Постанова

Іменем України

(додаткова)

17 травня 2023 року

м. Київ

справа № 523/22521/21

провадження № 61-12463св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Тертична Віта Володимирівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та зобов`язання вчини певні дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної Віти Володимирівни,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В. В.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2022 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року, скаргу задоволено частково.

Визнано протиправними дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В. В. щодо зарахування суми сплачених невстановленими особами ( ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ) коштів в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 із сплати аліментів на дитину в межах виконавчого провадження № 66401884.

Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В. В. у виконавчому провадженні № 66401884 щодо невжиття заходів на примусове виконання судового рішення, передбачених статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язано державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Тертичну В. В. вжити в межах виконавчого провадження № 66401884 заходи щодо примусового виконання судового рішення, передбачені статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Верховного Суду від 19 квітня 2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року скасовано.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність та зобов`язання вчини певні дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В. В. відмовлено.

Короткий зміст вимог клопотання про ухвалення додаткового рішення

02 травня 2023 року до Верховного Суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі.

Клопотання обґрунтовано тим, що скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, касаційний суд не вирішував питання щодо судового збору та витрат на правничу допомогу.

Вказує, що за подання апеляційної скаргу сплачено судовий збір у розмірі 496,20 грн, а за подання касаційної скарги - 496,20 грн.

Також договором про надання правничої допомоги передбачено розмір гонорару адвоката за підготовку апеляційної скарги у сумі 10 000 грн та за підготовку касаційної скарги в сумі 10 000 грн, що підтверджується копією витягу з договору, корінцями прибуткового касового ордеру від 25 січня 2023 року, від 01 травня 2023 року, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить поновити строк для подання клопотання про ухвалення додаткового рішення.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про задоволення клопотання.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Щодо поновлення строку

У клопотанні про ухвалення додаткового рішення представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 порушується питання щодо поновлення строку для подання клопотання про ухвалення додаткового рішення.

На обґрунтування пропуску строку подання клопотання про ухвалення додаткового рішення заявник посилається на те, що постанова суду касаційної інстанції ухвалена 19 квітня 2023 року, проте по системі «Електронний суд» надійшла 29 квітня 2023 року. Вважає, що п`ятиденний строк на подачу клопотання про ухвалення додаткового рішення пропущено з поважних причин, що є підставою для його поновлення.

Згідно статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно частини третьої статті 127 ЦПК України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

З урахування викладеного, колегія суддів вважає за можливе поновити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 строк для подачі клопотання про ухвалення додаткового рішення.

Щодо судового збору

У підпункті «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України зазначено, що постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин шостої-сьомої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено 496,20 грн, що підтверджується квитанцією від 31 січня 2022 року, за подання касаційної скарги сплачено 496,20 грн, що підтверджується квитанцією від 04 грудня 2022 року.

Враховуючи те, що Верховним Судом скасовано судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні скарги на бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В. В., та те, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», понесені ОСОБА_2 судові витрати за подання апеляційної та касаційної скарг у розмірі 992,40 грн підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Щодо витрат на правничу допомогу

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надав суду: витяг з договору про надання правничої допомоги в цивільній справі від 25 січня 2022 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, від 01 травня 2023 року, квитанції до прибуткового касового ордеру від 25 січня 2022 року на суму 10 000 грн № 67 та від 01 травня 2023 року № 176 на суму 10 000 грн.

З наданих заявником документів вбачається, що розмір витрат на правову допомогу встановлено у фіксованому розмірі.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , подаючи відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , вказувала, що не згода із наведеним розрахунком судових витрат на правову допомогу. Крім того, вказувала, що ОСОБА_2 не надав жодних доказів, які реально підтверджують витрати на професійну правничу допомогу та їх розмір.

Ураховуючи викладене, заперечення ОСОБА_1 щодо заявленого розміру понесених витрат на правову допомогу, а також те, що позиція представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 по справі під час розгляду справи не змінювалась, відсутність у адвоката, який надавав ОСОБА_2 правову допомогу, об`єктивної та нагальної необхідності вивчати додаткові джерела права, фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність, колегія судів касаційної інстанції вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, понесені в судах апеляційної та касаційної інстанцій, які підлягають відшкодуванню на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 становлять 4 000 грн.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 строк для подання клопотання про ухвалення додаткового рішення.

Клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Компенсувати ОСОБА_2 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) судового збору, сплаченого у зв?язку з переглядом справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 000 грн (чотири тисячі гривень) витрат на професійну правничу допомогу, понесену в судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович