Справа № 536/1033/22
Провадження № 2-др/536/6/23
10 травня 2023 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - Реки А.С.,
за участю секретаря судового засідання Клонової І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області заяву представника позивача адвоката Фесенко Юлії Олександрівни про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Щербанівська сільська рада Полтавського району Полтавської області про визначення місця проживання дитини,-
В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Щербанівська сільська рада Полтавського району Полтавської області про визначення місця проживання дитини.
Представником позивачки - адвокатом Фесенко Юлією Олександрівною подано заяву про стягнення судових витрат по справі № 536/1033/22. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 квітня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Щербанівська сільська рада Полтавського району Полтавської області про визначення місця проживання дитини. У відповідності до норм ст. 15 ЦПК України, ст.55 Конституції України та положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», між адвокатом Фесенко Юлією Олександрівною та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № 16/06/22 з метою захисту законних прав та інтересів позивачки. При укладенні такого договору, адвокатом було взято на себе обов`язок надавати правничу допомогу при ініціювання звернення до суду щодо зміни місця реєстрації неповнолітньої дитини. Проте, після отримання відповідної інформації від органів реєстрації та територіальних громад було встановлено, що син позивачки та відповідача з моменту народження й по цей час ніде не зареєстрований, а тому, з огляду на відсутність погодження між сторонами щодо конкретного місця реєстрації дитини, прийнято рішення щодо необхідності звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Тому, 15.08.2022 між адвокатом Фесенко Ю.О. та Ваган О.М. було укладено Додаткову угоду до Договору № 16/06/22 від 16.06.2022, якою внесено зміни в два пункти основного договору щодо обсягу виконуваної роботи та порядку проведення розрахунків. В ході розгляду судової справи № 536/1033/22 позивачкою понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн., що підтверджується доданими до матеріалів заяви доказами, а саме договором, додатковою угодою, розрахунком, актом виконаних робіт.
Представник відповідача надав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. В обґрунтування клопотання посилається на те, що внаслідок використання системи «Електронний суд» представник позивачки уникла витрат на роздруківку матеріалів позовної заяви та її додатків, а також клопотань по справі. Вважає, що обсяг додатків не відповідає заявленому розміру витрат на правову допомогу, та представник позивачки не обґрунтувала обсяг робіт із надання правової допомоги. Зазначає, що участь адвоката Фесенко Ю.О. в судових засіданнях в режимі відеоконференції виключала значні витрати на проїзд до м. Кременчука для участі в судових засіданнях, час участі адвоката у судових засіданнях є незначним, а тому сума витрат на правову допомогу не відповідає фактичним обставинам справи. Просить суд зменшити розмір витрат на правову допомогу позивачки ОСОБА_1 , представником якої є адвокат Фесенко Юлія Олександрівна, із заявлених 6000 грн. до 3000 грн.
Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Фесенко Ю.О. в судове засідання не з`явилася, надала в провадження суду заяву, в якій просила суд провести розгляд клопотання про стягнення судових витрат без її участі та участі позивача ОСОБА_1 .
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Єрмоленко О.В. в судове засідання не з`явився, надав в провадження суду заяву, в якій просив суд провести розгляд клопотання про стягнення судових витрат без його участі та участі відповідача ОСОБА_2 .
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Щербанівська сільська рада Полтавського району Полтавської області уповноважених представників в судове засідання не направили, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно з ч.1, 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Згідно частиною першою ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до частини третьої ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішення після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Частиною першою ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з частинами першою, третьою ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Положення частини другою ст. 137 ЦПК України передбачають, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до положень вказаної вище статті, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В силу частин третьої, четвертої ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частиною п`ятою ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
При цьому неспівмірність витрат на правничу допомогу й передбачених законом критеріїв є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу.
Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі № 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19.
Як зазначено Верховним Судом в постановах від 10 грудня 2019 року у справі № 160/2211/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2610/19 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
При визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суті виконаних послуг та витраченого адвокатом часу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що станом на дату подання позовної заяви до Кременчуцького районного суду Полтавської області вартість наданих юридичних послуг складала 3000 гривень (а.с.8).
До закінчення судових дебатів у справі представник позивачки зробила заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
01 травня 2023 року представником позивачки було подано заяву про стягнення судових витрат, згідно якої судові витрати на правничу допомогу, понесені в ході розгляду справи №536/1033/22, складають 6000 гривень. До матеріалів заяви долучено договір №16/06/22 про надання правової допомоги від 16 червня 2022 року, із якого вбачається, що між адвокатом Фесенко Ю.О. та Ваган О.М. укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого ОСОБА_1 доручає, а Фесенко Ю.О. відповідно до чинного законодавства України приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження захищати законні права та інтереси ОСОБА_1 в обсягах та умовах, встановлених договором та домовленістю сторін.
З розрахунку №1 суми гонорару за надану правничу допомогу від 29 квітня 2023 року адвокатом Фесенко Ю.О. надано наступні послуги:
Консультування з питань зміни місця реєстрації та місця проживання неповнолітньої дитини у відповідності до діючого законодавства та судової практики вартістю 300 гривень;
Підготовка та направлення п`яти адвокатських запитів, вартістю 300 гривень кожний, на загальну суму 1500 гривень;
Підготовка та подання до Кременчуцького районного суду Полтавської області позовної заяви про визначення місця проживання дитини з матір`ю вартістю 1500 гривень (фіксована ставка);
Підготовка та подання до Кременчуцького районного суду Полтавської області додаткових пояснень у справі №536/1033/22 вартістю 1000 гривень;
Підготовка та подання до Кременчуцького районного суду Полтавської області клопотання про витребування висновку про доцільність визначення місця проживання дитини №13-02/23-В по справі №536/1033/22 вартістю 500 гривень;
Участь у шести судових засіданнях в режимі відеоконференції вартістю 200 гривень за кожне, на загальну суму 1200 грн. (фіксована ставка).
Також, адвокатом надано копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги №16/06/22 від 16 червня 2022 року та акт №1 прийому-передачі наданих юридичних послуг, із якого вбачається, що адвокат Фесенко Юлія Олександрівна в період з 16 червня 2022 року по 25 квітня 2023 року надала ОСОБА_1 якісно та у встановлений строк послуги на загальну суму 6000 гривень.
У заявленому представником відповідача клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу не доведено належними, достатніми та переконливими доказами неспівмірності вказаних витрат, хоча обов`язок доведення цього покладається саме на сторону, яка заявляє таке клопотання (ч. 6 ст. 137 ЦПК України, висновок, викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі № 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19).
Враховуючи умови договору про надання правової допомоги, кількість складених і підписаних адвокатом процесуальних документів від імені та в інтересах позивачки, суд дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Доводи представника відповідача про відсутність документального обґрунтування суми втрат на правничу допомогу та щодо відсутності у сторони позивача витрат на роздруківку та направлення поштою документів, витрат на проїзд до Кременчуцького районного суду Полтавської області суд відхиляє, оскільки представником позивачки було надано детальний розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу межах цієї справи, згідно якого адвокатський гонорар встановлено в фіксованому розмірі (тобто гонорар адвоката встановлений сторонами договору та не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним) та погодинній оплаті, та в якому відсутні витрати на роздруківку, поштову пересилку документів та проїзд до суду.
Оцінивши надані представником позивачки докази, суд дійшов висновку, що витрати позивачки на правничу допомогу є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критеріям реальності та розумності їхнього розміру.
За таких обставин, з урахуванням складності справи, яка розглядалася у загальному позовному провадженні, обсягу матеріалів у справі, кількості підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи в суді, значення справи для сторони та враховуючи критерій розумності розміру адвокатських витрат, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та зменшенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 81, 137, 141, 247, 263-265, 270, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Щербанівська сільська рада Полтавського району Полтавської області про визначення місця проживання дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , понесені в ході розгляду справи витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення складено 19 травня 2023 року.
СуддяА. С. Река