ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/5605/23

Провадження № 22-ц/4820/2066/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2023 року та на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2023 року (суддя Козак О.В.) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі - ПрАТ «СК «Євроінс Україна») про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

Позовна заява мотивована тим, що 23 жовтня 2020 року близько 06 год. 50 хв. водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Ford Sierra» д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху по автодорозі між населеними пунктами «м. Хмельницький - с. Копистин, зі сторони с. Копистин в напрямку до м. Хмельницького, неподалік стели «с. Копистин», допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який в порушення вимог п. 4.3.Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР), рухався краєм проїзної частини не назустріч транспортним засобам та в порушення вимог п.4.4 ПДР у темну пору доби не виділив себе, та не мав на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного його виявлення іншими учасниками дорожнього руху.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.

30.10.2020 о 03 год. 12 хв. надійшло повідомлення із КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради про те, що у реанімаційному відділенні помер гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За фактом ДТП слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000468.

Під час досудового розслідування призначено судово-медичну експертизу, відповідно до висновку експерта №650 від 19.11.2020 встановлено, що причиною смерті ОСОБА_2 є закрита черепно-мозкова травма: лінійний перелом луски скроневої кістки зліва з переходом на основу, забій головного мозку на базальній поверхні скроневої частки справа, субарахноїдальний крововилив, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні в момент заподіяння та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку і настанням смерті.

Постановою про закриття кримінального провадження від 31.07.2021 Старший слідчий СВ відділу РЗСТ СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції Міконович С.О., розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 23.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, постановив: кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 23.10.2020, закрити у зв`язку з відсутністю в діях водія автомобіля «Ford Sierra» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього матері загиблого, ОСОБА_1 , та синові загиблого, ОСОБА_2 , було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Ford Sierra» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР247204.

01.12.2020 року представник позивачів повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом №1961-IV, із заявою на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачами до відшкодування вимог, містились: 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п 27.3. ст.27 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності воасників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV), належної позивачу-1; 26900 грн. в рахунок відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника, понесених позивачем-1; 180000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, належної позивачу-1; 30000 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п 27.3. ст.27 Закону №1961-IV, належної позивачу-2; 19722,52 грн. в рахунок відшкодування витрат на лікування, понесених позивачем-2; 10355грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання, понесених позивачем-2.

11.05.2022 відповідачем було проведено виплату страхового відшкодування, належну позивачам у наступних розмірах: 15000 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 ; 5177,50 грн. - в рахунок відшкодування витрат на поховання ОСОБА_2 ; 13450,00 грн. - в рахунок відшкодування витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника ОСОБА_1 ; 15000 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1

28.09.2022 представником позивачів направлено відповідачу вимогу про доплату решти суми страхового відшкодування. Проте, відповідач так і не доплатив у повному обсязі суми страхового відшкодування, належних позивачам за приписами Закону №1961-IV.

У зв`язку з цим позивачі просили суд стягнути з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_1 : 15 000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю сина; 13 450 грн. страхового відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника потерпілому; 143 022,48грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника; 51441,74 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті позивачем; стягнути з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_2 : 15 000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю батька; 5177,50 грн. страхового відшкодування витрат на поховання потерпілого; 19 722,52 грн. страхового відшкодування витрат на лікування потерпілого.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 143022,48 грн. страхового відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, 15000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, 13450 грн. страхового відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника, а разом 171472,48 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 15000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, 5177,50 грн. страхового відшкодування витрат на поховання потерпілого, а разом 20177,50 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь держави 1916,52 грн. судового збору.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2023 року стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 51441,74 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3061,13 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що ОСОБА_1 є особою похилого віку, пенсіонеркою, отримує невелику пенсію, потребує постійного лікування та мала право на утримання від сина ОСОБА_2 , тому її вимоги про стягнення відшкодування у зв`язку із втратою годувальника в сумі 143 022,48 грн. підлягають задоволенню в межах заявлених вимог.

Позивачем ОСОБА_2 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених ним витрат на лікування батька ОСОБА_2 в сумі 19 722,52 грн. в період його перебування на лікуванні з 23.10.2020 р. по 30.10.2020 р. Суд зазначив, що надані суду чеки з аптеки не містять найменувань та кількості медикаментів і пристроїв (в них зазначено антибіотики, вітаміни, анальгетики, антисептики, пристрої, гумові вироби і т.п.). Не містять вказані докази і відомостей про покупця даних препаратів. Наведене не дає можливості достовірно встановити, що вказані в чеках медикаменти та пристрої купувались саме позивачем ОСОБА_2 на лікування батька.

Суд зазначив, що позивачі заявили суму відшкодування моральної шкоди у розмірі, що не перевищує загального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати). Між тим, обставин щодо відсутності підстав для здійснення страхового відшкодування у виді шкоди, заподіяної смертю потерпілого, чи їх часткової виплати (в т.ч. умислу потерпілого на заподіяння собі шкоди), страховиком доведено не було.

Належними та допустимими доказами підтверджено витрати позивачів на поховання ОСОБА_2 та на виготовлення і спорудження надгробного пам`ятника.

Частково задовольняючи заяву позивачів про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходив з того, що позовні вимоги по суті спору задоволені частково. Також суд зазначив, що відповідачем не доведено неспівмірності вказаних витрат позивачів на правничу допомогу - складності справи, виконаній адвокатом роботі, витраченому ним часу на виконання робіт, обсягу наданих послуг, ціні позову та значенню справи для позивачів. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду не подано.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Євроінс Україна», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2023 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначало, що суд неповно з`ясував обставини, пов`язані з вимогами про виплату ОСОБА_1 відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника.

Як зазначає апелянт, при зверненні до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_5 (представником ОСОБА_1 ) не було надано Страховику документального підтвердження з компетентних органів щодо наявності права у ОСОБА_1 , матері потерпілого, на отримання відшкодування у зв`язку з втратою годувальника. Належних та допустимих доказів того, що потерпілий ОСОБА_2 утримував позивачку або мав можливість її утримувати матеріально чи іншим чином підтримувати позивача, матеріали справи не містять. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що його брат допомагав матері, купував медикаменти, допомагав на городі. Водночас, свідок не надав показань, чи була допомога, яка надавалась ОСОБА_2 своїй матері ОСОБА_1 , матеріальною, такою, яка була єдиним джерелом для нормального життя ОСОБА_1 . Показання свідка свідчать лише про звичайні, нормальні взаємини сина і матері, яка є пенсіонером за віком, але аж ніяк не можуть бути достатніми для визнання ОСОБА_1 особою, яка перебувала на утриманні ОСОБА_2 . Згідно із ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підтвердження перебування на утриманні потерпілого та для визнання обґрунтованою відповідної майнової вимоги заявнику слід подати низку документів та відомостей: заяву про страхове відшкодування; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого; доходи потерпілого за попередній календарний рік; розмір пенсій, надані утриманцями внаслідок втрати годувальника. Жодного документу, крім заяви про страхове відшкодування, ані позивачкою, ані її представником страховику надано не було, як і не надано їх до суду разом з позовною заявою.

Отже, зважаючи на відсутність доказів перебування позивачки на утриманні потерпілого, доказів про доходи потерпілого до ДТП та непризначення їй пенсії по втраті годувальника, остання не має права на отримання страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника, тому відсутні підстави для здійснення страхового відшкодування у розмірі визначеному судом першої інстанції.

Крім того, апелянт зазначає, що ДТП сталась внаслідок грубої необережності потерпілого ОСОБА_2 , у зв`язку з чим всі інші виплати, а саме моральна шкода, витрати на поховання підлягають відшкодуванню 1/2 частині понесених таких витрат, які вже виплачені Страховиком.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2023 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні клопотання про стягнення судових витрат.

В обґрунтування скарги зазначало, що суд першої інстанції не врахував положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Позов у даній справі було подано за допомогою підсистеми «Електронний суд», при цьому представник позивачів зекономив значну кількість часу на друк, копіювання документів, відвідування поштових відділень для відправлення кореспонденції для суду та учасника справи.

Апелянт зазначає, що ухвалою суду від 07 березня 2023 року позовну заяву було залишено без руху через наявність недоліків, що вказує, на думку апелянта, на недостатньо якісний рівень підготовки до подання позову до суду.

Після отримання відзиву на позов представник позивачів своїм процесуальним правом на подання відповіді на відзив не скористався.

До того ж надання правової допомоги позивачам адвокатом у даній справі не потребувало великої кількості часу, а доведення перед судом переконливості своїх вимог здійснювалося на підставі тих аргументів та обставин, які були зазначені безпосередньо у позові. Участь у судових засіданнях здійснювалась за допомогою відеоконференцзв`язку із судом першої інстанції.

Вартість за кожен адвокатський запит не повинна перевищувати 1000 грн., оскільки підготовка таких заптів не потребувала особливого інтелектуального навантаження та великої кількості часу.

Дана цивільна справа не є складною, а вартість адвокатських послуг, наданих двом позивачам, у розмірі 57 494,99 грн. є безпідставно завищеною.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2023 року залишити без змін.

Зазначає, що положення п. 27.2 ст. 27 Закону №1961-IV за способом викладення змісту є відсилочним, тобто містить посилання на ст. 1200 ЦК України. Крім того, відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що умовою для виникненн обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є одночасна наявність двох обов`язкових підстав: непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

На підтвердження позовних вимог суду надано документи, що підтверджують перебування позивачки на утриманні потерпілого та наявність її прав на утримання.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів просить стягнути з апелянта на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 9000 грн. кожному судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в апеляційнму суді. Докази на підтвердження правничої допомоги долучив до відзиву.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови позивачу ОСОБА_2 у відшкодуванні понесених ним витрат на лікування батька ОСОБА_2 в сумі 19722,52 грн. сторонами не оскаржується, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 23 жовтня 2020 року близько 06 год. 50 хв. водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Ford Sierra» д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху по автодорозі між населеними пунктами «м.Хмельницький - с.Копистин, зі сторони с.Копистин в напрямку до м.Хмельницького, неподалік стели «с. Копистин», допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який в порушення вимог п. 4.3.Правил дорожнього руху України затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (далі ПДР), рухався краєм проїзної частини не назустріч транспортним засобам та в порушення вимог п.4.4 ПДР у темну пору доби не виділив себе, та не мав на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного його виявлення іншими учасниками дорожнього руху. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження. 30.10.2020 о 03 год. 12 хв. надійшло повідомлення із КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, про те що у реанімаційному відділенні помер гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За фактом ДТП ХР ВП Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000468.

Під час досудового розслідування призначено судово-медичну експертизу, відповідно до висновку експерта №650 від 19.11.2020 встановлено, що причиною смерті ОСОБА_2 є закрита черепно-мозкова травма: лінійний перелом луски скроневої кістки зліва з переходом на основу, забій головного мозку на базальній поверхні скроневої частки справа, субарахноїдальний крововилив, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні в момент заподіяння та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку і настанням смерті.

В ході проведення досудового розслідування було призначено автотехнічну експертизу, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-21/10427-ІТ від 22.07.2021 встановлено: 1) в заданій дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Ford Sierra» НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 12.2., 12.3 Правил дорожнього руху України; 2) в заданій дорожній обстановці вибрана водієм ОСОБА_3 швидкість руху водія автомобіля «Ford Sierra» д.н.з. НОМЕР_1 , відповідає умовам видимості елементів проїзної частини; 3) в ситуації, яка склалась, при вказаних в постанові про призначення експертизи комплексні технічні величини, водій автомобіля «Ford Sierra» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода шляхом виконання вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху; 4) в ситуації, яка склалась, при вказаних в постанові про призначення експертизи комплексі вихідних даних, з технічної точки зоpу причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є виникнення перешкоди для руху (об`єкту, що рухається в межах смуги руху автомобіля) на відстані меншій ніж необхідна для зниження швидкості руху автомобіля «Ford Sierra» д.н.з. НОМЕР_1 , для того, щоб не відбулось контактування.

Постановою про закриття кримінального провадження від 31.07.2021р., Старший слідчий СВ відділу РЗСТ СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції Міконович С.О., розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 23.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, постановив: кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 23.10.2020, закрити у зв`язку з відсутністю в діях водія автомобіля «Ford Sierra» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Станом на дату ДТП - 23.10.2020 р. цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Ford Sierra» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ "СК "Євроінс Україна", відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР247204.

Ліміт відповідальності за шкоду, завдану життю та здоров`ю потерпілого, становить 260 000 грн., за шкоду завдану майну 100 000 грн.

ОСОБА_1 1948 року народження є матір`ю померлого ОСОБА_4 1966 року народження, зареєстрована та проживає в с.Копистин Хмельницького району Хмельницької області, в перебуває на обліку в ГУПФУ в Хмельницькій області і отримує пенсію за віком, розмір якої станом на жовтень 2020 р. становив 2436,41грн.

Також, згідно довідки КП "Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Хмельницької міської ради від 08.02.2023 р., виписки з медичної картки хворого ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: гіпертонічна хвороба 3 ст., наслідки перенесеного в 2015 р. ішемічного інсульту, легкий лівобічний геміпарез, стенокардія, атеросклероз, варикозна хвороба. Потребує постійного безперервного прийому ліків.

Згідно товарного чеку від 25.11.2020 р. ОСОБА_1 понесла витрати на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника в сумі 26900 грн.

ОСОБА_2 , 1994 року народження, є сином померлого, ОСОБА_2 , 1966 року народження.

ОСОБА_2 поніс витрати на поховання батька в сумі 10355 грн., що підтверджується товарним чеком від 30.10.2020 р.

11.05.2022 року відповідачем було проведено виплату страхового відшкодування позивачам у наступних розмірах: 15000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 ; 5177,50 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання ОСОБА_2 ; 13450,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника ОСОБА_1 ; 15000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 . Вказані обставини підтверджуються листом ПрАТ "СК "Євроінс Україна" №7109/ДВЗ від 23.09.2022 р., платіжною інструкцією № 12637 від 11.05.2022 р.

Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради від 31.08.2023 року №4052-02-24-23, згідно погосподарської книги с. Копистин за 1991-1995 р.р. ОСОБА_2 зареєстрований в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 по 21.04.1994 р., є відмітка про вибуття в м. Хмельницький. В наступних погосподарських книгах за 1996-2020 р.р. інформація про ОСОБА_2 відсутня.

Допитаний в судовому засіданні у суді першої інстанції свідок ОСОБА_6 пояснював, що його брат ОСОБА_2 був зареєстрований в с. Розсоша, але розійшовся з дружиною десь рік тому і жив з матір`ю та його сім`єю в с. Копистин. Брат офіційно не працював, але мав заробіток, забезпечував себе та допомагав матері, купував медикаменти, допомагав на городі. Свідок як особа з інвалідністю 3 групи, не працює.

Частинами 1 та 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В силу ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до положень ч.2 ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 22.1 ст.22 вказаного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 5 вищевказаного Закону передбачено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 вищевказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Статтею 3 Закону передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1. ст. 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно з пунктами 27.1 - 27.4 ст. 27 Закону № 1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з пунктом 27.4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть, розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на день настання випадку».

Страховик (у випадках, передбачених підпунками «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Зважаючи на зазначене, суд першої інстанції, встановивши, що подія, яка сталася 23.10.2020 року, за наслідками якої помер ОСОБА_2 , є страховим випадком, за недоведеністю страховиком обставин для часткової виплати відшкодування моральної шкоди, витрат на поховання та спорудження надгробного памятника, оцінивши надані позивачами на підтвердження зазначених витрат відповідних документів, врахувавши виплати, які здійснені страховиком добровільно на відшкодування таких витрат, дійшов правильного висновку про відшкодування ОСОБА_1 15 000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, та 13 450 грн. витрат на спорудження надгробного памятника; ОСОБА_2 15000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, 5177,50 грн. витрат на поховання померлого ОСОБА_2 .

Разом з тим колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про стягнення на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування, завданого втратою годувальника.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ)) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Наведена норма Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою (див. висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19 (провадження № 61-12719сво20)).

Відповідно до частини першої статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції зважаючи на те, що ОСОБА_1 є особою похилого віку, пенсіонеркою, отримує невелику пенсію, потребує постійного лікування та мала право на утримання від сина ОСОБА_2 , дійшов висновку про стягнення відшкодування у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 143022,48 грн.

Колегія судів не може погодиться з таким висновком суду з огляду на таке.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої статті 1200 ЦК України, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті.

З системного аналізу вищевказаних норм цивільного законодавства повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Поняття «непрацездатні громадяни» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ в Хмельницькій області та отримуває пенсію за віком, розмір якої станом на жовтень 2020 року становив 2436,41 грн.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в селі Копистин Хмельницького району разом зі своїм іншим сином ОСОБА_6 . Належних та допустимих доказів щодо проживання померлого ОСОБА_2 разом зі своєю мамою ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Оскільки свідок ОСОБА_6 є зацікавленою особою по даній справі, сином позивачки, тому його пояснення, надані суду, підлягають критичній оцінці.

Позивачка не довела належними та допустимими доказами, що вона перебувала на утриманні померлого ОСОБА_2 , а в матеріалах справи відсутні докази про доходи останнього та його можливість утримувати ОСОБА_1 , як і докази про те, що вона потребувала такої допомоги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України).

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Таким чином, задовольнячи позов в частині стягнення страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування у порядку статті 1200 ЦК України та пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки позивачка належними та допустимими доказами не довела позовних вимог у цій частині.

При цьому, одне лише посилання на те, що син позивачки проживав з нею, не є доказом її перебування на утриманні в сина і не може бути підставою для визнання за померлим статусу годувальника позивача.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову в цій частині. Позивачка ОСОБА_1 не подала належних та допустимих доказів, що вона мала право на страхове відшкодування в порядку статті 1200 ЦК України та пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з чим у задоволенн позову в частині стягнення страхового відшкодування у порядку статті 1200 ЦК України та пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слід відмовити.

Відповіднно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Що стосується вимог про стягнення 57494,99 грн., пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_7 просив стягнути судові витрати, пов`язані з оплатою послуг із надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції, у розмірі 57494,99 грн.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що у лютому 2023 року представник позивачів звертався до суду першої інстанції із заявою, в якій просив продовжити строку надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

25 вересня 2023 року представник позивачів звернувся з заявою про стягнення на користь ОСОБА_1 51441,74 грн., що становить 30% від 171 472,48 грн.; на користь ОСОБА_2 -6053,25 грн., що становить 30% від 20177,50 грн. з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції.

19.11.2020 року між ОСОБА_1 та АО "Автопоміч Україна" укладено Договір про надання професійної правничої допомоги №252/3890, предметом якого сторони визначили, що Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання за відповідну плату надавати Клієнту правничу допомогу, в обсязі та на умовах, передбачених Договором, по дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 23.10.2020 року, в результаті якої загинув ОСОБА_4 .

Також 23.11.2020 року між ОСОБА_2 та АО "Автопоміч Україна" укладено Договір про надання професійної правничої допомоги №253, предметом якого сторони визначили, що Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання за відповідну плату надавати Клієнту правничу допомогу, в обсязі та на умовах, передбачених Договором, по дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 23.10.2020 року, в результаті якої загинув ОСОБА_4 .

Відповідно до пункту 1 Додатків №1 до вказаних Договорів про надання професійної правничої допомоги: "Вартість послуг Адвокатського об`єднання за цим Договором становить суму, що дорівнює 30% від суми отриманих виплат".

Пунктом 3 Додатків №1 Сторони погодили, що: "Якщо грошову компенсацію за спричинену шкоду сплачено Клієнту готівкою та/або на його банківський рахунок, то оплата послуг Адвокатського об`єднання здійснюється Клієнтом після виплати Клієнту суми грошової компенсації за спричинену шкоду не пізніше 5-ти банківських днів після такої виплати".

Згідно Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання професійної правничої допомоги на виконання умов Договорів про надання професійної правничої допомоги №252/3890 від 19.11.2020 р. та №253 від 23.11.2020 р., Адвокатом Адвокатського об`єднання було надано наступні послуги:

1) Консультація Клієнтів щодо порядку, строків та можливих наслідків подання позовної заяви про відшкодування, який можливо отримати - тривалістю 1 год., вартість однієї години 3000 грн.;

2) Підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви в суд. Вказані дії складаються з: 2.1. з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує Клієнт, та якими доказами вони підтверджуються; 2.2. з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 2.3. визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; 2.4. визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з урахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; 2.5. збір необхідних доказів для підтвердження позовних вимог; 2.6. аналіз судової практики; 2.7. подання адвокатських запитів про витребування доказів - тривалістю 3 год., вартість однієї години 3000 грн.;

3) Підготовка та подання позовної заяви в суд. Вказані дії складаються з: 3.1. визначення підсудності розгляду позовної заяви; 3.2. визначення складу учасників судового процесу; 3.3. розрахунок ціни позову та складення обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються; 3.4. складання розрахунку судових витрат, які були понесені; 3.5. написання позовної заяви з обґрунтуванням позовних вимог та доказів, що їх підтверджують; 3.6. сканування та додавання до позовної заяви копії всіх документів та доказів на підтвердження позовних вимог; 3.7. відправлення позовної заяви з додатками відповідачу засобами поштового зв`язку; 3.8. подання позовної заяви в суд - тривалістю 4 год., вартість однієї години 3000 грн.;

4) Судовий розгляд справи. Вказані дії складаються з: 4.1. участь в судовому засіданні від 11.04.2023 року (30 хв.); 4.2. участь в судовому засіданні від 23.05.2023 року (30 хв.); 4.3. участь в судовому засіданні від 10.08.2023 року (1 год.); 4.4. участь в судовому засіданні від 19.09.2023 року (1 год.); 4.5. підготовка та подання в суд клопотання про долучення доказів від 11.04.2023 (2 год.); 4.6. підготовка та подання в суд клопотання про долучення доказів від 23.08.2023 (2 год.); 4.7. підготовка та подання в суд клопотання про стягнення судових витрат від 25.09.2023 (2 год.) - тривалістю 9 год., вартість однієї години 3000 грн. Всього витрачено часу - 17 годин, погоджена вартість - 57494,99 грн., що дорівнює 30% від суми стягненого страхового відшкодування для всіх позивачів.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2023 року стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 51441,74 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3061,13 грн. В задоволенні решти вимог заяви про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Суд першої інстанції врахувавши, що позов задоволено частково, оцінивши докази, які надані позивачами на підтвердження таких витрат, врахувавши, що відповідачем не доведено неспівмірності вказаних витрат позивачів на правничу допомогу - складності справи виконаній адвокатом роботі, витраченому ним часу на виконання робіт, обсягу наданих послуг, ціні позову та значенню справи для позивачів, не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, дійшов висновку про стягнення витрат на правничу допомогу саме у зазначених розмірах.

За приписами частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу відповідача задоволено частково, витрати, понесені позивачами на правничу допомогу у суді першої інстанції, підлягають зміні.

З ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 8231 грн. (171472,48-143022,48)=28450 це на 16% задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 3061,13 грн., з урахуванням теж часткового задоволення позовних вимог на 50,57 %.

За таких обставин додаткове рішення суду першої інстанції про стягнення витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції, підлягає зміні.

Що стосується вимог про стягнення 18 000,00 грн, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Лабик Р.Р. просить стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивачів по 9000 грн. на кожному, пов`язаних із оплатою послуг із надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, заявником подані договір про надання професійної правничої допомоги від 19.11.2020 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 25 вересня 2023 року, ордери про надання правничої (правової) допомоги.

Зазначена заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Інші судові витрати , пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Ураховуючи наведене, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачами на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду, взявши до уваги умови договорів про надання правової допомоги від 19.11.2020, укладених між Адвокатським бюро «Автопоміч» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , докази детального опису виконаних адвокатом робіт та їх вартість, відсутність клопотання ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, часткове задоволення апеляційних скарг, вимоги про стягнення зі страхової компанії на користь позивачів витрат на правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду у розмірі 18000 грн., а саме по 9000 грн. кожному, підлягають частковому задоволенню, а саме ОСОБА_2 підлягає стягненню з Страхової компанії 9000 грн., а ОСОБА_1 -1440 грн. (9000 грн. - 16% задоволених позовних вимог).

Доводи апеляційних скарг дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення частково ухвалені без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині стягнення страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника скасувати та постановити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог ОСОБА_1 . Додаткове рішення слід скасувати, змінити розподіл судових витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2023 року в частині стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, скасувати, ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2023 року скасувати, змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на правичу допомогу в розмірі 9671 грн. в суді першої та апеляційної інстанціях.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) 12061,13 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанціях.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк