

При вирішенні вказаної справи районним судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Тому, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 травня 2023 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

А.М. Стрижеус