Справа № 524/1566/17
Провадження №2/524/257/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., - представника позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» - Цимбала В.І., - відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (у їх власних інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року до суду звернулося ТОВ «Кредитні ініціативи» (надалі позивач, товариство) із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення.

На обґрунтування позову позивач вказував, що у листопаді 2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого були ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Сведбанк») уклав з відповідачем ОСОБА_1 кредитний договір № 1602/1107/71-006, за яким банк надав цьому відповідачеві, як позичальникові, кредит у 17000 доларів США.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язання за кредитним договором сторони кредитного договору уклали Іпотечний договір за № 1602/1107/71-006-Z-1, відповідно до якого ОСОБА_1 передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , з визначенням ціни іпотеки в 122 715,00 грн.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор плюс» було укладено договір факторингу, за яким Банк відступив Фактору свої права вимоги по кредитному договору, укладеного з ОСОБА_1 .

Цієї ж дати, місяця та року ТОВ «ФК «Вектор плюс» уклало з ТОВ «Кредитні ініціативи» договір факторингу, згідно якого позивачеві були передані права вимоги заборгованості за кредитним договором, укладеного з відповідачем ОСОБА_1 .

Станом на 03 січня 2017 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором становить: - за кредитом 16 366,02 долара США, що еквівалентно за курсом НБУ 445 006,12 грн.; - по відсотках 15 823,73 долара США, що еквівалентно за курсом НБУ 430 260, 80 грн.

Позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу за кредитним договором у розмірі 875 266, 92 грн. станом на 03 січня 2017 року з одночасним виселенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із вказаної квартири, з відстроченням виконання рішення суду на час дії Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та судові витрати (т.1 а.с. 1-5).

Заочним рішення суду від 24 липня 2018 року (т. 2 а.с. 70-74) позов було задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданого 01 квітня 1997 року Автозаводським РВ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області, РНОКПП № НОМЕР_2 ), на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 06 листопада 2007 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Олександром Едуардовичем, зареєстровано в реєстрі за № 5646, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1602/1107/71-006 від 06 листопада 2007 року укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 станом на 03 січня 2017 року на суму 875 266,92 грн. (вісімсот сімдесят п`ять тис. двісті шістдесят шість грн. 92 коп.).

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки: квартири квартиру АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною незалежним оцінювачем на день реалізації, але не нижчою за початкову ціну іпотеки 127 765 (сто двадцять сім тис. сімсот шістдесят п`ять) грн.

Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Відстрочено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення на час дії Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

За заявою ТОВ «Кредитні ініціативи» від 20.08.2018 року були видані виконавчі листи.

23 грудня 2021 року до суду звернулися відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі заявою про перегляд заочного рішення суду від 24 липня 2018 року (т. 2 а.с. 96-100).

Вказували, що про існування заочного рішення дізналися із постанови державного виконавця від 04.11.2021 року про виселення із квартири. Із рішенням суду не погоджуються, оскільки іншим рішенням суду від 17.02.2010 року вже було стягнуто з ОСОБА_5 на користь ВАТ «Сведбанк», як правонаступника АКБ «ТАС-Комерцбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 143 146 грн. Не погоджуються із сумою боргу нового позивача, суми відсотків. Просили поновити строк для перегляду заочного рішення суду, скасувати його, призначити справу до розгляду.

Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року прийнято заяву, відкрито провадження за заявою про перегляд заочного рішення, залучено заявників, заінтересованих осіб, призначено судове засідання (т. 2 а.с. 103).

16 червня 2022 року до суду від позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» надійшли заперечення проти заяви задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду (т. 2 а.с. 205-211). Позивач вказав на пропуск відповідачами строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, на відсутність у заяві заявників обставин, котрі стосувалися предмету спору, само звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення не можуть змінити суті винесеного рішення, доказів оплати заборгованості за кредитним договором, що змінила б борг за кредитом, що зазначена у заочному рішення суду, заявники не надали. Просили залишити заяву без задоволення, рішення суду без змін.

Ухвалою суду від 22 серпня 2022 року поновлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (у їх власних інтересах на інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 ) строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 24 липня 2018 року по справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (у їх власних інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення, скасовано заочне рішення суду від 24 липня 2018 року, залучено до участі і справі третіх осіб, зобов`язано Автозаводський ВДВС у м. Кременчуці та Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надати суду інформації зі всіх розділів АСВП та матеріалів ВП, відкритого на виконання рішення суду від 17.02.2010 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Сведбанк» за кредитним договором на суму 130 996,90 грн., призначено справу до розгляду (т. 3 а.с. 10-11).

Ухвалою суду від 09 листопада 2022 року за клопотанням відповідачів залучено до участі у справі третьою особою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. та витребувано від нього матеріали ВП № 67366129 та № 68338405 (т. 3 а.с. 56).

02 грудня 2022 року до суду від приватного виконавця Скрипника В.Л. надійшли письмові пояснення по справі (т. 3 а.с. 74) та копії матеріалів ВП (т. 3 а.с. 75-146).

23 січня 2023 року до суду від Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надійшов висновок щодо недоцільності виселення неповнолітнього ОСОБА_4 (т. 3 а.с. 188-192).

10 лютого 2023 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву (т. 3 а.с. 218-221)

Вказував, що не погоджуються із позовом, сума позики, яка була взята в банку була останньому повернута, не погоджується з нарахованими йому відсотками та взагалі відсутністю будь-якого розрахунку боргу. Додатково вказав на погашення боргу відповідно до доданих до відзиву квитанцій. Просив відмовити у задоволенні позову.

27 лютого 2023 року до суду, засобами електронного поштового зв`язку, надійшли письмові пояснення по справі з додатками. Вони ж були надіслані повторно 06 березня 2023 року засобами поштового зв`язку (т. 4 а.с. 1-62, а.с. 69-111 ).

Ухвалою суду від 07 березня 2023 року визнано явку представника позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» обов`язковою. Зобов`язано позивача та відповідачів подати до суду докази на підтвердження фактів укладання договорів переуступки прави вимоги, їх виконання наявності виконавчих проваджень (т. 4 а.с. 127).

08 березня 2023 року до суду від Автозаводський ВДВС у м. Кременчуці та Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли письмові докази по справі (т. 4 а.с. 143-147).

27 березня 2023 року до суду від приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. надійшли письмові пояснення по справі з додатками (т. 4 а.с. 171-177).

30 березня 2023 року до суду від позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» надійшли письмові пояснення по справі з додатками (т. 4 а.с. 183-238).

У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» Цимбал В.І. позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, які зазначалися у позовній заяві. Не заперечував та підтвердив факт ухвалення в 2010 році судового рішення про дострокове стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, яке було виконаним у повному обсязі, а також вказав про відсутність факту подання інших позовів до цих же відповідачів про стягнення інших коштів, зокрема у порядку та з підстав визначених у ст.. 625 ЦК України.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3 з позовом не погодилися з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Пояснили, що ОСОБА_1 не має боргу за рішенням суду від 2010 року та повністю розрахувався з банком.

Представники третіх осіб Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не прибули. Керівництво зазначених установ, кожний окремо, просили справу розглядати без участі їх представників. При розгляді справи просили врахувати інтереси неповнолітньої дитини.

Представники третіх осіб ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» у судове засідання не прибули з невідомих суду причин. Були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки своїх представників суду не повідомили.

Представник третьої особи Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці та Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не прибув. Своїм листом керівництво ВДВС просило справу розглядати за відсутності їх представника, рішення ухвалити на розсуд суду.

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л., котрий був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини власної неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та їх представника, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

06 листопада 2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого були ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Сведбанк») уклав з відповідачем ОСОБА_1 кредитний договір № 1602/1107/71-006, за яким банк надав цьому відповідачу, як позичальнику, кредит у розмірі 17 000 доларів США, під 11,9% річних, строком користування по 06 листопада 2037 року. Кредитні кошти призначалися для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу між позичальником та ОСОБА_6 з метою придбання квартири АДРЕСА_1 (п. 1.4. Договору) (т. 1 а.с. 6-9).

Сторони кредитного договору визначили істотні умови договору, зокрема, предмет договору, забезпечення зобов`язань, умови погашення заборгованості, сплати процентів і комісій, права і обов`язки, відповідальність сторін. При цьому, відповідач ОСОБА_2 також була ознайомлена з умовами договору і надала згоду на отримання кредиту (т. 1 а.с. 6-11).

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язання за кредитним договором сторони кредитного договору уклали Іпотечний договір за № 1602/1107/71-006-Z-1, відповідно до якого ОСОБА_1 передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , з визначенням ціни іпотеки в 122 715,00 грн. (т. 1 а.с. 12-13).

Як було встановлено судом, внаслідок невиконання позивальником ОСОБА_1 умов кредитного договору, 19 жовтня 2009 року ПАТ «Свебданк», як правонаступник ВАТ «Сведбанк» та АКБ «ТАС-Комерцбанк», звернулося до суду із позовом про дострокове стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитом, відсотків та пені.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 лютого 2010 року у справі за позовом ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 , яке не оскаржувалося в апеляційному порядку та набрало законної сили, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Сведбанк» 130 996,90 грн. заборгованості за кредитом, 11 183,07 грн. заборгованості за відсотками, 996,42 грн. пені за порушення строків повернення кредиту, а всього 143 146, 39 грн., судовий збір в сумі 1431,47 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ судового процесу (архівна ц/с № 2-774/2010 р.).

Як вбачається із цього рішення суду, банк - кредитор вимагав дострокове погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15, за яким Банк відступив Фактору свої права вимоги по кредитному договору, укладеного з ОСОБА_1 згідно п.п. 2.1., 2.2. (т. 1 а.с. 25-38).

Цієї ж дати, місяця та року ТОВ «ФК «Вектор плюс» уклало з ТОВ «Кредитні ініціативи» договір факторингу, згідно якого позивачеві були передані права вимоги заборгованості за кредитним договором, укладеного з відповідачем ОСОБА_1 згідно п. п. 2.1., 2.2. (т. 1 а.с. 39-69).

25 грудня 2012 року державний виконавець Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Гончаров А.О. звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із заявою про встановлення (зміну) способу і порядку виконання рішення суду. Ухвалою суду від 13 лютого 2013 року у задоволенні заяви було відмовлено.

04 березня 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 06 квітня 2015 року замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні ініціативи».

Суд звертає увагу, що звернувшись до суду у жовтні 2009 року з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_1 , банк реалізував своє право вимоги повернення боргу та дострокове погашення всієї суми, включаючи проценти за користування кредитними коштами.

Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів.

Така правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154 цс 18).

Звертаючись до суду із даним позовом у березні 2017 року, ТОВ «Кредитні ініціативи» вказало про наявну у ОСОБА_1 прострочену заборгованість за кредитним договором, яка обчислена станом на 03.01.2017 року, зокрема:

- за кредитом у розмірі 16 366,02 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку склала - 445 006,12 грн.;

- по відсотках 15 823,73 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 430 260,80 грн.

Загалом ціна позову (розмір боргу) складає 875 266,92 грн.

При цьому ТОВ «Кредитні ініціативи», звертаючись із даним позовом до суду, зловживаючи своїми процесуальними правами та обов`язками, штучно умисно не повідомив суд про існування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 лютого 2010 року про дострокове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на кредитним договором № 1602/1107/71-006 від 06.11.2007 року у розмірі 143 146, 39 грн.

Після скасування судом заочного рішення 22 серпня 2022 року позивач своєї позиції не змінив, наполягав на наявності боргу у відповідача ОСОБА_1 за кредитом та процентами.

Щодо нарахованих позивачем процентів по кредитному договору з 28.11.2012 року по 03.01.2017 року слід зазначити наступне.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості (т. 1 а.с. 20-21), позивачем, після стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором нараховувалися відсотки за користування кредитом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки строк виконання основного зобов`язання було змінено банком внаслідок пред`явлення 27 квітня 2009 року вимоги про дострокове погашення заборгованості, то позивач не в праві звертати стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за процентами, нарахованими після 27 квітня 2009 року, а вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки стосуються погашення заборгованості також за процентами, нарахованими після 27 квітня 2009 року і аж до 03 січня 2017 року, що є необґрунтованим та неправомірним.

Зазначені висновки відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 490/14627/14-ц, провадження № 61-35157св18.

Так, позивач у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором просив звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_3 .

Позивач також просив виселити без надання іншого житла ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 , відстрочивши виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Суд констатує, що позивач вправі реалізувати своє право через предмет іпотеки, однак тільки з суми заборгованості визначеної рішенням суду від 17 лютого 2010 року, а саме - 143 146, 39 грн., з яких заборгованість за кредитом складає 130 996, 90 грн., заборгованість по відсотках складає - 11 183,07 грн., пені 996, 42 грн., та судовий збір в розмірі 1431,47 грн. та витрати на ІТЗ 120 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже, законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Як було встановлено судом та постає із матеріалів справи, 24 січня 2022 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до приватного виконавця Скрипника В.Л. із заявою про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання рішення суду № 2-774/10 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Сведбанк», вказавши при цьому залишок заборгованості у 138 619,10 грн. (т. 2 а.с. 229).

Постановою приватного виконавця Скрипника В.Л. від 25 січня 2022 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ «Феррострой» (т. 2 а.с. 235-236).

Із наданих приватним виконавцем Скрипником В.Л. копії матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постановою приватного виконавця Скрипника В.Л. від 31 січня 2023 року закінчено виконавче провадження № 68338405 з виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука № 2-774/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» залишку боргу у розмірі 138 619,10 грн., на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (т. 4 а.с. 176).

Таким чином, боржником ОСОБА_1 основне зобов`язання за кредитним договором № 1602/1107/71-006 від 06.11.2007 року виконано, відповідно іпотекодержатель, в даному випадку ТОВ «Кредитні ініціативи» не вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

У ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2, 4 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі встановлених обставин, оцінюючи надані сторонами у справі та досліджені у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, пред`явлених до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (у їх власних інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 ), враховуючи, що позивач не подав до суду належні і допустимі докази на підтвердження позову, а також, що рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 лютого 2010 року, за яким з відповідача ОСОБА_1 було достроково стягнуто всю заборгованість за кредитним договором в розмірі 143 146,39 грн. та в межах якої позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» мав право звернути стягнення на предмет іпотеки, було виконано, а звідси позивачу слід відмовити у задоволенні позову внаслідок безпідставності та необґрунтованості.

Враховуючи, що в задоволенні позову слід відмовити, судові витрати, які поніс позивач, в силу ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Сторони у справі не заявляли про понесення ними інших судових витрат.

Керуючись ст. 525, 526, 1046-1052, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-83, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ТОВ «Кредитні ініціативи» у задоволенні позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (у їх власних інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення

Позивач: ТОВ «Кредитні ініціативи», код за , юридична адреса: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. № 21.

Відповідачі: - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_2 ; - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_2 .

Треті особи: - Служба у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, місце знаходження: м. Кременчук, вул. Квітки Цісик, буд. № 38; - орган опіки та піклування - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, місце знаходження: м. Кременчук, площа Перемоги, буд. № 2; -ПАТ «Омега Банк», юридична адреса: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. № 18-В; - ТОВ «ФК «Вектор Плюс», юридична адреса: м. Київ, вул. Степана Бандери, буд. № 28-а; - Автозаводський ВДВС у м. Кременчуці та Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код за , місце знаходження: м. Кременчук, вул. Ігоря Сердюка, буд. № 43; - приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, місце знаходження: м. Кременчук, вул. Троїцька, буд. № 89-А.

Повне рішення суду виготовлено 19 травня 2023 року.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: