РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Кривенко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання,-

встановив:

Позивач, КП «Харківські теплові мережі», звернувся у суд з позовом до відповідачів, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення в солідарному порядку заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання в сумі 74850,84 грн., яка виникла за період з 01.04.2017р. по 31.10.2021р., а також 3% річних в сумі 2471,68 грн. та інфляційні втрати в сумі 5774,52 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачі мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами послуг опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг у відповідачів утворилась заборгованість, що є порушенням вимог п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги", № 1875-IV від 24.06.2004 р., п.18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630. Судові витрати позивач просить покласти на відповідачів.

Представник позивача у поданій заяві просив розглянути позов за його відсутності.

Відповідач - ОСОБА_1 , у поданому відзиві просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволені позову.

Співвідповідач - ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, повідомлявся за місцем реєстрації.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу.

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання визначаються Законом України «Про теплопостачання», який регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Згідно ст.1 ЗУ «Про теплову енергію» - суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Згідно ст. 3 Закону, відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

При цьому відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє споживача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

КП «ХТМ» веде господарську діяльність з вироблення, транспортування та постачання споживачам теплової енергії.

На підставі рішення Виконавчого комітету ХМР «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста» від 23.12.1998 року № 1407 в редакції рішення від 30.09.2003р. № 946 КП «ХТМ визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води ( мається в загальному доступі).

Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії безпосередньо регулюються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198, які є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого постачання гарячої води, централізоване опалення віднесені до комунальних.

Пункт 5 ч. З ст. 20 Закону встановив обов`язок споживачів оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.5 ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" №1875-IV від 06.06.2004 року та п.п.18,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води плата за жилого-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів споживання. Тарифи на теплову енергію затверджені рішеннями виконавчого комітету ХМР №№693, 63, та додатків до них.

Згідно ч.1 ст. 19 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Матеріали справи свідчать, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , тобто відповідачі є споживачами послуг теплопостачання та підігріву води, які надає КП "ХТМ" відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186.

Факт надання відповідачам послуг позивачем з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, відповідачами не оспорюється

Згідно правого висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 25.11.2014 року за №6-59цс13, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Тому посилання відповідача що між позивачем та відповідачами не виникли правовідносини оскільки не укладено письмового договору, судом не приймаються.

Як вбачається з відомості по нарахування оплати, наданого КП "ХТМ", відповідачами не були сплачені в повному обсязі отримані послуги теплопостачання та підігріву води, внаслідок чого за період з січня 2017р. по 31.10.201р. утворилась заборгованість в сумі 74850,84 грн., яка відповідачами не спростована та не оспорюється.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Правило про стягнення інфляційних та 3% річних від суми несплачених послуг означає, що при обчисленні загальної суми за прострочення сплати наданих послуг ураховується сума несплачених послуг та кількість днів прострочення.

У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, відповідачі повинні сплатити 2471,68 грн. та інфляційні втрати в сумі 5774,52 грн. , які нараховані за період з листопада 2018р. по жовтень 2021р.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність.

Згідно до ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач заявив про застосування строку позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

З тлумачення цієї норми слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). При цьому не виключається й випадку коли переривання перебігу позовної давності буде відбуватися внаслідок визнання боргу, що здійснюється іншими суб`єктами, якщо на це була виражена воля боржника. Тобто коли боржник виражає свою згодою чи уповноважує на це відповідного іншого суб`єкта.

Такий же висновок зроблений і Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 8 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що «відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій».

Судом встановлено, що відповідачі здійснювали часткову сплату заборгованості по комунальних послугах наданих КП «ХТМ», останній раз у вересні 2018 року в сумі 15000 грн., що свідчить про визнання боргу, внаслідок чого перебіг позовної давності перервався та почався заново.

Таким чином, позовні вимоги підлягають заводженню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 247, 256- 259, 263-265, 282, 284 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (61037, М.Харків, вул.Мефодіїівська,б.11, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду,- задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання в розмірі 74850 грн. 84 коп., 3% річник в розмірі 2471 грн., інфляційні втрати в розмірі 5774 грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" судовий збір в сумі 2270 грн. по 1135 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Бородіна