Справа № 195/1607/23
Провадження № 2/195/385/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

17.11.2023 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Колодіної Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Левкович Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Івахненко Олександр Олександрович, до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Івахненко Олександр Олександрович, до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В 2012 році позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4 і змінила прізвище із « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Відповідач повністю самоухилився від виконання своїх батьківських обов`язків виховання та утримання сина.

З часу народження син постійно проживає з позивачкою та повністю перебуває на її вихованні та утриманні. Батько ніяким чином участі у вихованні не приймає, не провідує сина, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у закладі освіти, матеріальної підтримки також не надає.

Також позивачка вказує в позовній заяві, що, починаючи з 2015 року, син навчається в Настасівському ліцеї Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, що підтверджується характеристикою від 21.09.2023 року, на учня 9 класу ОСОБА_3 , наданою навчальним закладом, зі змісту якої слідує, що батько ОСОБА_2 , вихованням сина не займається, жодного разу не з`являвся у ліцеї, не підтримував жодного зв`язку із педагогами.

Ніякої матеріальної допомоги на утримання сина батько не надавав і не надає, навіть не цікавився його життям, не відвідував і не відвідує вдома, в навчальному закладі, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Син не отримував від батька жодного подарунку на день народження.

Зазначені обставини також підтверджуються комісійним актом обстеження умов проживання сім`ї від 19.09.2023 року, складеним представниками відповідних служб Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, характеристикою на позивачку, виданою за місцем проживання виконавчим комітетом Мирівської сільської ради за вих. № 122 від 20.09.2023 року.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 , всупереч вимогам ст.150 СК України, не виявляє бажання щодо виховання та утримання свого сина і не виконує обов`язків по піклуванню за ним.

Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального усвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми обов`язками.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків по вихованню неповнолітнього сина, позивач в позовній заяві просить суд позбавити відповідача батьківських прав.

В підготовче судове засідання сторони не з`явилися.

Від позивачки надійшла заява з проханням прийняти рішення в підготовчому судовому засідання, т.я. відповідач позовні вимоги визнає. Позивачка підтримує позов в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Від відповідача до суду також надійшла заява, в якій він просить суд розглянути позов у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує прийняти рішення в підготовчому судовому засіданні.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК Українимати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків; у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

За змістом ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Судом були встановлені наступні обставини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є наступні особи: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_7 . Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 22.04.2009 року виконавчим комітетом Мирівської сільської Томаківського району Дніпропетровської області, серія НОМЕР_2 , актовий запис № 13.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та громадянка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб 10.08.2012 року, актовий запис № 1 від 10.08.2012 року, виданого 10.08.2012 року виконавчим комітетом Китайгородської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, серія НОМЕР_1 .

За місцем проживання позивачка ОСОБА_1 характеризується позитивно, займається вихованням своїх дітей. Зарекомендувала себе з позитивної сторони. В сім`ї ОСОБА_1 доброзичливі стосунки, громадський порядок не порушує. Заяв та скарг від односельцев та сусідів не надходило. З 2010 року батько старшого сина ОСОБА_8 вихованням сина не займається.

Згідно копії характеристики Настасівського ліцею Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровській області від 21.09.2023 року учень 9 класу ОСОБА_9 навчається в ліцеї з 2015 року. Дитина виховується в повній благополучній сім`ї. Вихованням дитини постійно займається мати ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_4 . Батько дитини ОСОБА_2 вихованням дитини не займається. Жодного разу за 9 років він не з`явився до ліцею, не цікавився навчанням ОСОБА_10 , не підтримував жодного зв`язку із педагогами.

За місцем проживання позивачка ОСОБА_1 характеризується позитивно, займається вихованням своїх дітей. Зарекомендувала себе з позитивної сторони. В сім`ї ОСОБА_1 доброзичливі стосунки, громадський порядок не порушує. Заяв та скарг від односельцев та сусідів не надходило. З 2010 року батько старшого сина ОСОБА_8 вихованням сина не займається.

Згідно копії акту обстеження умов проживання від 19.09.2023 року, за зверненням громадянки ОСОБА_11 , начальником служби у справах дітей ОСОБА_12 , секретарем Мирівської сільської ради Ткаченко В.А., начальником ЖКГ Мирівської сільської ради Ломакою Є.Є., проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання: задовільні, кімнати світлі, просторі, облаштовані сучасними меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: у дітей окремі ліжка, застелені гарною постільною білизною, є шафа для одягу, стіл для вивчення уроків забезпечені засобами для дистанційного навчання (ноутбук, мобільний телефон). В родині панують теплі і довірливі взаємовідносини між членами родини. Батько старшого сина ОСОБА_13 вихованням сина не займається протягом 10 років.

Згідно копії виконавчого листа рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровській області від 30 березня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини усіх видів його доходів, на користь ОСОБА_7 .

Таким чином, аналізуючи вищенаведені докази, суд вважає, що позивач довів той факт, що відповідач по теперішній час не піклується про стан здоров`я, моральний, фізичний, духовний розвиток свого неповнолітнього сина, не цікавиться його навчанням та підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, ніякої участі в її утриманні та вихованні не приймає, як цього вимагає ст. 150 СК України, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому у найкращих інтересах дітей для забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, її слід позбавити батьківських прав.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справу суді першої інстанції" № 2 від 12.06.2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

В підготовчому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Крім того, згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності з ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Оскільки, рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2010 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менш як 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2010 року і до повноліття сина, на користь ОСОБА_7 , суд вважає необхідним не розглядати питання відносно стягнення аліментів.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, а позивачка не ставить питання про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд вважає необхідним судові витрати залишити за позивачкою.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 265, 268, 280, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Івахненко Олександр Олександрович, до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , по відношенню до його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повний текст рішення виготовлено 23.11.2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: https://court.gov.ua/sud0442/.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Служба у справах дітей - Виконавчий комітет Мирівської сільської ради Дніпропетровської області, юридична адреса: 53571, Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Топила, вул. Правобережна, буд. 49, .

Суддя: Л. В. Колодіна