Провадження № 2-д/643/12/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 суддя Московського районного суду м. Харкова Скотар А.Ю., розглянувши доручення словацького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 , скероване Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми),

встановив:

21.11.2023 від Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) до Московського районного суду м. Харкова надійшло судове доручення словацького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 .

Суддя, перевіривши матеріали судового доручення, встановив наступне:

Згідно ч. 1 ст. 500 ЦПК України суди України виконують доручення іноземних судів про надання правової допомоги щодо вручення викликів до суду чи інших документів, допиту сторін чи свідків, проведення експертизи чи огляду на місці, вчинення інших процесуальних дій, переданих їм у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - дипломатичними каналами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 501 ЦПК України доручення іноземного суду про вручення виклику до суду чи інших документів виконується у судовому засіданні або уповноваженим працівником суду за місцем проживання (перебування, місцем роботи) фізичної особи чи місцезнаходженням юридичної особи. Виклик до суду чи інші документи, що підлягають врученню за дорученням іноземного суду, вручаються особисто фізичній особі чи її представникові або представникові юридичної особи під розписку.

З інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , отже судове доручення є підсудним Московському районному суду м. Харкова.

Серед іншого, суддя звертає увагу, що доручення іноземних судів виконуються на території України з урахуванням вимог розділу ХІ ЦПК України і розділів ІІІ та VІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги у цивільних справах, щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 №1092/5/54.

Так, пунктами 3.1, 3.2, 3.3 Інструкції передбачено, що доручення іноземного компетентного органу про вручення документів, про отримання доказів, про виконання інших процесуальних дій виконуються відповідно до чинного законодавства України з урахуванням положень міжнародного договору України, на підставі якого воно надійшло.

Доручення іноземних компетентних органів отримує Мін`юст від центрального органу, визначеного міжнародним договором України, або через дипломатичні канали.

Мін`юст перевіряє наявність та чинність міжнародного договору України у відносинах з державою, від компетентного органу якої надійшло доручення, відповідність оформлення такого доручення положенням відповідного міжнародного договору України та достатність інформації, що міститься у дорученні, для його виконання згідно з міжнародним договором України.

Мін`юст повертає доручення до іноземного компетентного органу для належного оформлення, якщо отримане іноземне доручення не відповідає вимогам міжнародного договору України і це унеможливлює його виконання.

У разі, якщо документи, що підлягають врученню відповідно до отриманого іноземного доручення про вручення, не викладені державною мовою України або мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України, Мін`юст повертає таке доручення до іноземного компетентного органу, за винятком випадків, коли є підстави вважати, що особа, якій мають бути вручені документи, розуміє мову, якою вони викладені, або інших випадків, передбачених міжнародним договором України.

Як вбачається з матеріалів доручення, останнє містить прохання про вручення судових документів, проте вказані матеріали не містять належним чином засвідченої копії судового документу з його перекладом на українську мову, який необхідно вручити. Обидві копії судового документи складені іноземною мовою, є копіями та не посвідчені у встановленому законом порядку.

Підстав вважати, що ОСОБА_2 розуміє мову, якою викладені документи в суду немає.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, відповідно до якої Україна приєдналася до неї згідно із Законом України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах» №2052-III від 19.10.2000.

Словаччина також є учасником Конвенції, тому до правовідносин щодо вручення судових документів ОСОБА_1 необхідно застосовувати положення зазначеної Конвенції.

За змістом ст. 3 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Правилами ст. 5 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року визначено, що Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави.

З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно.

Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Частина прохання, яка відповідає формуляру, доданому до цієї Конвенції, що містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року №1092/5/54, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.08.2008 №573/15264, у разі, якщо документи, що підлягають врученню відповідно до отриманого іноземного доручення про вручення, не викладені державною мовою України або мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України, Мін`юст повертає таке доручення до іноземного компетентного органу, за винятком випадків, коли є підстави вважати, що особа, якій мають бути вручені документи, розуміє мову, якою вони викладені, або інших випадків, передбачених міжнародним договором України.

Пунктом 6.6 вищевказаної Інструкції, у разі, якщо документ підлягає врученню в іноземній державі відповідно до частини першої статті 5 Конвенції про вручення, він має бути складений або перекладений на офіційну мову або одну з офіційних мов запитуваної держави.

З урахуванням викладеного всі документи, що підлягають врученню, підлягають обов`язковому перекладу на українську мову.

Долучений до супровідного листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) судовий документ, про вручення якого йдеться у судовому дорученні, складений іноземною мовою без офіційного перекладу на українську мову, суду надано його копію, належним чином не засвідчену, матеріали судового доручення не містять відомостей щодо процесуального статусу ОСОБА_3 .

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 500 ЦПК України судове доручення не приймається до виконання, у разі якщо воно суперечить законам або міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Отже, додаток, який додається до прохання документ словацького суду, який підлягає врученню, не перекладений на українську мову, не засвідчений у встановленому законом порядку, а відтак судове доручення підлягає поверненню Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Суми) без виконання.

Керуючись ст.ст. 500, 501 ЦПК України, суд,

постановив:

Відмовити у прийнятті до виконання доручення словацького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 , скероване Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми).

Матеріали доручення словацького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 повернути до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.Ю. Скотар