г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3813/23
Номер провадження 2/213/1552/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Попова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу № 213/3813/23 за позовом ОСОБА_1 до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить зняти арешт з належної їй 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 20.07.2009 року з оголошенням заборони на його відчуження, із реєстрацією обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за типом обтяження «арешт нерухомого майна» 27.07.2009 року за № 8914754 Дніпровською філією державного підприємства «Інформаційний центр Міністерства юстиції.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що їй на підставі договору дарування на праві спільної часткової власності належить частка вказаної квартири, яку вона вирішила відчужити, але дізналася, що на майно накладено арешт. При цьому арешт було накладено ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.07.2009 року з метою забезпечення позову у справі № 2-27/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування грошових коштів. Ухвала знаходилася на виконанні у державного виконавця відділу ДВС. В подальшому суд своєю ухвалою від 05 жовтня 2010 року залишив позов без розгляду, але арешт не зняв. Виконавче провадження, в якому накладався арешт на підставі ухвали суду на цей час знищене, арешт на належне їй майно не знятий.

Позивач зверталася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, але в задоволенні заяви їй було відмовлено через відсутність відповідної ухвали. Оскільки позивач по справі, в якій накладався арешт, - ОСОБА_2 померла, позивач зазначає відповідачем у справі відділ ДВС, яким виконувалася ухвала суду.

Процесуальні дії у справі.

08.09.2023 позовна заява надійшла до суду.

Ухвалою від 12.09.2023 року позовна заява залишена без руху.

19.09.2023 судом отримана уточнена позовна заява.

25.09.2023 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

Заяв та клопотань від сторін не надходило.

В зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом.

На підставі договору дарування квартир ВВО № 523603 від 12 листопада 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізької міського нотаріального округу Коротковаою С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3955, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності (по 1/2 частки) належить квартира АДРЕСА_2 /а.с.15-19/.

Належність позивачу частки квартира АДРЕСА_2 підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.08.2023 року № 342125339 /а.с.7-8/.

У відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, частка вказаної квартири, яка належить ОСОБА_1 , обтяжена арештом нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8914754, зареєстрований 27.07.2009 року реєстратором - Дніпровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Підставою обтяження вказана постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА784714 від 20.07.2009 Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції /а.с.8/.

Згідно з наданою заявником копією ухвали Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.10.2010 року у справі № 2-20/10 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави, залишено без розгляду. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.01.2011 року вказана ухвала суду першої інстанції залишена без змін /а.с. 23-25/.

Наданим заявницею свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 підтверджена смерть 02.04.2013 року ОСОБА_2 /а.с.28/.

З відповіді Інгулецького відділу ДВС від 15.08.2023 року за № 28.13-34/64687 вбачається, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження № 13915852 з виконання ухвали № 2-27 від 07.07.2009 року, виданої Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу щодо накладення арешту на частку квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 . Виконавче провадження було завершено на підставі п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» 28.07.2009 року, у зв`язку з чим у державного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту з майна. Заявнику, тобто ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду /а.с.45/.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.08.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову. Підставою для відмови зазначене відсутність доказів накладення арешту судом з метою забезпечення позову у справі № 2-27/09 /а.с.29-31/.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які випливають з порушення прав позивача на розпорядження належним йому нерухомим майном, внаслідок незняття з нього арешту, та права власника вимагати усунення перешкод щодо розпорядження належним йому нерухомим майном.

Норми права, які застосовує суд.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Як зазначено в ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України. Згідно з частини дев`ятої цієї статті, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому випадку вони зберігають свої дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (частина 10).

Згідно з п.3 ч.6 ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент накладення арешту (липень 2009 року), арешт застосовується при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.37 вказаної редакції Закону, серед іншого, виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Наслідки завершення виконавчого провадження визначені статтею 38 цього Закону.

Однією із підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову (п.6 ч.4 ст.59 Закону).

Згідно з ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», який діє на момент звернення позивача до суду, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Перелік випадків, коли арешт знімається виконавцем, наведений у ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1 ст.59 Закону, особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до частини п`ятої цієї статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд дійшов наступного висновку.

Позивачем доведено, що вона є власником нерухомого майна, на яке постановою державного виконавця накладено арешт при виконанні ухвали суду від 07.07.2009 року про забезпечення позову у цивільній справі, який в подальшому залишено без розгляду.

Виконавче провадження було відкрито саме з метою виконання ухвали суду про забезпечення позову. Ухвала була повністю виконана накладенням арешту на належне позивачу майно, тому виконавче провадження було закінчено 28.07.2009 року, але з огляду на положення ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця не було підстав для зняття арешту.

Суд, залишаючи позов без розгляду, також не зняв арешт з майна відповідача по справі № 2-27/09. Як видно із наданих суду доказів, ухвала суду про залишення без розгляду справи, в якій було вжито забезпечення позову арештом майна, залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 12.01.2011 року, набрала законної сили.

На час звернення позивача до державного виконавця виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт на майно ОСОБА_1 , завершене, на виконанні відділу ДВС не перебуває, у зв`язку з чим суд погоджується, що у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту.

Наявність запису в Державному реєстрі про арешт нерухомого майна є перешкодою в реалізації позивачем своїх прав власника майна, зокрема щодо розпорядження ним, його відчуження.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстави для подальшої наявності вжитих судом заходів забезпечення позову відсутні, а в іншій спосіб захистити свої права позивач позбавлена можливості.

Приймаючи таке рішення, судом враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13.07.2022 року у справі № 2/0301/806/11,відповідно до якого «…наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном».

Отже, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує категорію справи, а також те, що позивач не просить стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір, та вважає, що судові витрати доцільно покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.4,12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 20.07.2009 року з оголошенням заборони на його відчуження, із реєстрацією обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за типом обтяження «арешт нерухомого майна» 27.07.2009 року за № 8914754 Дніпровською філією державного підприємства «Інформаційний центр Міністерства юстиції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: м. Кривий Ріг, вул. Груні Романової, 22А, .

Повне рішення складено 22 листопада 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Попов