ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2023 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи 766/2184/19

Номер провадження: 22-ц/819/126/23

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Склярської І.В.,

суддів: Вейтас І.В., Пузанової Л.В.,

секретар Доброва К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 грудня 2021 року в складі судді Прохоренко В.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки у спільній власності,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою про виділ в натурі частки, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

1.Виділити в натурі ОСОБА_3 , у відповідності до варіанту № 2 судової будівельно-технічної експертизи № 39 від 30.06.2020 року, частину житлового будинку літ. «А, а» до складу яких входять:

-приміщення № 1-1 коридору, площею 7,9 кв.м., № 1-2 санвузол, площею 5,2 кв.м., № 1-3 частину житлової кімнати розмірами в плані 5,38 м. х 5,97 м., площею 15 кв.м.,

-приміщення № І коридору, площею 3,5 кв.м.,

-приміщення № ІІ кухня, площею 13,7 кв.м.,

-частина підвального приміщення № IV розмірами в плані 5,38 м. х 5,97 м., площею 32,2 кв.м.,

Всього загальна площа складає 77,5 кв.м., в тому числі житлова 15 кв.м.

2.виділити господарські споруди: частину навісу діт. «Ж» розмірами в плані 3,25 м. х 5,32 м., 1/2 воріт № 2, 1/2 огорожі № 3, 1/2 частину вимощення № І.

3. судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 25.09.2014 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. є власником 1/2 частини домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Власником іншої частини вищевказаного домоволодіння за наведеною вище адресою є відповідач ОСОБА_4 , яка фактично користується усім домоволодіння та відмовляється у добровільному порядку визначити порядок користування належним їм нерухомим майном.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06 грудня 2021 року позов задоволено. Суд ухвалив:

Провести поділ домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 39 від 30.06.2020 року.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_3 частину житлового будинку літера «А., а», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в складі приміщень: 1-1 коридор, площею 7,9 кв.м., 1-2 санвузол, площею 5,2 кв.м., 1-3 частину житлової кімнати розмірами в плані 5,38 м. х 5,97 м., площею 15 кв.м., І коридор, площею 3,5 кв.м., прибудову літ. «а1» в складі приміщень: ІІ кухня, площею 13,7 кв.м., п/д IV частину підвального приміщення розмірами 5,38 х 5,97 м., площею 32,2 кв.м., загальною площею 77,5 кв.м., житловою 15 кв.м., а також господарські споруди: частину навісу діт. «Ж» розмірами в плані 3,25 м. х 5,32 м., 1/2 воріт № 2, 1/2 огорожі № 3, 1/2 частину вимощення І. Площа приміщень що залишається співвласнику з часткою Ѕ більше ніж йому причитається у відповідності до розміру часток у праві власності на домоволодіння на 77,5 кв.м. - 73,2 кв.м. = 4,3 кв.м., в тому числі площа приміщень надземного поверху більше на 45,3 кв.м. - 40,35 кв.м. = 4,95 кв.м., в тому числі площа житлових приміщень менше на 25,2 кв.м. 15 кв.м. = 10,2 кв.м. Вартість вказаної частини домоволодіння, складає 175 134 грн., що дорівнює 50/100 від вартості домоволодіння та відповідає розміру частки в правовстановлюючих документах..

Виділити в натурі у власність ОСОБА_4 частину житлового будинку літера «А», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в складі приміщень: 11-3 частину житлової кімнати розмірами в плані 5,38 м. х 2 м., площею 10,8 кв.м.,1-4 житлова кімната площею 12,3 кв.м., 1-5 житлова кімната площею 12,3 кв.м., п/д: V підвал площею 11,7 кв.м, VI підвал площею 11,0 кв.м., ІV частину підвального приміщення розмірами 5,38 х 2 м., площею 10,8 кв.м., загальною площею 68,9 кв.м., житловою 35,4 кв.м., а також господарські споруди: вбиральню літ. «Г», літній душ літ. «Е», частину навісу діт. «Ж» розмірами в плані 3,25 м. х 5,32 м., 1/2 воріт № 2, 1/2 огорожі № 3, 1/2 частину вимощення І. Площа приміщень що залишається співвласнику з часткою Ѕ менше ніж йому причитається у відповідності до розміру часток у праві власності на домоволодіння на 73,2 - 68,9 кв.м. = 4,3 кв.м., в тому числі площа приміщень надземного поверху більше на 40,35 кв.м.- 35,4 кв.м. = 4,95 кв.м., в тому числі площа житлових приміщень менше на 35,4 кв.м - 25,2 кв.м. = 10,2 кв.м. Вартість вказаної частини домоволодіння, складає 173 634 грн., що дорівнює 50/100 від вартості домоволодіння та відповідає розміру частки в правовстановлюючих документах.

Горище ділиться по лінії розподілу житлового будинку.

Огорожа поділена як річ.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_3 встановити перегородки площею 15,33 кв.м. в приміщенні 1-3 та площею 12,3 кв.м. в приміщенні I на суму 19 050 грн. (Додаток № 7). Кожному співвласнику по 9525 грн.

Співвласнику з часткою 1/2, який виділяється, необхідно влаштувати входи (виходи) в частину будинку, яка пропонується до виділу на суму 16480 грн. (Додаток № 8).

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 7 768,40 грн. з яких: 5 000,00 грн. - витрати на правову допомогу, 768,40 грн. судовий збір.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 лютого 2022 року виправлено описку в резолютивній частині рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06.12.2021 року та у виконавчому листі № 766/2184/19, виданому Херсонським міським судом Херсонської області 13.01.2022 року, а саме вважати вірним, що розмір судових витрат, який підлягає стягненню з ОСОБА_4 становить 5 768,40 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На доведення доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , посилається на те, що судом першої інстанції не з`ясовано, чи має відповідачка змогу оплатити вартість робіт по встановленню перегородок та влаштуванню входів/виходів з визначеної частини будинку, оскільки вказані витрати є непідйомним тягарем для родини, вона є матір`ю двох малолітніх дітей, які проживають у спірному будинку та є вагітною, чоловік якої інвалід третьої групи, не працює. Єдиним джерелом існування родини соціальна пенсія чоловіка.

Істотною обставиною є те, що позивач не проживає у спірному будинку, та саме йому була виділена частина будинку, яка має санвузол, облаштований вихід на двір, а частина будинку, яка виділена відповідачці має туалет та літній душ на вулиці, а вихід треба ще облаштувати. Наведене свідчить про явну несправедливість.

(2) Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка діє від імені ОСОБА_3 , апеляційну скаргу не визнала, просила її відхилити, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції не могли бути враховані обставини (проживання відповідача з дітьми в спірному будинку та безробітного чоловіка-інваліда), адже докази не були приєднані до матеріалів справи та при розгляді справи судом першої інстанції відповідачем проявлена поверхнева зацікавленість у розгляді справи.

Додані до апеляційної скарги документи не свідчать про те, що судом першої інстанції ухвалено протиправне рішення.

Додатково зазначила, що зі слів позивача, його сестра відповідач, покинула місто Херсон у період так званої евакуації влітку 2022 року та проживає в окупованій АР Крим.

ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №584-20-26 від 27.09.2023, виданою Комишанським старостинським округом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка діє від імені ОСОБА_3 , просила розглядати апеляційну скаргу без її участі та позивача.

Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , який фактично вважав за необхідне здійснити виділ (поділ) з урахуванням встановлених щодо відповідачки обставин, а саме виділивши її ту частину, яку суд першої інстанції виділив позивачу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції враховуючи п. 6 ст.3 ЦК України, вирішив здійснити поділ домоволодіння відповідно до другого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 39 від 30.06.2020, оскільки даний варіант найбільш наближений до первинних часток співвласників.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом, 16 липня 2012 року ОСОБА_6 заповів майно сину ОСОБА_3 та дочці ОСОБА_4 по 1/2 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 25.09.2014 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. ( а.с.5)

У свідоцтві про право на спадщину за заповітом зазначено, що житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 750 кв.м.

Житловий будинок, позначений на плані літерою «А» загальною площею 146,4 кв.м., житлова 50,4 кв.м.; господарчі будівлі та споруди: душу - літ. «Е», навісу - літ. «Ж», туалет літ. «Г», огорожа № 2, 3, вимощення № І (а.с. 5).

Право власності на 1/2 частки зареєстровано за ОСОБА_3 , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав та прав власності на нерухоме майно та нерухоме майно та реєстру правп власності (а.с. 6).

За клопотанням представника позивача, ухвалою суду першої інстанції від 25 лютого 2020 року у справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза (а.с. 45).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи судовим № 39, експертом Фесун Л.А. на розгляд суду запропоновано два варіанти виділу 1/2 частини домоволодіння (а.с. 58 - 74).

При обстеженні судовим експертом домоволодіння була присутня відповідачка, позивач був відсутній.

Представником відповідачки до суду першої інстанції подавалася обґрунтована заява щодо обрання варіанту поділу з урахуванням наведених в ній обставин.

Мотиви і доводи апеляційного суду та застосовані норми права

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.

Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зі змісту вказаної статті випливає, що право кожного із співвласників пов`язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.

Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Питання щодо поділу майна, що є у спільній частковій власності, врегульовано статтею 367 ЦК України, у відповідності до якої майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19), від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20).

Згідно з положеннями статті 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Проте, реалізуючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

Частиною першою статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Згідно з частинами першою - третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша, третя статті 364 ЦК України).

Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі № 361/3391/19 (провадження № 61-8410св23).

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідачки подавав письмове клопотання про виклик у судове засідання судового експерта з метою з`ясування питань, які виникли при ознайомленні з висновками експерта; також подавав письмову заяву про визначення частки у спільному майні в якій, посилаючись на те, що саме відповідачка з сім`єю постійно проживає у спірному будинку, має на утриманні двох малолітніх дітей, вагітна, в той час як позивач не проживає у зазначеному будинку та має інше особисте житло, а тому враховуючи наведені обставини просив виділити відповідачці у натурі відповідно до варіанту №2 судової експертизи частину житлового будинку літ. «А» до складу якої входить: приміщення: 1-1 коридор, площею 7,9 кв.м., 1-2 санвузол, площею 5,2 кв.м., 1-3 частину житлової кімнати розмірами в плані 5,38 м. х 5,97 м., площею 15 кв.м., приміщення І коридор, площею 3,5 кв.м., приміщення ІІ кухня, площею 13,7 кв.м., IV частину підвального приміщення розмірами 5,38 х 5,97 м., площею 32,2 кв.м., загальною площею 77,5 кв.м., житловою 15 кв.м., а також господарські споруди: частину навісу діт. «Ж» розмірами в плані 3,25 м. х 5,32 м., 1/2 воріт № 2, 1/2 огорожі № 3, 1/2 частину вимощення №І. ( а.с.135).

Від позивача обґрунтування виділу йому саме тієї частини, яку він зазначив у заяві про уточнення позовних вимог від 13.11.2020 року ( а.с.104), з урахуванням зазначення ним у позові, що у будинку проживає відповідачка з сім`єю, не наведено.

Суд першої інстанції на наведені представником відповідача обставини та додані до них докази, увагу не звернув, оцінку їм не надав.

Наведені у відзиві на апеляційну скаргу щодо відсутності зацікавленості відповідачки у судовому провадженні, не надання обґрунтування та доказів на підтвердження запропонованого варіанту поділу не відповідає дійсності за обставин вищенаведених.

Доводи апеляційної скарги позивачем та його представником не спростовані.

Таким чином, враховуючи що на час ухвалення рішення суду першої інстанції відповідачка постійно проживала у спірному будинку з сім`єю з двома малолітніми дітьми, була вагітною, відповідач у спірному будинку не проживає є доцільним здійснити поділ будинку з урахуванням прав співвласниці, яка постійно проживає у ньому з малолітніми дітьми, користується кухнею та туалетом, окреме влаштування яких при виділу її не потребується, колегія суддів доходить висновку, що частина будинку, яка була виділена ОСОБА_3 має бути виділена ОСОБА_2 , а частина будинку, яка була виділена відповідачці має бути виділена позивачу, а отже:

виділити в натурі у власність ОСОБА_3 частину житлового будинку літера «А», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в складі приміщень: 11-3 частину житлової кімнати розмірами в плані 5,38м.х2м., площею 10,8 кв.м.,1-4 житлова кімната площею 12,3 кв.м., 1-5 житлова кімната площею12,3 кв.м., п/д: V підвал площею 11,7 кв.м, VI підвал площею 11,0 кв.м., ІV частину підвального приміщення розмірами 5,38х2 м., площею 10,8 кв.м., загальною площею 68,9 кв.м., житловою 35,4 кв.м., а також господарські споруди: вбиральню літ. «Г», літній душ літ. «Е», частину навісу літ. «Ж» розмірами в плані 3,25 м.х5,32 м., воріт №2, огорожі №3, частину вимощення І. Площа приміщень що залишається співвласнику з часткою менше ніж йому належить у відповідності до розміру часток у праві власності на домоволодіння на 73,2 68,9 кв.м.= 4,3 кв.м., в тому числі площа приміщень надземного поверху більше на 40,35 кв.м.- 35,4 кв.м. = 4,95 кв.м., в тому числі площа житлових приміщень менше на 35,4 кв.м - 25,2 кв.м. = 10,2 кв.м. Вартість вказаної частини домоволодіння, складає 173 634 грн., що дорівнює 50/100 від вартості домоволодіння та відповідає розміру частки в правовстановлюючих документах;

виділити в натурі у власність ОСОБА_7 частину житлового будинку літера «А., а», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в складі приміщень: 1-1 коридор, площею 7,9 кв.м., 1-2 санвузол, площею 5,2 кв.м., 1-3 частину житлової кімнати розмірами в плані 5,38м.х5,97 м., площею 15 кв.м., І коридор, площею 3,5 кв.м., прибудову літ. «а1» в складі приміщень: ІІ кухня, площею 13,7 кв.м., п/д IV частину підвального приміщення розмірами 5,38х5,97м., площею 32,2 кв.м., загальною площею 77,5 кв.м., житловою 15 кв.м., а також господарські споруди: частину навісу літ. «Ж» розмірами в плані 3,25 м.х5,32 м., воріт №2, огорожі №3, частину вимощення І. Площа приміщень що залишається співвласнику з часткою більше ніж йому належить у відповідності до розміру часток у праві власності на домоволодіння на 77,5 кв.м.-73,2 кв.м. = 4,3 кв.м., в тому числі площа приміщень надземного поверху більше на 45,3 кв.м.-40,35 кв.м. = 4,95 кв.м., в тому числі площа житлових приміщень менше на 25,2 кв.м. 15 кв.м. = 10,2 кв.м. Вартість вказаної частини домоволодіння, складає 175 134 грн., що дорівнює 50/100 від вартості домоволодіння та відповідає розміру частки в правовстановлюючих документах.

На думку судової колегії, не є доречними доводи представника позивача про не проживання відповідачки з трьома малолітніми дітьми у спірному будинку внаслідок виїзду з місця проживання під час війни, окупації м. Херсона.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими в частині не надання судом першої інстанції наведеним відповідачкою обґрунтуванням щодо варіантів поділу, що є підставою для її часткового задоволення.

Проте, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги щодо скасування судового рішення та відмови у задоволенні позову, оскільки вони не ґрунтуються на нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Таким чином, за наведених обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні у вищенаведеній частині. В іншій оскарженій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374,376, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 грудня 2021 року змінити в частині виділу в натурі у власність частин житлового будинку та господарських споруд.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_3 частину житлового будинку літера «А», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в складі приміщень: 11-3 частину житлової кімнати розмірами в плані 5,38м.х2м., площею 10,8 кв.м.,1-4 житлова кімната площею 12,3 кв.м., 1-5 житлова кімната площею12,3 кв.м., п/д: V підвал площею 11,7 кв.м, VI підвал площею 11,0 кв.м., ІV частину підвального приміщення розмірами 5,38х2 м., площею 10,8 кв.м., загальною площею 68,9 кв.м., житловою 35,4 кв.м., а також господарські споруди: вбиральню літ. «Г», літній душ літ. «Е», частину навісу літ. «Ж» розмірами в плані 3,25 м.х5,32 м., воріт №2, огорожі №3, частину вимощення І. Площа приміщень що залишається співвласнику з часткою менше ніж йому належить у відповідності до розміру часток у праві власності на домоволодіння на 73,2 68,9 кв.м.= 4,3 кв.м., в тому числі площа приміщень надземного поверху більше на 40,35 кв.м.- 35,4 кв.м. = 4,95 кв.м., в тому числі площа житлових приміщень менше на 35,4 кв.м - 25,2 кв.м. = 10,2 кв.м. Вартість вказаної частини домоволодіння, складає 173 634 грн., що дорівнює 50/100 від вартості домоволодіння та відповідає розміру частки в правовстановлюючих документах;

Виділити в натурі у власність ОСОБА_7 частину житлового будинку літера «А., а», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в складі приміщень: 1-1 коридор, площею 7,9 кв.м., 1-2 санвузол, площею 5,2 кв.м., 1-3 частину житлової кімнати розмірами в плані 5,38м.х5,97 м., площею 15 кв.м., І коридор, площею 3,5 кв.м., прибудову літ. «а1» в складі приміщень: ІІ кухня, площею 13,7 кв.м., п/д IV частину підвального приміщення розмірами 5,38х5,97м., площею 32,2 кв.м., загальною площею 77,5 кв.м., житловою 15 кв.м., а також господарські споруди: частину навісу літ. «Ж» розмірами в плані 3,25 м.х5,32 м., воріт №2, огорожі №3, частину вимощення І. Площа приміщень що залишається співвласнику з часткою більше ніж йому належить у відповідності до розміру часток у праві власності на домоволодіння на 77,5 кв.м.-73,2 кв.м. = 4,3 кв.м., в тому числі площа приміщень надземного поверху більше на 45,3 кв.м.-40,35 кв.м. = 4,95 кв.м., в тому числі площа житлових приміщень менше на 25,2 кв.м. 15 кв.м. = 10,2 кв.м. Вартість вказаної частини домоволодіння, складає 175 134 грн., що дорівнює 50/100 від вартості домоволодіння та відповідає розміру частки в правовстановлюючих документах.

В іншій оскарженій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2023 року

Головуючий І.В. Склярська

Судді І.В. Вейтас

Л.В. Пузанова