Провадження № 2/369/1024/23
18.05.2023 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І. О.,
при секретарі Світлак Ю. Ю.,
У листопаді 2021 року до суду звернулася Вишнева міська рада Бучанського району Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором пайової участі.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 29 квітня 2016 року між Крюківщинською сільською радою та ОСОБА_1 було укладено договір № 39 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крюківщина (далі Договір). ОСОБА_1 є замовником будівництва багатоквартирного будинку загальною площею 1 700,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з умовами Договору ОСОБА_1 зобов`язувався сплатити грошові кошти пайової участі у розмірі 125 074,07 грн, які складали 2% від загальної вартості будівництва. Згідно з додатком 2 до Договору оплата за Договором мала здійснюватися у розмірі 12,5% від загального розміру пайової участі у сумі 15 634,26 грн щомісячно до 31 грудня 2016 року.
30 травня 2017 року між Крюківщинською сільською радою та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду про внесення змін до Договору, за змістом якої встановлено новий графік оплати коштів пайової участі з кінцевою датою 31 грудня 2017 року.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за Договором Крюківщинська сільська рада 17 грудня 2018 року направила ОСОБА_1 лист претензію № 1423.
Відповідно до рішення Вишневої міської ради від 04 грудня 2020 року № 1-0/118-19 розпочато реорганізацію Крюківщинської сільської ради та її виконавчого комітету шляхом приєднання до Вишневої міської ради та її виконавчого комітету.
Рішенням Вишневої міської ради від 08 квітня 2021 року № 1-01/V8-4 затверджено передавальний акт Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Шляхом перевірки переданих документів з наданої бухгалтерської відомості було встановлено, що зобов`язання за Договором були виконані ОСОБА_1 не у повному обсязі, а саме не сплачено кошти пайової участі у розмірі 73 310,00 грн.

За таких умов Вишнева міська рада неодноразово направляла ОСОБА_1 листи-претензії. На лист-претензію від 09 березня 2021 року Вих. № 3/02-692 ОСОБА_1 була надана відповідь, в якій відповідач просив конкретизувати те, які саме платежі були ним здійснені.

Виконавчим комітетом Вишневої міської ради було розглянуто звернення ОСОБА_1 та надіслано відповідь від 23 квітня 2021 року Вих. № 3/02-1333 з обґрунтуванням всіх вчинених відповідачем платежів.

Позивач також вказує на те, що відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 08 серпня 2016 року № КС63 багатоквартирний будинок площею 1 700,3 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , введений в експлуатацію.

Кошти пайової участі згідно з вимогами пункту 4 частини другої розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» сплачуються до введення будинку в експлуатацію, проте, відповідачем було порушено вказану вимогу Закону.

Вживши всіх можливих заходів для врегулювання спор в позасудовому порядку, враховуючи невиконання відповідачем у повному обсязі зобов`язань за Договором, позивач вирішив звернутися з вимогою про стягнення заборгованості з врахуванням інфляційного збільшення, штрафних санкцій та пені.

На підставі вищенаведеного позивач просить суд:

1.стягнути з ОСОБА_1 на користь Вишневої міської ради заборгованість за Договором № 39 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крюківщина у розмірі 79 171,87 грн;

2.вирішити питання про розподіл судових витрат.

Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 23 грудня 2021 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2022 року викликано сторони в судове засідання.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи представника позивача, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що рішенням Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28 квітня 2016 року № 3/31 залучено ОСОБА_1 до пайової участі шляхом укладання Договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крюківщина та визначено ОСОБА_1 пайову участь у розмірі 125 074,07 грн. Визначено ОСОБА_1 сплатити кошти рівними частинами до 31 грудня 2016 року.

29 квітня 2016 року між Крюківщинською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області та ОСОБА_1 укладено Договір № 39 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крюківщина, за умовами якого ОСОБА_1 зобов`язувався взяти пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крюківщини за будівництво багатоквартирного будинку загальною площею 1 700,3 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 та перерахувати до спеціального цільового фонду села Крюківщина на спеціальний рахунок бюджету грошові кошти у розмірі 125 074,07 грн згідно з Розрахунком величини пайової участі ОСОБА_1 , який є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з Графіком оплати коштів пайової участі ОСОБА_1 у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крюківщини, який є невід`ємною частиною Договору, оплата за Договором мала здійснюватися частинами у сумі 15 634,26 грн (12,5% від загального розміру пайової участі) щомісяця до 31 грудня 2016 року.

05 серпня 2016 року здано в експлуатацію багатоквартирний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією відповідно Декларації № КС63.

Рішенням Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 травня 2017 року № 5/20 внесено зміни до рішення Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28 квітня 2016 року № 3/31, а саме змінено кінцеву дату сплати коштів пайової участі на 31 грудня 2017 року.

За змістом Додаткової угоди від 30 травня 2017 року, укладеної між ОСОБА_1 та Крюківщинською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, до умов Договору було внесено зміни до пункту 2.1 Договору та з врахуванням цих змін Замовник ( ОСОБА_1 ) зобов`язувався перераховувати кошти за Договором рівними частками щомісячно до 31 грудня 2017 року.

Згідно з Графіком оплати коштів пайової участі ОСОБА_1 від 30 травня 2017, який є невід`ємною частиною Договору, оплата за Договором здійснювалася рівними частинами у розмірі 13 000,00 грн щомісячно до 31 грудня 2017 року.

Рішенням Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 04 грудня 2020 року № 1-01/ІІ8-19було розпочато реорганізацію Крюківщинської сільської ради та її Виконавчого комітету шляхом приєднання до Вишневої міської ради та її Виконавчого комітету. Визнано Вишневу міську раду правонаступником всього майна, прав та обов`язків Крюківщинської сільської ради. Визнано Виконавчий комітет Вишневої міської ради правонаступником всього майна, прав та обов`язків Виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради.

Рішенням Вишневої міської ради від 08 квітня 2021 року № 1-01/V8-4 було затверджено Передавальний акт Крюківщинської сільської ради та Виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради від 01 квітня 2021 року.

09 березня 2021 року Виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області направив ОСОБА_1 лист-претензію №3/02-6921 з вимогою про сплату заборгованості з урахуванням індексу інфляції, пені та 3% річних у розмірі 81 466,86 грн протягом 10 днів з дня отримання цього листа.

13 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області з заявою, в якій просив конкретизувати, які саме платежі ним проводилися із зазначенням сум платежів, коли був наданий останній платіж та на підставі цієї інформації уточнити вимоги, вказані в претензії.

23 квітня 2021 року Виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області направив ОСОБА_1 лист-претензію №3/02-1333 з вимогою про сплату заборгованості з урахуванням індексу інфляції, пені та 3% річних у розмірі 78 256,43 грн протягом 10 днів з дня отримання цього листа.

23 червня 2021 року Виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області направив ОСОБА_1 лист-претензію №3/02-1945 з вимогою про сплату заборгованості з урахуванням індексу інфляції, пені та 3% річних у розмірі 79 171,87 грн протягом 10 днів з дня отримання цього листа.

Вказаний лист отриманий ОСОБА_1 26 червня 2021 року.

23 жовтня 2021 року Виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області направив ОСОБА_1 лист-претензію №3/02-3219 з вимогою про сплату заборгованості з урахуванням індексу інфляції, пені та 3% річних у розмірі 80 293,65 грн протягом 10 днів з дня отримання цього листа.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області заборгованість ОСОБА_1 за Договором № 39 без врахування штрафних санкцій становить 51 764,07 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини

Однією з засад цивільного судочинства проголошено свободу договору, що передбачено у статті 3 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже між сторонами у спорі виникли зобов`язальні правовідносини щодо сплати пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крюківщина у розмірі 125 074,07 грн.

У відповідності до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

У відповідності до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в статтях 6 та 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції чинній на момент укладення договору) порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати:

1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд;

2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.

З Довідки від 25 жовтня 2022 року № 3/02-3218 вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 було вчинено платежі за Договором № 39 від 29 квітня 2016 року, а саме: 22 серпня 2016 року сплачено грошові кошти у розмірі 15 600,00 грн, 24 січня 2017 року 12 570,00 грн, 19 жовтня 2017 року 12 570,00 грн, 07 лютого 2018 року 12 570,00 грн, 25 лютого 2019 року 20 000,00 грн, а всього на суму 73 310,00 грн.

Останнім днем строку виконання зобов`язання з врахуванням внесених змін до Договору № 39 була визначена дата 31 грудня 2017 року.

С таном на час звернення з позовом ОСОБА_1 не було виконано умови зобов`язання у повному обсязі, а саме не сплачено залишок заборгованості у розмірі 51 764,07 грн, а отже порушено умови покладеного на нього зобов`язання. Матеріали справи не містять доказів виконання ОСОБА_1 умов зобов`язання у повному обсязі.

За змістом частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (статті 614 ЦК України).

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями частини першої статті 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що Замовник у випадку несвоєчасної оплати внеску, передбаченого розділом 1 даного Договору, сплачує пеню у розмірі 0,1% за кожний день прострочення, але не більше облікової ставки НБУ від суми Договору.

Так згідно з перерахунком суми заборгованості, зазначеним позивачем у листі-претензії від 23 червня 2021 року № 3/02-1945, який було отримано ОСОБА_1 26 червня 2021 року, станом на 18 червня 2021 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 внаслідок неналежного виконання зобов`язання з врахуванням індексу інфляції, пені та 3% річних становив 79 171,87 грн.

Матеріали справи не містять доказів на спростування розміру зазначеної заборгованості, а судом підстав для спростування розміру заборгованості не встановлено.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про стягнення заборгованості за договором пайової участі у розмірі 79 171,87 грн.

Відповідно до вимог частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову Вишневою міською радою Бучанського району Київської області було сплачено 2 270,00 грн, а тому судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача у розмірі 2 270,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовні вимоги Вишневої міської ради Бучанського району Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором пайової участі.

Стягнути з ОСОБА_1 (Паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (Код , адреса: Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська, 29) заборгованість за договором пайової участі у розмірі 79 171 (сімдесят дев`ять тисяч сто сімдесят одна) грн. 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (Паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (Код , адреса: Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська, 29) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Фінагеєва