рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/1683/23

Номер провадження 2/495/1565/2023

22 березня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

за участі секретаря судових засідань Саханова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, у якій позивач просить суд:

- встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,8 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м.

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,8 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м.

В обґрунтування зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане ВЦС муніципій Кишинеу (Республіка Молдова) від 02 лютого 2016 року, акт про смерть за № 514.

Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,8 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м. Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , виданого реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 19.02.2013 року.

Факт того, що померла є матір`ю позивача підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Козацькою сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області від 10 березня 1964 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгород-Дністровської міськради народних депутатів Одеської області від 12 березня 1996 року, згідно якого ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ), уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 ».

Позивач вказує, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном та повністю здійснює діяльність, пов`язану з користуванням та володінням спадковим майном, що у відповідності зі ст. 1268 ЦК України, свідчить про прийняття мною спадщини.

Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову нотаріуса, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду для захисту своїх прав.

У зв`язку з наведеним звернулася до суду за захистом своїх спадкових прав.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 17 лютого 2023 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано від Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Олімпійська, 12) копію спадкової справи померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 .

14.03.2023 року до суду надійшов лист від Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області, згідно якого повідомлено, що спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 не заведена.

Ухвалою суду від 15.03.2023 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання 22.03.2023 року сторони не з`явились.

Позивач подав до канцелярії суду заяву з проханням розгляд справи провести без її участі зазначає також, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

10.03.2023 року до суду надійшла заява від Старокозацької сільської ради, відповідно до якої зазначається, що відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, справу просить розплати без участі представника відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню с заступних підстав.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане ВЦС муніципій Кишинеу (Республіка Молдова) від 02 лютого 2016 року, акт про смерть за № 514.

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії серії НОМЕР_3 , виданим Козацькою сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області від 10 березня 1964 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгород-Дністровської міськради народних депутатів Одеської області від 12 березня 1996 року.

Таким чином позивач є спадкоємцем першої черги за законом.

Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,8 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м.

Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , виданого реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 19.02.2013 року.

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , позивач фактично вступила у володіння та управління спадковим майном.

Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову нотаріуса, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду для захисту своїх прав.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Згідно пункту 10 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», та відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

28 травня 2020 року Верховний Суд України в своїй постанові по справі № 910/7164/19 виклав наступну правову позицію з приводу захисту цивільних прав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Судом установлено, що, позивач є спадкоємцем першої черги за законом до майна матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інші спадкоємці відсутні.

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини і норми права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про те, що за життя спадкодавцю ОСОБА_6 належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,8 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , виданого реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 19.02.2013 року.

Під час розгляду справи відповідач не заперечував проти задоволення позову.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту свого права та позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 49, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,8 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,8 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Боярський