Справа № 344/3732/23
Провадження № 2/344/1549/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Домбровської Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Маланія Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом КП Івано-Франківськводоекотехпром до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення та плати за абонентське обслуговування,-

В С Т А Н О В И В:

КП Івано-Франківськводоекотехпром (надалі «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 (надалі «Відповідач») та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення та плати за абонентське обслуговування в розмірі 7 213,63 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що КП «Івано-Франківськводоекотехпром» надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення та плати за абонентське обслуговування до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає громадянка ОСОБА_1 (далі Відповідач»), яка є споживачем.

На сьогодні Відповідачу послуги надаються, однак всупереч вимогам чинного законодавства України, вона не виконала належним чином зобов`язання по оплаті наданих їй послуг, внаслідок чого заборгувала Позивачу 7 213,63грн.

Представник позивача подала заяву про слухання справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом оголошення на сайті суду. Відзиву на позов до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

КП «Івано-Франківськводоекотехпром» визначено виконавцем послуг із централізованого водопостачання та водовідведення та плати за абонентське обслуговування. В обґрунтування позову позивач зазначив, що керуючись Постановою Кабінету Міністрів України № 85 від 02 лютого 2022р. «Про внесення змін до постанови КМУ від 5 липня 2019р. № 690 «Про затвердженя Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення»», відповідно до Закону України від 03.12.2020р. № 1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», керуючись нормами частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-- комунальні послуги», з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу Україниграши, 01.03.2022р. на офіційному сайті КП «Івано-Франківськводоекотехпром» було оприлюднено публічну пропозицію ((оферту) укладення типового індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та нейтралізованого водовідведення (далі - Договір) для споживачів власників співвласників, користувачів) житлових та нежитлових приміщень в багатоквартирному будинку, інших об`єктів нерухомого майна приєднаних до внутріш ньо - будинкових мереж, а також будівель - індивідуальних житлових будинків.

Договір розміщено на офіційному сайті КП «Івано-Франківськводоекотехпром» у вільному доступі та у спосіб, що забезпечує ознайомлення з його змістом кожної особи.

Договір вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному сайті КП «Івано-Франківськводоекотехпром» співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір іншої моделі договірних зідносин.

Пунктом 6 даного Договору передбачено зобов`язання Виконавця (Позивача) щодо надання Споживачу (Відповідачу) послуг централізованого водопостачання та водовідведення відповідної якості та обов`язок Споживача ( Відповідача) щодо своєчасної та в повному обсязі оплати наданих послуг за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, в строки і на умовах, визначених цим Договором.

Даний Договір є договором приєднання, а тому його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується (споживачем).

Фактом приєднання споживача до умов Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що свідчать про його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг.

За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт, або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Актами цивільного законодавста можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконай: публічного договору.

Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повню і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору(відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір , ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму ппавочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма,вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У загадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

З позовної заяви вбачається, що Позивачем надавалися і надаються послуги з водопостачання та водовідведення від надання яких Відповідач не відмовляється, однак своєчасної оплати за надані їй послуги не проводить, завдаючи тим самим шкоди інтересам Позивача.

В період з 01.02.2020 р. по 31.01.2023 р. та станом на 01.02.2023 року заборгованість Відповідача перед Позивачем, за його підрахунком, становить 7213,63, яка складається з:

-2867,66 грн. заборгованість за послуги водопостачання,

-4129,08 грн. заборгованість за послуги водовідведення,

-216,89 грн. плата за абонентське обслуговування.

В зв`язку з великою кількістю боржників, необхідністю детального аналізу їх платоспроможності, фізичною неможливістю охопити одночасно всіх споживачів-боржників, Позивачем частково було пропущено термін позовної давності, а саме в період до 01.02.2020 року.

Як зазначено в позові, загальна заборгованість за послуги централізованого водовідведення та плати за абонентське обслуговування Відповідача перед Позивачем станом на 01.02.2023 р. становить 7213,63 грн. і залишається непогашеною на день звернення до суду, що підтверджується розрахунком суми заборгованості, який додано до позовної заяви.

Пункт 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами /тар и ф ам и, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 статті 9 цього ж Закону, встановлено, що Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» передбачено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Обов`язок споживача щодо своєчасної оплати житлово-комунальних послуг закріплений також пунктом 47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 05.07.2019 р. № 690.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`зання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Позивач зазначає, що не проживання відповідача у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності реєстрації в цій квартирі не звільняє особу від обов`язку нести відповідальність по оплаті ЖКП .

На підтвердження доводів, що викладені у позовній заяві представником позивача додано розрахунок боргу за послуги централізованого водопостачання та водовідведення та плати за абонентське обслуговування між КП «Івано-Франківськводоекотехпром» та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 за період часу з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2023 року нараховано заборгованість у сумі 7213 грн. 63 коп. (а.с.6-8).

Спірні правовідносини регулюються ЦК України, Законами України «Про теплопостачання» і «;Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Згідно статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Згідно статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Наявність договірних відносин між сторонами у справі не встановлена, проте, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно зі статями 322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Отже, враховуючи положення статей 317, 322, 360 ЦК України власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц).

При зверненні до суду, позивачем пред`явлені вимоги мотивовані тим, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом здійснювались запити щодо місця реєстрації відповідача. Відповідно до довідки ВОМІРМП УДМС в Івано-Франківській області від 04.04.2023 зазначено, що за зазначеною адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не значиться.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна дані про право власності за адресою: АДРЕСА_1 , - відсутні.

Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_1 не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , така квартира не належить їй на праві власності, чи така є наймачем спірної квартири відповідно до закону.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі наведеного позовні вимоги є безпідставними, оскільки Позивачем не доведено, що ОСОБА_2 є споживачем його постуг, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем слід залишити за ним.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 13, 78, 81, 141,223, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову КП Івано-Франківськводоекотехпром до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення та плати за абонентське обслуговування,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Домбровська Г.В.

Повний текст рішення складено і підписано 15.05.2023 року.