Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1195/23
Провадження № 2/528/331/23
21 листопада 2023 року м. Гребінка
Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Вітківського М.О.,
при секретарях Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка без технічної фіксації засобами в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно стягнутих коштів,-
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернувсь до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить: визнати виконавчий напис, зареєстрований 03 липня 2020 року у реєстрі за № 7907 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович таким, що не підлягає виконанню. Вирішити питання про розподіл судових витрат: стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 643,40 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 , безпідставно стягнуті кошти за виконавчим провадженням № 62702813, відкритому на підставі виконавчого напису №7907 від 03.07.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем у розмірі 17 694 (сімнадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири) 43 копійок.
Даний позов обгрунтовано тим, що 03.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис №7907 про стягнення ОСОБА_1 на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 15 176,80 грн.
03.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною, було відкрито виконавче провадження №62702813 на підставі виконавчого напису №7907 від 03.07.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення ОСОБА_1 на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 15 176,80 грн.
Вважає, що вчинений приватним нотаріусом Гораєм О.С. виконавчий напис №7907 про стягнення ОСОБА_1 на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 15 176,80 грн., з порушенням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» щодо обов`язковості переліку певних документів та факту безспірності заборгованості, гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів на підставі яких здійснюється стягнення.
Зазначає, що приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, не було враховано обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі, вже нечинні і повинен був відмовити ТОВ «Фінфорс» у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат».
Вказує, що неповідомлення ОСОБА_1 про вчинення виконавчого напису №7907 від 03.07.2020 року, свідчить про відсутність безспірності заборгованості боржника, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Крім того, за виконавчим провадженням №62702813, що відкрите на підставі виконавчого напису №7907 від 03.07.2020 року, було безпідставно стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» кошти у сумі 17 694,43 грн.
З огляду на вказане, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
28 вересня 2023 року відділом ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, на запит суду щодо доступу до персональних даних, надано відомості про те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.26).
Ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 28.09.2023 року відкрито спрощене позовне провадження за вищевказаною позовною заявою, з повідомленням і викликом сторін. Встановлено строк для подання відповідних заяв по суті. Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» копію виконавчого напису від 03.07.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №7907, а також належним чином завірені матеріали вчинення виконавчого напису від 03.07.2020 року зареєстрованого в реєстрі №7907; від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. копію виконавчого напису № 7907 від 03.07.2020 року, а також належним чином завірені матеріали вчинення виконавчого напису від 03.07.2020 року зареєстрованого в реєстрі №7907. (а.с.27-30).
24.10.2023 року на виконання ухвали суду від 28.09.2023 року від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. надійшла копія постанови про закінчення виконавчого провадження № 62702813 з додатками. (а.с.92-115).
21.11.2023 року позивач у судове засідання не з`явився він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, натомість від нього засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.
З огляду на положення ст.128 ЦПК України, він вважається таким, що належним чином сповіщений про день і час розгляду справи.
Третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, судова кореспонденція ним не отримана, конверт повернувся до суду «адресат відсутній за вказаною адресою».
Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. в судове засідання не з`явилася вона належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Від неї не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи.
За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Згідно ухвали суду від 21.11.2023 року суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.
Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи вбачається, що 03.08.2022 року ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області справа №528/670/22 (провадження 2-з/528/11/22) вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №62702813, відкритому на підставі виконавчого напису №7907 від 03.07.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості. (а.с.8).
Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.09.2019 по 11.03.2020 року включно, сума заборгованості складає: 15 176,80 грн., в тому числі 6 100,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 6 039,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3 037,80,00 грн., - заборгованість за штрафами та пенею. (а.с.45).
03.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., було відкрито виконавче провадження №62702813 на підставі виконавчого напису №7907 від 03.07.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 15 176,80 грн. (а.с.14).
31.08.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на виконання виконавчого напису №7907 від 03.07.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 15 176,80 грн. (а.с. 15,15 зворот).
Із довідки ТОВ «МЕТРО Кеш енд Кері Україна» про доходи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з якої вбачається, що на виконання ВП №62702813 від 31.08.2020 року у період з вересня місяця 2020 року по квітень місяць 2021 року утримано грошові кошти у сумі 17 694,43 грн. (а.с.16).
Із наданих суду документів приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., вбачається, що 05.08.2022 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 62702813 в зв`язку із повною сплатою боргу ОСОБА_1 (а.с.34).
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.
Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість скарг суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.
У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.
Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Даний правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі №6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі №6-141цс14.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що між позивачем та відповідачем існує спір щодо розміру заборгованості за вищевказаним кредитним зобов`язанням, тому не вбачається ознак його безспірності.
Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».
Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Як вбачається із належної в матеріалах справи копії кредитного договору № 614863-А від 25.07.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «СС ЛОУН» (а.с.37-77), останній нотаріально не посвідчений.
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких обставин, враховуючи те що відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом не надав відзиву на позов, не виконав ухвали суду про витребування доказів, не додав відповідних доказів, які б підтверджували безспірність заборгованості позивача, відсутність доказів направлення позивачу письмової вимоги про усунення порушень договору та виконання боржником своїх зобов`язань у добровільному порядку, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. та зареєстрований в реєстрі за №7907 від 03.07.2020 року, слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням норм законодавства для здійснення даного виду нотаріальних дій.
Окрім того, предметом спору є також вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно стягнутих грошових коштів за виконавчим провадженням №62702813, відкритого на підставі виконавчого напису №7907 від 03.07.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. у розмірі 17 694 (сімнадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири) грн. 43 коп.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї; якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Так, під час судового розгляду встановлено, що виконавчий напис від 03.07.2020 року №7907, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості у розмірі 15 176,80 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню.
Тобто правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.
Разом з цим, позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача на свою користь безпідставно стягнутих коштів в сумі 17 694 (сімнадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири) грн. 43 коп., які були відраховані з його заробітної плати, що підтверджується даними відповідної довідки (а.с.16). При цьому, як вже зазначалось вище, сума боргу за яким видавався виконавчий напис становить 15 176,80 грн.
Оскільки суд прийшов до висновку, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, то й стягнення на його підставі грошових кошів з позивача на корись відповідача є протиправним, а тому позовні вимоги в означеній частині підлягають задоволенню. При цьому, суд враховує, що вказана безпідставно стягнута сума не підпадає під перелік випадків, коли безпідставно набуте не підлягає поверненню відповідно до вимог ст.1215 ЦК України.
Отже з відповідача на користь позивача належить стягнути безпідставно стягнуту суму в розмірі 15 176 (п`ятнадцять тисяч сто сімдесят шість) грн. 80 коп.
Грошові кошти, які були утримані з позивача як витрати виконавчого провадження, стягнуті не на користь відповідача не є безпідставно стягнутими, оскільки підставою їх набуття є постанова приватного виконавця у виконавчому провадженні №62702813.
Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій.
За викладених обставин, відсутні підстави для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 2 517,63 грн.
Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь позивача ОСОБА_1 належить стягнути витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду та заяви про забезпечення позову у сумі 2 643,40 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 274, 279, 259, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-
в и р і ш и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно стягнутих коштів - задовольнити частково.
Визнати виконавчий напис, зареєстрований 03 липня 2020 року у реєстрі за № 7907 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславовичем таким, що не підлягає виконанню.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 03.08.2022 року шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №62702813, відкритому на підставі виконавчого напису №7907 від 03.07.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку тобто, роз`яснюється, що апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Складання повного тексту судового рішення відкласти не більше як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи, і визначити кінцеву дату складення повного судового рішення 26.11.2023 року.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).
Повний текст рішення виготовлено 23.11.2023 року.
Суддя М. О. Вітківський