Номер провадження: 22-ц/813/5183/23
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Пузанова Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.,

суддів: Ігнатенко П.Я.,

Орловської О.В.,

секретар Зєйналова А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є його батьком, із яким він після розірвання батьками шлюбу у 2016 році разом не проживає.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 ухилявся від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, до суду був поданий відповідний позов та рішенням Київського районного суду м.Одеси від 10.06.2016року з нього на користь ОСОБА_3 (матері дітей) стягнуто аліменти на нього (позивача), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його брата- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частина заробітку щомісячно, починаючи з 17.05.2016року до досягнення ОСОБА_4 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 . З ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на сина- ОСОБА_1 - у розмірі 1/4частка заробітку (доходу) щомісячно. Зазначене рішення суду набрало чинності та виконувалося відповідачем на підставі виконавчого листа.

21.10.2020року старший син відповідача досяг повноліття та у зв`язку з продовженням навчання на його користь рішенням Київського районного суду м.Одеси від 19.11.2020року з відповідача стягнуті аліменти до 21.10.2025року.

Посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 він також досяг повноліття, однак потребує матеріальної допомоги від батьків у зв`язку з тим, що продовжує навчання, поступивши на навчання до медичного факультету №1 Одеського національного медичного університету та на те, що батько відмовився надавати йому таку допомогу, позивач просив суд стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина з 11 жовтня 2022року до досягнення ним 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не більше, ніж на період навчання, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на працездатну особу, тобто 1300гривень.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 13 лютого 2023року постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання на час навчання у навчальному закладі- Одеському національному медичному університеті в сумі 1 300гривень щомісячно, починаючи стягнення з 11 жовтня 2022року, але не пізніше, ніж до досягнення 23 років. Суд вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на працездатну особу, зазначивши, що суд порушив норми матеріального права, що регулюють порядок та розмір аліментів на повнолітніх дітей, та без наведення відповідних мотивів визначив аліменти у твердій грошовій сумі замість стягнення аліментів у відсотках від заробітку(доходу) відповідача, обмеживши його тим самим у належному утриманні на час навчання та поставивши його у нерівні умови утримання, які відповідач надає старшому синові та які він отримував до досягнення повноліття. Вважає, що таке рішення суду змусить його кожного разу при підвищенні розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб звертатися до суду із вимогою про збільшення розміру аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судової повістки на його електронну адресу та з використанням засобів мобільного зв`язку. 10 травня 2023року на адресу апеляційного суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Лашкевич Д.В., із змісту яких вбачається, що стороні відповідача відомо про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи письмові пояснення не містять, а в них викладені пояснення по суті спору, що виник між сторонами, та думка відповідача про те, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що за нормами Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідач може надавати матеріальну допомогу синові, який після досягнення повноліття продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів суд врахував, що позивач проживає з матір`ю, а відповідач, мешкаючи окремо, має задовільний стан здоров`я та аліментні зобов`язання щодо дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини доходу. Вважав справедливим та доцільним стягнути аліменти на період навчання позивача в сумі 1 300грн на місяць, починаючи стягнення з 11.10.2022року.

В процесі розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином відповідача, і проживає з матір`ю.

Відповідно довідки Одеського національного медичного університету від 29.09.2022року №22.0057, ОСОБА_1 є студентом 1 курсу денної форми навчання (бюджетна основа) зі спеціальності «медицина» медичного факультету №1 Одеського національного медичного університету ІУ рівня акредитації. Початок навчання- 05 вересня 2022року, передбачуваний термін закінчення навчання- 30 червня 2028року (а. с. 15).

Відповідач є особою з інвалідністю другої групи загального захворювання, яка відповідно до довідки до акта огляду медико-сціальною експертною комісією серії 12ААА №887852 від 20.12.2017 року встановлена безстроково (а. с.22).

ОСОБА_2 працює в Одеській клінічній лікарні на залізничному транспорті Філії Центр охорони здоров`я Акціонерного товариства Українська залізниця та його середньомісячний заробіток з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та обов`язкових платежів становить 22 534, 98грн (а. с.69).

ОСОБА_2 отримує також пенсію по інвалідності, розмір якої станом на жовтень 2022року становить 2 104, 23грн (а. с.71).

Відповідно до інформації, викладеної у листі старшого державного виконавця від 17.10.2022року за №42973 на адресу головного бухгалтера Одеської клінічної лікарні на залізничному транспорті, копію якого надав суду першої інстанції відповідач, на виконанні Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі залишаються виконавче провадження №6449983 з примусового виконання виконавчого листа №947/32323/20, виданого Київським районним судом м. Одеси 01.02.2021року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно та виконавче провадження №64862805 з примусового виконання виконавчого листа №947/30146/20, виданого Київським районним судом м. Одеси 14.01.2021року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що продовжує навчання, з 22.10.2020 до досягнення ним 23 років, але не більше ніж на період навчання, у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно (а. с.74-75).

Підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, визначені статтею 199 СК України, відповідно до якої якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Отже, враховуючи, що позивач не має самостійних доходів та в зв`язку із продовженням навчання на денній формі у вищому навчальному закладі, позбавлений можливості працевлаштуватися та забезпечити свою життєдіяльність, а відповідач працює та має достатній щомісячний дохід, який свідчить про можливість надавати матеріальну допомогу синові навіть з врахуванням аліментних зобов`язань щодо інших дітей,колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача ґрунтуються на нормах матеріального права, підтверджені належними та достатніми доказами і підлягають задоволенню.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції належним чином не мотивував необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, зважаючи, що позивач заявив вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому суд не врахував, що відповідач має постійний місячний дохід, розмір якого дозволяє об`єктивно визначити, як його спроможність утримувати повнолітнього сина на період навчання, так і обсяг цього утримання.

Зважаючи на встановлені судом обставини, які підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів відповідно до статті 182 СК України, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначеного до стягнення розміру аліментів підлягає зміні із визначенням до стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/8 частки від його щомісячного заробітку (доходу).

При визначенні частки колегія суддів враховує, що відповідач в судовому порядку зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання інших дітей у загальному розмірі 3/8 (1/4+1/8) частки його заробітку (доходу) щомісячно, тому додаткова 1/8 частка не перевищує визначеного законом допустимого загального розміру усіх відрахувань із заробітної плати та інших доходів платника аліментів (3/8+1/8=1/2) та є справедливою по відношенню до позивача, який може розраховувати на утримання лише від батьків.

При розподілі судових витрат суд першої інстанції не врахував положень Закону України Про судовий збір та стягнув з відповідача, який є особою з інвалідністю другої групи, на користь держави судовий збір у розмірі 992,40грн, в той час, як згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 цього Закону особи з інвалідністю I та II груп від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються.

Таким чином, рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню, а судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

В решті рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права та підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375, 376 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 лютого 2023 року змінити в частині визначеного судом до стягнення розміру аліментів.

Визначити до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/8 частки від його заробітку (доходу) щомісячно.

Це ж рішення суду в частині розподілу судових витрат скасувати.

В решті це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: П. Я. Ігнатенко

Н. В. Орловська

Повний текст постанови складено 18 травня 2023 року

Суддя Л.В. Пузанова