РІШЕННЯ

( заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023

м.Харків

Справа № 639/2476/22

провадження 2/639/450/23

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Семенюк А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні транспортним засобом,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до сина ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні належним йому транспортним засобом та передачі йому автомобіля Mazda 3, сірого кольору , реєстраційний номер НОМЕР_1 для особистого користування.

Позов мотивовано тим,що ОСОБА_1 , як власник автомобіля Mazda 3, 2013 р. випуску, сірого кольору , реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , передав наприкінці 2019 р. сину транспортний засіб, ключі та документи на автомобіль.На протязі декількох років взаємовідносини між сторонами поступово погіршувалися, що привело до їх фактичного припинення, оскільки відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, такими як повага до батьків, тому виникали сварки. У травні 2022 р., як вказує позивач, він звернувся до відповідача з проханням повернути автомобіль, тому як транспортний засіб, на якому позивач пересувався, потребував значних ремонтних робіт. Син відмовив у повернення автомобіля та документів, в зв`язку з чим позивач звернувся до поліції, проте у порушенні кримінального провадження відмовлено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістив, правом надання відзиву на позов не скористався. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно даних Єдиного державного реєстру МВС, станом на 10.11.2022 р. на ім`я ОСОБА_1 зареєстровані такі транспортні засоби: автомобіль марки Mazda 3, 1999, 2013 р. випуску, номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , на обліку з 08.08.2019 р.; автомобіль марки Chevrolet Aveo Sf48 1498.2005 р. випуску, номерний знак НОМЕР_4 , АХС 178071, на обліку з 28.01.2009 р.; автомобіль ВАЗ 21013, 1986 р. випуску , державний номер НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , на обліку з 19.09.2003 р.

Як пояснив позивач, на автомобіль ВАЗ-21013 він видав генеральну довіреність та передав іншій особі, автомобілем Chevrolet Aveo, а придбаний ( привезений з-за кордону) автомобіль Mazda 3, після проведення необхідних ремонтних робіт, передав у користування сину.

Пункт 2 Правил дорожнього руху встановлено права і обов`язки водіїв механічних транспортних засобів. Зокрема, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує транспортний засіб на законних підставах, можуть передати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб ( п.п. 2.2).

У травні 2022 р. ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з вимогою повернути належний позивачу на праві власності автомобіль, отримавши усну відмову. 21.07.2022 р. позивач звернувся до поліції із заявою про вжиття заходів щодо місця встановлення автомобіля, який він надав для користування синові. Як вбачається з довідки СКП ВП № 1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 17.08.2022 р., в ході перевірки був здійснений телефонний дзвінок ОСОБА_2 , який пояснив, що він знаходиться за кордоном та автомобіль придбав за свої кошти. Враховуючи, що відносини, які склалися між сторонами, носять цивільно-правовий характер і мають вирішуватися в судовому порядку, подальший розгляд заяви припинено.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Ц України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За нормами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

Аналіз законодавства дає підстави для висновку: абсолютність прав власника зовсім не означає, що ніхто і ніколи не може їх обмежити. Разом із тим, як вбачається зі ст. 319 ЦК, обмеження права власності не підлягають розширеному тлумаченню.

Закріплений у п. 1 ч. 2 ст. 319 ЦК принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримання власника.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За приписами ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Допоки особа є власником майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом відшкодування матеріальної шкоди, якщо майно не може бути з будь-яких причин повернуто власнику. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж усього часу тривання відповідного правопорушення.

Так, підставою негаторного позову є обставини, що підтверджують право позивача на користування і розпорядження майном, вчинення відповідачем дій, що перешкоджають позивачу використовувати належні йому права.

Умовою задоволення негаторного позову позивача є встановлення судом факту протиправності дій відповідача, задоволення позовних вимог позивача не залежить від наявності вини відповідача. Захист прав і охоронюваних законом інтересів позивачів за негаторним позовом надається судом у формі припинення дій, що порушують право, або відновлення становища, яке існувало до порушення права.

Судом встановлено та відповідачем не заперечується, виходячи з довідки відділу поліції, що він відмовився повертати батькові належний йому на праві власності автомобіль, вважаючи, що транспортний засіб придбано за гроші відповідача.

Отже, судом встановлено противоправну поведінку відповідача, та порушення права позивача на володіння своїм майном, а саме автомобілем Mazda 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не повернуто відповідачем на вимогу власника.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України , необхідно стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 9 ч.1 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265, 274, 280-282 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні транспортним засобом- задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним йому транспортним засобом-автомобілем Mazda 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , зобов`язавши ОСОБА_2 передати автомобіль власнику ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач- ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 );

Відповідач- ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ).

Повне судове рішення складено 22.05.2023 .

СУДДЯ -