Справа № 513/1128/23
Провадження № 2/513/345/23
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Миргород В.С.,

при секретарі Русавській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Сарата Одеської області цивільну справу №513/1128/23 за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Манової Інни Миколаївни до Кулевчанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання права власності на житловий будинок садибного типу в порядку спадкування, суд,-

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2023 року позивачка ОСОБА_1 через свого представника адвоката Манову І.М. звернулася до суду з позовом до Кулевчанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок садибного типу в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , про що Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено відповідний актовий запис №569 від 02 грудня 2020 року.

Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді житлового будинку садибного типу АДРЕСА_1 .

Позивачка є спадкоємицею за законом, 10 лютого 2021 року звернулася до державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини та за її заявою заведена спадкова справа №11/2021.

16 травня 2023 року позивачці нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Правовстановлюючий документ на вказаний будинок відсутній, право власності не зареєстроване, у зв`язку з тим, що будинок був збудований до 1992 року і право власності набуто в порядку, який існував на час його будівництва у 1990 році, шляхом внесення запису до погосподарської книги.

17 травня 2023 року позивачка звернулася до державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Саратської селищної ради з заявою про реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за померлим ОСОБА_2 . Однак, державним реєстратором роз`яснено про неможливість проведення реєстрації нерухомого майна у зв`язку з ненаданням документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом.

Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок садибного типу, АДРЕСА_1 , з господарськими та побутовими будівлями і спорудами.

Ухвалою суду від 16.08.2023 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 16.10.2023 року справу було призначено до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення відповідних повідомлень у додаток «Viber», яке нею отримано, до суду не з`явилася. Представником позивача - адвокатом Мановою І.М. до суду направлено заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Представник відповідача Кулевчанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, будучі належним чином повідомленими про дату, місце та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився. До суду направлено заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Позовну заяву відповідачем визнано в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За нормою ч.1ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, що повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Дослідивши письмові докази по справі та всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатніми для розгляду цієї справи по суті.

Конституцією України передбачено захист права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (стаття 41 Конституції України).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти с своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кулевча Саратського району Одеської області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено відповідний актовий запис №569 та 02 грудня 2020 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді житлового будинку садибного типу АДРЕСА_1 , з господарськими та побутовими будівлями і спорудами.

Позивачка є донькою померлого та спадкоємицею першої черги за законом, про що свідчить копія спадкової справи №11/2021, заведеної Саратською державною нотаріальною конторою Одеської області 10 лютого 2021 року. Інші спадкоємці ОСОБА_3 (дружина померлого) та ОСОБА_4 (донька померлого) відмовилися від прийняття спадщини.

Родинні відносини між позивачкою та спадкодавцем, як між донькою та батьком, підтверджені копією свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_2 , виданого Колесненською сільською радою Саратського району Одеської області на підставі актового запису №13 від 14 березня 1987 року, батьками позивачки мовою оригіналу зазначені « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_5 »; копією свідоцтва про шлюбу з гр. ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 , виданого 17 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису №469, на підтвердження зміни прізвища позивачки з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

16 травня 2023 року позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок. Постановою державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Колісника Д.Ю. від 16 травня 2023 року позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відповідно до довідок Кулевчанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №6 та № 7 від 04 січня 2021 року ОСОБА_2 на день смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до статті 1217 ЦК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

За частиною 2 статті 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Згідно з технічним паспортом за інвентаризаційною справою б/н, виготовленим станом на 01 грудня 2022 року, житловий будинок садибного типу з господарськими спорудами та огорожею під номером АДРЕСА_1 , закінчений будівництвом у 1990 році.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності.

Відповідно до пункту 6 Інструкції, не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Таким чином, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок підтверджується лише записом в по господарській книзі сільської ради.

Отже підставою виникнення у спадкодавця ОСОБА_2 права власності на житловий будинок садибного типу був сам факт збудування його з додержанням вимог зазначених правових актів, які не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Правовстановлюючий документ на вказаний будинок відсутній, право власності не зареєстровано, у зв`язку з тим, що будинок збудований до 1992 року і право власності набуто в порядку, який існував на час його будівництва, шляхом внесення запису до по господарської книги.

Згідно з довідкою голови Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області В.Райчевої від 30 березня 2023 року № 876-10-02/838, інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 відсутня у реєстрових книгах КП «Саратське бюро технічної інвентариації».

Відповідно до виписок з погосподарських книг по Кулевчанській сільській раді Білгород-Дністровського району Одеської області, головою домогосподарства: житлового будинку садибного типу АДРЕСА_1 зазначений ОСОБА_9 , до членів його родини входить, зокрема, і спадкодавець ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою голови Кулевчанської сільської ради .М.Попова від 04 січня 2021 року №5, рішенням №34-УІІ скликання шостої сесії Кулевчанської сільської ради зігдно з Законом України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного режиму (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону їхньої символіки» АДРЕСА_2 була перейменована на АДРЕСА_1 .

З наведеного вище, вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 був власником житлового будинку садибного типу АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, загальною площею 0.26 га на підставі запису в по господарських книгах. У зв`язку з чим, вказаний житловий будинок садибного типу входить до складу спадщини, що відкрилась після його смерті.

17 травня 2023 року позивачка звернулася до державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Саратської селищної ради з заявою про реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за померлим ОСОБА_2 . Згідно з відповіддю державного реєстратора Д.Димитренка від 09 червня 2023 року №08-09/108, представнику позивачки роз`яснено про неможливість проведення реєстрації нерухомого майна у зв`язку з ненаданням документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом.

Документи щодо виділення земельної ділянки для будівництва будинку відсутні, але у по господарській книзі зазначено за даним домоволодінням: всього землі 0.26 га, у тому числі під будівництвом, чагарниками, ярами 0.02 га.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 31 цього Закону передбачені особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку.

Відповідно до зазначеного Закону, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із по господарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про прав на спадщину.

Роз`яснення щодо того, що правильним є застосування саме вказаних норм, міститься в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» наведено роз`яснення судам щодо розгляду аналогічних спорів з приводу спадкування майна та його реєстрації.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

З вищенаведеного випливає, що іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права.

Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права власності на майно в порядку спадкування підлягає задоволенню.

На підставі вище наведеного, керуючись ст. ст. 2, 77, 80, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кулевчанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання права власності на житловий будинок садибного типу в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями і спорудами під номером АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 23 листопада 2023 року.

Суддя В. С. Миргород