ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6532/23
провадження № 2-н/753/349/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

"19" травня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Якусик О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 березня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2023 року вказану заяву передано для розгляду судді Якусику О.В.

Дослідивши заяву та наявні матеріали, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити з огляду на таке.

Так, частиною 1 статті 161 ЦПК України визначено виключний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Згідно з пунктів 4 та 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10 березня 2014 року, оскільки вона у лютому 2015 року зверталася з позовом про стягнення аліментів, який залишено без розгляду.

Як передбачено частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Заяву про видачу судового наказу ОСОБА_1 подала до суду 21 квітня 2023 року, натомість аліменти просить стягнути з 10 березня 2014 року.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Суд зауважує, що відповідно до частини 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Саме безспірність вимог є підставою для видачі судового наказу, в іншому випадку вирішення питання стягнення заборгованості вирішується судом в порядку позовного провадження (загального або спрощеного) з дотриманням принципів змагальності сторін, доведення учасниками справи обставин, що мають значення для справи і на які кожна сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, згідно з частиною 2 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Відповідні обставини підлягають доказуванню сторонами за правилами статей 12, 81 ЦПК України, що свідчить про небезспірність заявлених ОСОБА_1 вимог

Окрім того, заява про видачу судового наказу не підписана заявником.

Відповідно до пунктів 2, 3 чатини 1 статті 165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо; заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу за даною заявою.

Як передбачено частиною 2 статті 165 ЦПК України, про відмову в видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу. Пунктом 1 частини 1 статті 353 ЦПК України передбачено, що ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 160, 161, 163-166, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Суддя О.В. Якусик