Справа № 369/7192/22
Провадження № 2/369/1746/23
РІШЕННЯ

Іменем України

16.05.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 369/7192/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.03.2021 року у справі № 369/12491/20 було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Так, вказаним рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області: стягнуто з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 05.10.2020 року та до повноліття дитини.

На підставі рішення суду Києво-Святошинським районним судом Київської області 20.05.2021 року був виданий виконавчий лист № 369/12491/20.

Постановою державного виконавця Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Солдаткіна К.С. відкрито виконавче провадження № АСВП 67971868 про примусове стягнення аліментів з відповідача.

Позивач і відповідач проживають окремо, шлюб між ними розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.05.2021 року по справі № 369/1288/21.

Дитина, ОСОБА_6 , постійно проживає з матір`ю ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 не сплачує, участі у додаткових витратах та вихованні дитини не бере. Відповідач офіційно не працевлаштований, але має дохід, однак приховує свої прибутки від виконавчої служби.

Так, згідно розрахунку заборгованості від 03.08.2022 року у виконавчому провадженні № 67971868 заборгованість відповідача по аліментах з 05.10.2020 року становить 78097,17 гривень.

Отже, ОСОБА_4 не сплатив на утримання сина жодної копійки аліментів, хоча об`єктивно має таку можливість, що підтверджується наступним: 17.11.2021 року відповідач придбав легковий автомобіль INFINITI FX 35, днз НОМЕР_3 ; 19.11.2021 року відповідач придбав квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Беручи до уваги оголошення про продаж аналогічного майна за даними сайтів https://auto.ria.com/uk/auto та https://olx.ua, лише за приблизними підрахунками сукупна вартість придбаних відповідачем автомобіля та квартири перевищує 1800000,00 гривень.

Вищенаведене свідчить, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти, однак навмисно цього не робить. За таких обставин наявні підстави для стягнення з ОСОБА_4 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Зважаючи на положення ст. 196 СК України, щодо максимального розміру неустойки (пені), який не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, позивачем заявлено до стягнення неустойку в розмірі 61 597,17 гривень (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

12.08.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

29.09.2022 року відповідачем через канцелярію суду зареєстровано заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

11.10.2022 року відповідачем через канцелярію суду зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що вживав всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання по утриманню своєї сім`ї, що у тому числі підтверджується наданими доказами, і не є винуватим у виникненні заборгованості, оскільки така ситуація виникла не з його вини, а тому підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Щодо твердження позивача, що відповідач приховує свої доходи зазначив, що такі твердження також не відповідають дійсності. Вказував, що він придбав автомобіль і малих розмірів однокімнатну квартиру на грошові кошти які взяв в борг. Окрім цього відзначав, що на момент розгляду справи в суді є не працевлаштованим та не отримує доходів, що підтверджується відповідною довідкою про доходи. Аліменти виплачує з доходів отриманих від таксування та заощаджених раніше коштів.

На підставі вище наведеного, просив в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, а також застосувати строк позовної давності.

24.10.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено заяву відповідача ОСОБА_4 про розгляд цивільної справи № 369/7192/22 за правилами загального позовного провадження задовольнити. Цивільну справу № 369/7192/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, призначити до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначити підготовче засідання.

02.11.2022 року представник позивача через канцелярію суду зареєструвала відповідь на відзив, у якій зазначила, що відзив на позов відповідач фактично не надіслав на адресу позивача, а тому долучення вказаного документу до матеріалів справи є безпідставним.

Крім того зауважувала, що доводи відповідача про факт проживання разом з позивачкою однією сім`єю до квітня 2021 року, про добровільне утримання дитини та участь в додаткових витратах на дитину не відповідають дійсності та не підтверджуються доданими до відзиву на позов документами.

Наголошувала, що відповідач має доходи, однак надає суду недостовірну інформацію. За таких обставин наявні підстави для стягнення з ОСОБА_4 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Щодо строків позовної давності, які відповідач просив застосувати, посилаючись на ст. 258 ЦК України, зазначала, що така позиція відповідача є хибною, оскільки відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 20 Сімейного кодексу України визначено, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Звертала увагу суду, що жоден письмовий доказ, наданий відповідачем, не відповідає вимогам, встановленим процесуальним Кодексом.

24.11.2022 року представником позивача зареєстровано заяву про зменшення позовних вимог.

15.02.2023 року відповідач через канцелярію суду зареєстрував заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що не погоджується з обставинами викладеними у відповіді на відзив, оскільки таку позицію вважає голослівними висловлюваннями позивача в бік відповідача, які ґрунтуються виключно на її припущеннях, які не підтвердженні жодними доказами. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

01.03.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до розгляду по суті.

Позивач та представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд його задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, просили суд відмовити у їх задоволенні.

Суд, заслухавши думку сторін, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено судом, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.03.2021 року у справі № 369/12491/20 було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Вказаним рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області: стягнуто з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 05.10.2020 року та до повноліття дитини.

На підставі рішення суду Києво-Святошинським районним судом Київської області 20.05.2021 року був виданий виконавчий лист № 369/12491/20.

Постановою державного виконавця Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Солдаткіна К.С. відкрито виконавче провадження № АСВП 67971868 про примусове стягнення аліментів з відповідача.

Згідно розрахунку заборгованості від 03.08.2022 року у виконавчому провадженні № 67971868 заборгованість відповідача по аліментах з 05.10.2020 року становить 78097,17 гривень.

Оскільки, платежі від відповідача на рахунок позивача надходили в період з квітня по серпень 2022 року, відмовилась від вимоги перераховувати суму пені за квітень серпень 2022 року. Отже, сума зменшених позовних вимог становить: 78097,17 16500,00 = 61597,17 гривень.

Згідно ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

У відповідності до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові від 16.03.2016 року по справі № 6-300цс16.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Суд погоджується з наявним у справі розрахунком пені за несплату аліментів з 05.10.2020 року по 12.08.2022 року, відповідно до якого розмір пені складає 61597,17 гривень (з урахуванням здійснених відповідачем позивачу виплати по сплаті аліментів за період квітень-травень 2022 року), та вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути пеню від суми несплачених аліментів розмір якої суд визначає з урахуванням положень ст. 196 СК України, тобто не більше 100 відсотків суми заборгованості по сплаті аліментів.

Судом встановлено, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 61597,17 гривень. Оскільки розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, то з відповідача слід стягнути суму пені, рівнозначну розміру заборгованості.

Клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, яке було заявлене ним у відзиві суд відхиляє, оскільки відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 20 Сімейного кодексу України визначено, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Посилання відповідача про те, що автомобіль і квартира були придбані ним за кошти отриманні в борг не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які боргові розписки чи кредитні договори.

Таким чином, наведені відповідачем доводи не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 61597 (шістдесят одна тисяча п`ятсот дев`яносто сім) гривень 17 копійок.

За наслідком встановлених обставин, суд вважає за необхідне також зауважити, що критично ставиться до показів свідків, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, оскільки ними надавались суперечливі покази, діаметрально протилежні висновки щодо одних і тих же обставин у розрізі поставлених питань та у рамках сторони спору за клопотанням якої вони були викликані.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Керуючись 185, 194, 195, 196 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 61597 (шістдесят одна тисяча п`ятсот дев`яносто сім) гривень 17 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 19.05.2023 року.

Суддя А.В. Янченко