Справа № 752/1054/21
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саламон О.Б.

за участю секретаря судового засідання Рябенка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дяченко Алли Олегівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

26.04.2023 до Деснянського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві, в якій просить:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця в питанні організації своєчасного прийняття рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви від 10.04.2023 про примусове виконання рішення;

- зобов`язати державного виконавця на підставі заяви від 10.04.2023 вирішити питання щодо прийняття і надіслання скаржнику рішення у відповідності до приписів Закону України "Про виконавче провадження" з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Вимоги скарги обґрунтовано тим, що 23.11.2021 Деснянський районний суд м. Києва ухвалив рішення у справі №752/1054/21 за позовом скаржника до заінтересованої особи, яким стягнуто з останнього на користь скаржника 2 800,00 доларів США боргу та судовий збір у розмірі 840,80 грн. На виконання даного рішення Деснянським районним судом м. Києва видано два виконавчих листа. 10.04.2023 скаржник поштою, реєстрованим поштовим відправленням №010 надіслав на адресу Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву від 10.04.2023 про примусове виконання рішення до якої додав виконавчий документ на суму 2800 доларів США. Згідно відомостей, які містяться на сайті "Укрпошти" про вручення поштового відправлення за № 010 Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) документи отримала 13.04.2023. Отже, з урахуванням дати отримання поданих документів постанова про відкриття виконавчого провадження мала бути винесена 14.04.2023, що зроблено не було. Між тим рішення про повернення виконавчих документів протягом трьох робочих днів також не приймалося. Все це свідчить про протиправну бездіяльність Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). На підставі викладеного, з метою захисту порушених прав, просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою суду від 27.04.2023 постановлено прийняти скаргу до розгляду та призначено судове засідання по справі.

В судове засідання стягувач не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги, при цьому подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд скарги без його участі .

Представник Деснянського ВДВС у м. Києві УМУ МЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явилася, в своїй заяві просила розглядати справу без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається саме на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове, судове рішення залишалося невиконаним. Це призвело б до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

Як встановлено судом, повідомленням старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.04.2023 керуючись п.10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи повернуті заявнику без прийняття до виконання.

У відповідності до відомостей виконавчого листа № 752/1054/21, виданого 25.10.2022 Деснянським районним судом м. Києва у розділі даних боржника значиться адреса: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Деснянського ВДВС м. Києві ЦМУМЮ (м.Київ).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадженняі примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п. 2, 3, 5 ч.1ст. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець встановив обов`язки і права виконавців,обов`язковість вимог виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати, передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, згідно із ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживанням чи перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходження боржника-юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ, який підтверджує, що місцезнаходження боржника-юридичної особи або адресою проживання чи перебування божника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця.

Матеріали скарги не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження порушень державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при відкритті виконавчого провадження.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч.ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії старшого державного виконавця Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Дяченко А.О вчинялися відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження» та є правомірними, а відтак відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 18, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; ст. 6 Конценції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 19, 129-1 Конституції України; ст. ст. 28, 35 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дяченко Алли Олегівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Повний текст ухвали суду складено 17.05.2023.

Суддя О.Б. Саламон