Справа № 466/6314/23
Провадження № 2/466/1739/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Невойта П.С.,

за участі секретаря с/з Климочко С.М.,

справа №466/6314/23,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м.Львова цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

16.06.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та просить суд ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №7 від 02.02.2021 в розмірі 22058,17 гривень та заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №9 від 01.03.2021 в розмірі 19922,41 гривень та судові витрати.

02.02.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №7.

01.03.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №9. Договір укладено в електронній формі.

Згідно умов вказаного договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у гривні на умовах передбачених договором позики №7 у розмірі 5129,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 03.03.2021, процентна ставка в день за користування коштами кредиту становить 1,80%, процентна ставка в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,5%.

Згідно умов вказаного договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у гривні на умовах передбачених договором позики №9 у розмірі 4529,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 30.03.2021, процентна ставка в день за користування коштами кредиту становить 1,85%, процентна ставка в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,5%.

В порушення вимог договорів відповідач не виконав свої зобов`язання та оплатив всього 2684,96грн в рахунок погашення договору №7 та припинив вносити платежі згідно договорів №7 та №9, як повернення коштів, так і сплату процентів за користування кредитом.

28.10.2021 між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу №20211028-Ф та передано права вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договорами №7 та №9.

Позивач посилається на те, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитними договорами, у зв`язку із чим станом на дату звернення до суду із цим позовом у нього існує заборгованість у загальному розмірі 41980,58 грн.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

Ухвалою від 26.07.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 13.09.2023 суд вирішив проводити заочний розгляд справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить такого.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд встановив такі обставини справи.

02.02.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №7 /арк.спр.11-14/.

01.03.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №9. Договір укладено в електронній формі /арк.спр.16-22.

Згідно умов вказаного договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у гривні на умовах передбачених договором позики №7 у розмірі 5129,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 03.03.2021, процентна ставка в день за користування коштами кредиту становить 1,80%, процентна ставка в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,5%.

Згідно умов вказаного договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у гривні на умовах передбачених договором позики №9 у розмірі 4529,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 30.03.2021, процентна ставка в день за користування коштами кредиту становить 1,85%, процентна ставка в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,5%.

В порушення вимог договорів відповідач не виконав свої зобов`язання та оплатив всього 2684,96грн в рахунок погашення договору №7 та припинив вносити платежі згідно договорів №7 та №9, як повернення коштів, так і сплату процентів за користування кредитом.

28.10.2021 між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу №20211028-Ф та передано права вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договорами №7 та №9 /арк.спр.24-34/.

Протягом періоду користування карткою відповідач отримував кошти в кредит (овердрафт) шляхом здійснення різних банківських операцій (перерахування коштів, отримання коштів, списання коштів).

Відповідно до п.3.1 договору №7 від 02.02.2021, Товариство на умовах цього договору та правил надає клієнту грошові кошти у сумі визначеній п.5 Договору, а клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п.5.3 даного договору. Кредит надається позичальнику на визначені ним особисті цілі.

Сторони погодили, що клієнту відповідно до умов цього договору немає необхідності укладати договори щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням чи поверненням кредиту (п.3.2 договору).

Згідно п.4.1 договір та зміни до нього укладаються в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів одноразовим/мережевим ідентифікатором). У випадку оформлення договору чи здійснення інших дій, пов`язаних із його виконання в онлайн-режимі на офіційному сайті Товариства за допомогою засобів електронного зв`язку. Електронні документи, оформлені і підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважатимуться такими, що мають рівну юридичну силу з документами, складеними на паперовому носієві і підписані власноручним підписом.

Відповідно до п.4.2 договору, договір припиняється в разі його фактичного виконання сторонами у строк, передбачений договором, в разі дострокового погашення позичальником заборгованості або в разі відмови позичальника від договору.

Клієнт зобов`язаний погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії договору, зазначеного у розділі 5 цього договору (п.4.3 договору).

Підписанням цього договору клієнт погоджується з тим, що внесення змін до правил можливе на умовах, зазначених у відповідному розділі Правил (п.4.5 договору).

Відповідно до п.5 договору:

загальний розмір кредиту 5129,00 грн. безготівковим шляхом,

вид кредиту кредит класичний/кредит ануїтет,

схема погашення класична, ануїтет,

пільговий період 30 календарних днів,

строк дії договору з 02.02.2021 року по 03.03.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язання за договором,

процентна ставка в день 1,80%,

процентна ставка за кожен день у разі прострочення - 2.5%.

Відповідно до п.8.1 сторони несуть відповідальність за порушення умов договору згідно вимог чинного законодавства.

Відповідно до п.9 договору. графік платежів, дата платежу 03.03.2021 року, період користування 30 дні, сума платежу 7898,60 грн., сума основного боргу 5129,00 грн., сума процентів 2769,60 грн.

Як вбачається із договору №9 від 01.03.2021року та паспорту споживчого кредиту, сторони погодили наступний графік розрахунків: дата погашення кредиту 30.03.2021 року; період користування 30 днів; загальна сума боргу 7042,70 грн; сума основного боргу-4529,00грн., сума процентів 2513,70 грн./арк..спр.19/

28.10.2021 між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу №20211028-Ф та передано права вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договорами №7 та №9 /арк.спр.24-34/.

Згідно із п. 2.1 вищевказаного договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах визначених цим договором.

Перехід права вимоги, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі наведеної в додатку №1 до цього договору (п.4.1 договору факторингу).

На виконання вимог п. 3.1. договору факторингу №20211028-Ф від 28.10.2021, ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» сплатив ТзОВ «Фінансова компанія «ФОРЗА» суму 94402,33 грн. фінансування в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями /арк.спр 28-30/.

Враховуючи вищевикладене, із наявних матеріалів справи вбачається, що кредитором по виконанню зобов`язань боржника ОСОБА_1 за кредитними договорами №7 від 02.02.2021 та №9 від 01.03.2021, відповідно до укладеного договору факторингу виступає позивач.

03.11.2021 ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на адресу ОСОБА_1 скерував повідомлення, згідно якого повідомляє відповідача, що на підставі договору факторингу №20211028-Ф від 28.10.2021, право вимоги по заборгованості за кредитними договорами №7 та №9 відступлене ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф». У зв`язку з чим необхідно сплатити заборгованість по кредиту в сумі 7611,32 та 7042,70грн відповідно/ арк.спр.34-37/.

Як вбачається з поданого розрахунку відповідач ОСОБА_1 взяті зобов`язання на себе не виконав та допустив заборгованість за договором №7 від 02.02.2021, яка станом на 12.06.2023 становить: 22058,17 гривень і така не погашена на поточний момент, з яких: 5129,00 грн заборгованість по кредиту; 2482,32 грн заборгованість по відсотках; 11540,25 грн заборгованість по прострочених відсотках за користування, 2906,60грн. інфляційне збільшення /арк.спр.35/.

З наданого розрахунку вбачається, що відповідач ОСОБА_1 взяті зобов`язання на себе не виконав та допустив заборгованість за договором №9 від 01.03.2021, яка станом на 12.06.2023 становить: 19922,41 гривень і така не погашена на поточний момент, з яких: 4529,00 грн заборгованість по кредиту; 2513,70 грн заборгованість по відсотках; 10190,25 грн заборгованість по прострочених відсотках за користування, 2689,46грн. інфляційне збільшення /арк.спр.35/.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Порядок укладання договорів в електронній формі передбаченийЗаконом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, вст. 13 Закону України «Про споживче кредитування`зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 ЗаконуУкраїни «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідност.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно дост. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Як вбачається із досудової вимоги від 03.11.2023 року позивач звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості за кредитними договорами, однак останній належним чином не відреагував.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТзОВ «Фінансова компанія «ФОРЗА» та ОСОБА_1 договору кредиту в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення ТзОВ «Фінансова компанія «ФОРЗА» - ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором №7 від 02.02.2021року по тілу кредиту в розмірі 5129,00 грн. заборгованості по відсотках в розмірі 2482,32грн. та заборгованості по прострочених відсотках в розмірі 11540,25 грн та за договором №9 від 01.03.2021року по тілу кредиту в розмірі 4529,00 грн. заборгованості по відсотках в розмірі 2513,70грн. та заборгованості по прострочених відсотках в розмірі 10190,25грн. підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення інфляційного збільшення в розмірі 2906,60 грн. за договором №7 від 02.02.2021року та 2689,46грн. за договором №9 від 01.03.2021 року, то така задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається із розрахунку інфляційного збільшення, позивач просить стягнути із відповідача інфляційні втрати за період з 01.04.2021 по 12.06.2023 за договором №7 від 02.02.2021року в розмірі 2906,60грн. та за період з 31.03.2021 по 12.06.2023 за договором №9 від 01.03.2021року в розмірі 2689,46 грн.

У пунктах 15,18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину, виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Крім цього, згідно із п.6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертоюстатті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусноїхвороби (COVID-19) (втому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другоюстатті 3 цього Закону.

Також, Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64» на території України введено військовий стан, який згодом на підставі Указу Президента №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжений з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Враховуючи зазначене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційного збільшення за період з 01.04.2021 по 12.06.2023 за договором №7 від 02.02.2021року в розмірі 2906,60грн. та за період з 31.03.2021 по 12.06.2023 за договором №9 від 01.03.2021року в розмірі 2689,46 грн задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, те, що відповідач відзиву на позовну заяву не надав та не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №7 від 02.02.2021року по тілу кредиту в розмірі 5129,00 грн. заборгованості по відсотках в розмірі 2482,32грн. та заборгованості по прострочених відсотках в розмірі 11540,25 грн та за договором №9 від 01.03.2021року по тілу кредиту в розмірі 4529,00 грн. заборгованості по відсотках в розмірі 2513,70грн. та заборгованості по прострочених відсотках в розмірі 10190,25грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2326,22 грн., виходячи з розрахунку, що позов задоволено на 87 % від заявлених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, а саме витрат на правову допомогу заявлених представником позивача, суд враховує наступне.

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України).

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Враховуючи те, що законодавством України щодо діяльності адвоката не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Розмір витрат має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За приписами частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано договір про надання правової допомоги №202300609/1 від 09.06.2023, укладений між адвокатом Дзундза Ольгою Володимирівною та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» (клієнт), а також попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у справі за позовом ТзОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 за про стягнення заборгованості /арк.спр.42-44/.

З умов наданого договору вбачається, що у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду в розмірі 10000 гривень (п.4.2 договору).

Відповідно до п.4.3 договору у разі ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.4.7 договору, сума вказана в п.4.2 даного договору є гонораром адвоката за надання правової допомоги та поверненню не підлягає.

Відповідно до п.2 попереднього (орієнтовний) розрахунок судових витрат, сума витрат на правничу допомогу адвоката, яку очікує понести позивач складає 10000,00 грн. В дану суму включається: оплата послуг адвоката за підготовку позовної заяви у справі; оплата послуг адвоката за збирання доказів долучених до позовної заяви; оплата послуг адвоката за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів у ході розгляду справи.

Зазначені вище докази в матеріалах справи свідчать про реальність надання позивачу ТзОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» адвокатом Дзундза О.В. правової допомоги в рамках укладеного між ними договору, а саме: підготовка процесуальних документів по справі (складання та направлення позовної заяви про стягнення заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту).

Одночасно суд зауважує, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом враховано те, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову; взято до уваги критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, предмету спору та фінансового стану обох сторін.

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 вказано, щопри визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Крім того, матеріали справи не містять жодних поданих адвокатом заяв, скарг, клопотань чи інших процесуальних документів під час розгляду справи №466/6314/23, вартість якої включена у попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить переконання про неспівмірність заявлених витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, яка віднесена до категорії малозначних справ, виконаними адвокатом роботами та часом, витраченим на їх виконання, з урахуванням того, що провадження у справі здійснювалося без участі представника позивача в судовому засіданні, а також те, що позовні вимоги позивача задоволено частково, а тому вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для цієї справи слід зменшити, встановивши такий у сумі 3000,00 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 80, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, ст. 3, 11, 15, 16, 22, 525, 526, 530, 546,549, 598, 610, 1046-1054 ЦК України, суд

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінвнсова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за кредитним договором №7 від 02.02.2021року у розмірі 19 151 (дев`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят одну гривню 57 копійок), за договором №9 від 01.03.2021року заборгованість у розмірі 17 232 (сімнадцять тисяч двісті тридцять дві гривні 95 копійок), 3000 (три тисячі гривень) витрат на правову допомогу, 2326 (дві тисячі триста двадцять шість гривень 22 копійки) судового збору.

У задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_1 інфляційного збільшення - відмовити.

Позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», , юридична адреса: м. Львів, вул. Степана Бандери, 87, оф.54.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача ОСОБА_1 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 23.11.2023.

Суддя П. С. Невойт