Справа № 595/768/23
Провадження № 2/595/216/2023
У Х В А Л А

19.05.2023

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Тхорик І.І., ознайомившись із матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Бучацького відділу ДВС у Чортківському районі Тернопільської області, про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Сверлик О.В., звернувся в суд із позовом, в якому просить постановити рішення яким зняти арешт з рухомого майна позивача по справі ОСОБА_1 , а саме, легкового автомобіля марки «ВАЗ-2107», 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . В обґрунтування позову посилається на те, що вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2006 року (справа №1-93) його було визнано винним за ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді одного року шести місяців виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням щомісячно п`ятнадцяти відсотків з усієї суми заробітку в дохід держави. Цим же вироком з нього стягнуто 1366 грн матеріальної та 3000 грн моральної шкоди. Так, 27 лютого 2007 року Бучацьким районним судом Тернопільської області було видано виконавчий лист у справі №1-93 (2006) про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди. Постановою державного виконавця відділу ДВС Бучацького РУЮ від 29 травня 2007 року було накладено арешт на його рухоме майно, зокрема, автомобіль марки «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_2 та оголошено заборону на відчуження. Зазначає, що вказаний автомобіль належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з. Вказує, що він сплатив всі грошові зобов`язання згідно виконавчого листа від 27.02.2007 у справі №1-93 (2006 р.). Втім, незважаючи на те, що присуджену судом моральну та матеріальну шкоду він сплатив у повному обсязі, його автомобіль залишився під арештом, про що йому стало відомо лише цією весною в той час, коли він мав намір відчужити вказаний автомобіль. Відтак, станом на 11 квітня 2023 року його автомобіль знаходиться під арештом із забороною на відчуження. У зв`язку з наведеними обставинами просить позовні вимоги задовольнити.

Разом з тим, просить звільнити його від сплати судового збору за подання до суду даного позову, посилаючись на те, що він є пенсіонером і розмір такого є для нього надто великим.

Так, згідно із ч. 3 ст. 136 ЦПК України суд у порядку, передбаченому законом, може звільнити від сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Для звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" необхідно надати довідку з органу Державної податкової служби України про розмір доходів за попередній календарний рік, яка підтверджує, що розмір судового збору в цій справі перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.11.2020 року у справі N 9901/77/20.

Так, враховуючи, що позивач долучив до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №30554324 та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків за 3-4 квартал 2022 року станом на 25 квітня 2023 року №1903-23-01505 від 25.04.2023, які підтверджують, що розмір судового збору в цій справі дійсно перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік, тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору при поданні даної заяви.

Судом встановлено, що вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2006 року, справа №1-93 (2006р.), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначено йому покарання у виді одного року шести місяців виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням щомісячно п`ятнадцяти відсотків з усієї суми заробітку в дохід держави. Також, вирішено стягнути із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 1366 грн та моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 травня 2007 року, на підставі виконавчого листа №1-93 від 27.02.2007, виданого Бучацьким районним судом, вирішено накласти арешт на рухоме майно, а саме, автомобіль марки «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 .

За даними свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, 2003 року випуску.

Згідно довідки №45, виданої ТОВ «Цукровий завод Бучач» 28.10.2010, за підписом директора товариства, такий повідомив, що згідно виконавчого листа №1-93 від 27.02.2007 на суму 4366,00 грн, із заробітної плати ОСОБА_1 утримано 2366,00 грн, а також готівкою ним сплачено 2000,00 грн в користь ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_2 , що узгоджується з розпискою, наданою останньою начальнику відділу ДВС Бучацького РУЮ 30.07.2007.

Як вбачається з довідки №5670/21.14-30 від 05.05.2023, виданої Бучацьким відділом ДВС у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 05 травня 2023 року, на виконанні у відділі ДВС немає виконавчих документів, згідно яких боржником виступає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .

Як слідує з відповіді Бучацького відділу ДВС у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №27.11-29/6035 від 12.05.2023, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. В ході перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено відсутність зареєстрованого виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №1-93, виданого 27.02.2007 Бучацьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 . На підставі наведеного Відділ не може зняти арешт з майна ОСОБА_1 , оскільки відсутні відомості про виконавче провадження щодо нього та підстави для зняття виконавцем арешту.

Таким чином ОСОБА_1 звернувся до суду з метою зняти арешт з рухомого майна а саме, легкового автомобіля марки «ВАЗ-2107», 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності.

Вважаю, що у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Бучацького відділу ДВС у Чортківському районі Тернопільської області, про зняття арешту з майна, слід відмовити, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, позивач є стороною виконавчого провадження - боржником.

Згідно з ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

За приписами ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України "Про виконавче провадження", в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Такий висновок суду відповідає правовим позиціям Верховного Суду, висловленим у постановах від 26 вересня 2019 року у справі №607/3894/17 та від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20.

Аналізуючи наведені норми та роз`яснення, надані Верховним Судом, суд дійшов висновку, що боржник, на майно якого державним виконавцем накладено арешт, не може звертатися до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна, оскільки у судовому процесі він є боржником та законом для нього встановлений інший порядок вирішення даного питання (шляхом звернення до суду зі скаргою відповідно до розділу VII ЦПК України).

У наведеній вище справі арешт на спірне майно було накладено державним виконавцем в межах виконавчого провадження, яке перебувало на виконанні у відділі ДВС, відтак позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а питання про зняття арешту з майна повинно вирішуватись за скаргою, поданою у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки позовна заява ОСОБА_1 про зняття арешту з майна підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст.186, 260, 353 ЦПК України , суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Бучацького відділу ДВС у Чортківському районі Тернопільської області про зняття арешту з майна.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: І. І. Тхорик