Провадження № 2/537/1124/2023
Справа № 537/3800/23
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2023 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Фадєєвої С.О. з участі секретаря судових засідань Супруненко О.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_1 адвоката Щепілова О.В., представника відповідача акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» Оробченко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким зобов`язати АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» внести запис у її трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.07.1986 про поновлення її на роботі робітником зеленого будівництва 3-го розряду у АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» з 28.01.2015; зобов`язати АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» внести запис про недійсність запису № 31 від 02.06.2015 в трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.07.1986 про прийняття в адміністративно-господарський відділ робітником зеленого будівництва 2 р. на підставі наказу № 32 від 02.06.2015; зобов`язати АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» внести виправлення до запису № 33 від 01.03.2017 в трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.07.1986, а саме зазначити, що ОСОБА_1 переведена робітником зеленого будівництва 3 р. в адміністративно-господарський відділ; зобов`язати АТ «Кременчуцький сталеливарний завод», починаючи з 28.01.2015 по 08.12.2016 та з 01.03.2017 здійснити виплату на її користь недоотриманої заробітної плати, як робітнику зеленого будівництва 3-го розряду з урахуванням фактично виплачених сум заробітної плати.

На обґрунтування позову зазначила, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.04.2015 було частково задоволено її позов до ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», скасовано наказ голови правління ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» за № 1454 від 26.01.2015 про її, ОСОБА_1 , звільнення за п.1 ст. 40 КЗпПУ, поновлено її на роботі робітником зеленого будівництва 3-го розряду у ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» з 28.01.2015, стягнуто з ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду. Вказала, що згідно з записом в її трудовій книжці за № 31 від 02.06.2015 вона, ОСОБА_1 , прийнята в адміністративно-господарський відділ ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» робітником зеленого будівництва 2 розряду на підставі наказу № 32 від 02.06.2015. Згідно з записом № 32 від 08.12.2016 в трудовій книжці вона переведена контролером якості 6 р. до відділу головного енергетика за трудовим договором на підставі наказу № 53 від 0812.2016. Згідно з записом № 33 від 01.03.2017 в трудовій книжці вона переведена робітником зеленого будівництва 2 р. в адміністративно-господарський відділ на підставі наказу № 200 від 01.03.2017. Вказала, що станом на день звернення з позовом до суду вона не була ознайомлена з наказом про поновлення на роботі робітником зеленого будівництва 3-го розряду у ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» з 28.01.2015 на виконання вимог рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, а також її не було ознайомлено з наказом № 32 від 02.06.2015 про прийняття в адміністративно-господарський відділ робітником зеленого будівництва 2 р. Вважає, що відповідач неправомірно вніс 02.06.2015 запис до її трудової книжки про прийняття на роботу, оскільки був зобов`язаний на виконання вимог рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.04.2015 внести до трудової книжки запис про поновлення на відповідній посаді з 28.01.2015 з урахуванням розряду відповідної посади. Вважає, що запис № 33 від 01.03.2017 в трудовій книжці має містити інформацію про переведення її робітником зеленого будівництва 3 р., але не 2 р. в адміністративно-господарський відділ на підставі наказу № 200 від 01.03.2017. У зв`язку з невиконанням відповідачем рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.04.2015 вона отримувала з 02.06.2015 по 08.12.2016 та з 01.03.2017 по теперішній час заробітну плату, як робітник зеленого будівництва 2 р. Вважає, що відповідач зобов`язаний з 28.01.2015 по 08.12.2016 та з 01.03.2017 і по теперішній час нараховувати та виплачувати їй заробітну плату, як робітнику зеленого будівництва 3-го розряду. З урахуванням викладеного просила задовольнити її позовні вимоги.

Представником відповідача АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» подано відзив на позов, в якому вона вказала, що не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 . Дійсно, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.04.2015 були частково задоволені позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , скасовано наказ № 1454 від 26.01.2015 про звільнення ОСОБА_1 за п.1 ст. 40 КЗпП України, поновлено ОСОБА_1 на роботі робітником зеленого будівництва 3-го розряду у ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» з 28.01.2015; стягнуто з ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Вважає, що позивач обрала невірний спосіб захисту, начебто, порушених прав та інтересів, оскільки спірні правовідносини стосуються невиконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.04.2015, а тому провадження у справі належить закрити. Вказала, що з тексту позовної заяви вбачається, що предмет позову є тотожним предмету позову у справі № 524/1508/15-ц, а саме поновлення позивача на роботі робітником зеленого будівництва 3-го розряду. Таким чином, позивач повторно звернулась до суду до того ж самого відповідача з позовом з тим же самим предметом, з тих же самих підстав, що є безумовною підставою для закриття провадження у справі. Зазначила, що, як відомо стороні відповідача, позивач отримувала виконавчий лист на примусове виконання рішення суду у справі № 524/1508/15-ц, Крюківським відділом державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області було відкрито виконавче провадження, в межах якого виконавчий лист було повернуто позивачу на підставі її заяви. З урахуванням вищевикладеного просила закрити провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у тексті позову. Додатково вказала, що рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.04.2015 набрало законної сили 08.05.2015 та було звернуто до виконання. Проте через обман відповідача вона написала заяву до виконавчої служби про відмову від примусового виконання судового рішення. Після цього вона написала ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» заяву, де просила прийняти її на посаду робітника зеленого будівництва 2-го розряду, оскільки їй пояснили, що 3-го розряду немає. У подальшому, а саме нещодавно, вона дізналася, що є посада робітника 3-го розряду і вона є вищою за робітника 2-го, та заробітна плата робітника 3-го розряду є вищою. З даного питання вона також зверталася до профспілки. Оскільки рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.04.2015 в частині її поновлення на роботі робітником зеленого будівництва 3-го розряду не було виконано, а строки пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущені, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Вважає, що відповідач повинен був виконати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.04.2015, а не приймати її на посаду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що внаслідок невиконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.04.2015 в повному обсязі були порушені права позивача і протягом тривалого часу вона отримувала заробітну плату в меншому розмірі. Заявлене клопотання про витребування доказів у судовому засіданні не підтримав, оскільки сторона відповідача підтвердила, що наказ про поновлення ОСОБА_1 на роботі робітником зеленого будівництва 3-го розряду у АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» з 28.01.2015 не видавався взагалі, а копію наказу № 32 від 02.06.2015 відповідачем долучено до відзиву.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав, вказаних у відзиві та письмових поясненнях, які були надані після ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 524/1508/15-ц у Автозаводському районному суді м. Кременчука Полтавської області. Просила взяти суд до уваги, що на виконання виконавчого документа в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди заборгованість була сплачена ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», згідно з платіжним дорученням № 216 від 16.06.2015, у строк для самостійного виконання, тому посадовою особою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, виконавчий лист повернуто до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області. 12.10.2015 позивач повторно звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області для отримання виконавчого листа. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 524/1508/15-ц від 12.10.2015 про поновлення ОСОБА_1 на роботі робітником зеленого будівництва 3-го розряду у ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» з 28.01.2015 перебувало на виконанні у Крюківському ВДВС та виконавчий документ повернено стягувачеві на підставі п.1 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (за письмовою заявою стягувача). Як відомо стороні відповідача позивач повторно не пред`являла до виконання раніше повернутий документ в межах строку, встановленого для пред`явлення до примусового виконання рішення суду від 16.04.2015 у справі № 524/1508/15-ц. Вважає, що бездіяльність позивача свідчила про небажання виконання рішення суду у частині її поновлення на роботі робітником зеленого будівництва 3-го розряду у ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод». Звертаючись з даним позовом позивач просить суд ухвалити рішення, яким фактично зобов`язати відповідача виконати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.04.2015 у справі № 524/1508/15-ц. Вважає, що предмет позову є тотожним з предметом позову у справі № 524/1508/15-ц, а саме поновлення позивача на роботі робітником зеленого будівництва 3-го розряду, що є безумовною підставою для закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.11.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст.. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.

При розгляді справи встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.04.2015 в справі № 524/1508/15-ц, яке набрало законної сили, частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» (яке на даний час перейменовано у АТ «Коременчуцький сталеливарний завод»). Даним рішенням скасований наказ голови правління ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» за № 1454 від 26.01.2015 про звільнення ОСОБА_1 за п.1 ст. 40 КЗпП України; поновлена ОСОБА_1 на роботі робітником зеленого будівництва 3-го розряду у ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» з 28.01.2015; стягнуто з ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 3142 грн. 15 коп., у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. Цим же рішенням відмовлено ОСОБА_1 у задоволені позову в частині вимоги про стягнення моральної шкоди на суму 4000 грн. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати заробітної плати за один місяць у розмірі 1228 грн. 27 коп. звернене до негайного виконання.

Письмовими доказами підтверджено, що на підставі заяви ОСОБА_1 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області 13.05.2015 було видано виконавчий лист на виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.04.2015 у справі за № 524/1508/15-ц. Даний виконавчий лист був пред`явлений до виконання позивачкою до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. 25.05.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Приймак О.В. в рамках виконавчого провадження № 47619944 з виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.04.2015 у справі №524/1508/15-ц була винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа). Підставою відмови у відкритті виконавчого провадження у постанові вказано те, що пред`явлений на виконання виконавчий документ має одночасно немайновий (в частині поновлення на роботі) та майновий (в частині стягнення) характер, що унеможливлює здійснення виконавчого провадження, оскільки зобов`язання та стягнення мають різній способи і порядки виконання рішення суду, а у заяві про відкриття виконавчого провадження від 18.05.2015 стягувачем ОСОБА_1 не зазначено, в якій частині пред`явлено до виконання виконавчий документ.

Також, як вбачається з копії постанови про закінчення виконавчого провадження старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Приймак О.В. від 14.07.2015, виконавчий лист № 524/1508/15-ц, виданий 13.05.2015 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 3142 грн. 15 коп., відшкодування моральної шкоди 1000 грн. виконано в повному обсязі. Цей факт не заперечується сторонами.

Письмовими доказами також підтверджено, що в подальшому ОСОБА_1 повторно пред`явила виконавчий лист до виконання. Так, відповідно до повідомлення Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області від 02.11.2023 № 85419 перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень, а саме «ВП спецрозділ», встановлено, що у Крюківському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало на виконанні виконавче провадження № 49511654 з примусового виконання виконавчого листа № 524/1508/15-ц від 12.10.2015, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області, про поновлення ОСОБА_1 на роботі робітником зеленого будівництва 3-го розряду у АТ «КСЗ» з 28.01.2015. У «ВП спецрозділ» містяться, зокрема, записи щодо відкриття виконавчого провадження, повернення виконавчого листа стягувачеві за.1 ч.1 ст. 47 (за письмовою заявою стягувача) та про закінчення ВП за п.8 ч.1 ст. 49 (фактичне виконання рішення). Підтвердити чи спростувати вищевказані записи у «ВП спецрозділ» на даний час неможливо, оскільки згідно з п.2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби становить три роки. Цим же листом повідомлено, що виконавче провадження №49511654 знищено.

Згідно інформації в АСВП на даний час відкритих виконавчих провадженнь, де б стягувачем була ОСОБА_1 , а боржником АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» немає.

Позовними вимогами ОСОБА_1 є, в тому числі, зобовязання відповідача внести записи та виправлення до її трудової книжки. Питання щодо ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і облік регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 «Про трудові книжки працівників» (далі - постанова) та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110. Згідно з п. 4 згаданої постанови відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Згідно до п. 2.4 цієї Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

В силу п 2.6 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Відповідно до п. 2.9 Інструкції виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Також за змістом пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зазначення у трудовій книжці відомостей про те, що певний запис у ній є недійсним, можливе, зокрема, у випадку незаконності звільнення, установленої органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі. Тобто рішення суду, як уповноваженого на розгляд трудового спору органу про поновлення на попередній роботі, є самостійною підставою для внесення до трудової книжки відомостей про недійсність запису у ній про звільнення. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у справі № 452/970/17 у постанові від 29.05.2019.

З копії заяви від 14.05.2015, написаної ОСОБА_1 на ім`я в.о. директора по кадрам та побуту ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 просила прийняти її робітником зеленого господарства 2 розряду в АХО. Згідно з наказом № 32 від 02.06.2015 ОСОБА_1 прийнята на роботу робітником зеленого господарства 2-го розрядуПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод». Твердження позивача про те, що вона не була ознайомлена роботодавцем із наказом № 32 від 02.06.2015 спростовуються письмовими доказами, а саме наявністю її підпису про ознайомлення з наказом (дата ознайомлення вказана 02.03.2015, що є очевидною опискою у зазначенні місяця). В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечувала, що власноруч 14.05.2015 писала заяву роботодавцеві про прийняття її на посаду робітником зеленого господарства 2 розряду, проте вказувала, що зробила це через вмовляння керівництва та тому, що не була обізнана про існування роботи робітника 3-го розряду і, що розмір заробітньої плати робітника 3-го розряду є вищим. Суд вважає, що власноручний підпис ОСОБА_1 на заяві про прийняття на роботу робітником зеленого господарства 2-го розряду свідчить про волевиявлення позивача на вчинення відповідних дій, протележного у суді не доведено, а тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача внести до її трудової книжки запис про недійсність запису № 31 від 02.06.2015.

Згідно із записом №33 у трудовій книжці позивачки 01.03.2017 вона була переведена робітником зеленого виробництва 2 розряду до адміністративно-господарського відділу на підставі наказу №200 від 01.03.2017. Вказаний наказ суду сторонами не надано, хоча судом роз`яснювався обов`язок надання доказів та наслідки не вчинення відповідних дій, клопотань про його витребування до суду також не заявлялося.

Як встановлено судом позивачка ОСОБА_1 , як на підставу внесення записів та виправлень до її трудової книжки, в тому числі і запису № 33, вказує невиконання судового рішення про її поновлення на роботі. Суд зазначає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України. Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції. Примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом «Про виконавче провадження». Як Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (ст.19), який був чинним на момент пред`явлення ОСОБА_1 до виконання виконавчого листа з виконання судового рішення про поновлення на роботі та до 05.01.2017, так і чинним на сьогодні Законом України «Про виконавче провадження» (ст..26) передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, в тому числі за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Також згідно з п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі наявності письмової заяви стягувача. З копії виконавчого листа та відповіді Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області від 02.11.2023 № 85419 вбачається, що виконавчий лист про поновлення ОСОБА_1 на роботі робітником зеленого будівництва 3-го розряду у ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» був повернутий стягувачеві саме на підставі п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, тобто за волевиявленням позивачки.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 визнала факт того, що вона самостійно зверталася до державного виконавця із заявою, її точного змісту та вимог вона не пам`ятає, на підставі якої виконавче провадження з поновлення її на роботі та скасування наказу про звільнення було закінчене. При цьому ОСОБА_1 у суді стверджувала, що написала заяву внаслідок обману з боку роботодавця, але будь-яких доказів суду не надала.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, судове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.04.2015 в справі № 524/1508/15-ц в частині поновлення ОСОБА_1 виконане не було, наказ про допуск ОСОБА_1 на роботу робітником зеленого будівництва 3-го розряду у ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» з 28.01.2015 роботодавцем не приймався, вона не допускалася фактично до роботи робітником зеленого будівництва 3-го розряду, що нею не заперечується. Виходячи з викладеного відсутні підстави для задоволення вимог позивачки про зобов`язання відповідача внести запис у її трудовій книжці про поновлення її на роботі робітником зеленого будівництва 3-го розряду у АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» з 28.01.2015 та внести запис про недійсність запису № 31 від 02.06.2015, внесеного на підставі наказу № 32 від 02.06.2015.

Отже, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, примусове виконання судових рішень, в тому числі і про поновлення на роботі, здійснюється у порядку Закону України «Про виконавче провадження» і не можна зобов`язати боржника виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення.Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено судом за заявою стягувача у порядку, встановленому ст.433 ЦПК України.

Записи до трудової книжки працівника про прийняття на роботу, поновлення, звільнення, переведення можуть вноситися на підставі оригіналу наказу або розпорядження чи рішення суду. Виправлення виконується у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей, в тому числі про роботу, переведення тощо. З вищевикладеного суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог позивачки про внесення записів і виправлень до трудової книжки та стягнення недоотриманої заробітної плати у зв`язку з неправильно внесеними записами до трудової книжки та невиконанням судового рішення, як похідної вимоги, оскільки обґрунтованості вимог позивачкою не доведено.

Керуючись ст. 119 КЗпП України, ст.ст. 2,4,12,76-81,89,263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст рішення складено 21.11.2023