КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7331/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Пановій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Інформаційні судові системи» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року, ухваленого під головуванням судді Матійчук Г.О.,-

встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Позивач просив стягнути з державного підприємства «Інформаційні судові системи» середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 19 червня 2020 року (включно) по 05 липня 2021 року в розмірі 863 238 грн 56 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, щовідповідачем станом на 05 липня 2021 року не було виплачено належних звільненому ОСОБА_1 сум в повному розмірі, а саме: за період із 19 червня 2020 року по 05 липня 2021 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2023 року у задоволені названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ДП «Інформаційні судові системи» просить відмовити у задоволені апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ДП «Інформаційні судові системи» проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що до спірних правовідносин положення ст. 117 КЗпП України не застосовуються.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Судом встановлено, що 18 травня 2020 року позивача було звільнено з посади першого заступника генерального директора державного підприємства «Інформаційні судові системи» за власним бажанням у зв?язку із невиконанням власником або уповноваженим органом законодавства про працю за ст. 38 К3пП України.

Рішенням суду Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 18 травня 2020 року по 18 червня 2020 року в розмірі 24 631 грн 58 коп., вихідну допомогу в розмірі 203 914 грн 31 коп., компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 87 180 грн 82 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 74 445 грн 02 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн 00 коп.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні змінено. Судом апеляційної інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 24 631 грн 58 коп., компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 87 180 грн 82 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 70 237 грн 26 коп. В частині стягнення вихідної допомоги та компенсації моральної шкоди рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року залишено без змін.

Рішення Печерського районного суду в частині виплати заборгованості по заробітній платі в розмірі 24 631 грн 58 коп. виконано боржником (платіжне доручення № 238677 від 10 вересня 2020 року).

В частині виплати компенсації за невикористану відпустку рішення суду виконано боржником частково в розмірі 50 352 грн 13 коп. (платіжне доручення № 239205 від 06 жовтня 2020 року).

Фактичний розрахунок із позивачем було проведено 05 липня 2021 року.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що у нього виникло відповідно до ст. 117 КЗпП України право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, починаючи із 19 червня 2020 року по 05 липня 2021 року.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичногорозрахунку.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 травня 2020 року у справі № 810/451/17: «Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення».

Оскільки фактичний розрахунок із позивачем за період із 18 травня 2020 року по 18 червня 2020 року було проведено лише 05 липня 2021 року, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 19 червня 2020 року по 05 липня 2021 року.

Протилежний висновок суду є помилковим.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України.

Враховуючи це, колегія суддів вважає, що зазначена позивачем сума стягнення є неспівмірною із сумою, присудженою рішенням Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 400 000 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 10 лютого 2023 ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

У порядку розподілу судових витрат з державного підприємства «Інформаційні судові системи» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 8 632 грн 39 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 12 948 грн 57 коп.

Керуючись ст. ст. 294, 315, 367, 374, 377, 382, 384 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до державного підприємства «Інформаційні судові системи» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства «Інформаційні судові системи» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період із 19 червня 2020 року до 05 липня 2021 року в розмірі 400 000 грн 00 коп.

Стягнути з державного підприємства «Інформаційні судові системи» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 8 632 грн 39 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 12 948 грн 57 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складно 22 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В.Кулікова

С.Г. Музичко