ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2163/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Дядейко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ТОВ „СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №09.09.2019-010000071 від 27.08.2019 року в розмірі 10 680 грн. та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору, відповідач зобов`язалася здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші передбачені договором платежі.

Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути з урахуванням штрафних санкцій.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити повністю, з підстав викладених у позові та відповіді на відзив.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслали. Про причину неявки суд не повідомили. При цьому представником відповідача було подано відзив на позов, у якому останній просив суд відмовити у задоволені позову в повному обсязі, з підстав заперечення дійсності, укладення кредитного договору, а також отримання за нею коштів.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Суд бере до уваги, що відповідач та її представник були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, а враховуючи строки розгляду справи і той факт, що справа перебуває у провадженні більше року, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторони відповідача, яка була належним чином повідомлена про день та час судового засідання.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 27.08.2019 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір 27.08.2019-100004201.

Відповідно до п.1.1 якого за цим Договором кредитор зобов`язується надати кредит козичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

Договір № 27.08.2019-100004201 укладений на строк до одного місяця (п.8.1. договору), кредит наданий на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника (п.1.2 договору), внаслідок чого цей договір не є договором про споживчий кредит та на нього не поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», так як відповідно до п.1 ч.2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на: … кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.

Відповідно до заявки та підтвердження укладення кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 6 000,00 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 09.09.2019 року та платою за користування кредитом у розмірі 1 680 грн.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у визначеному договором розмірі,що підтверджується квитанцією № 162297600 від 27.08.2019 року.

09.09.2019 року позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 09.09.2019-010000071 з аналогічними умовами як в попередньому договорі. За заявою позичальника про перекредитування/зарахування від 09.09.2019 року та на підставі ст. 601 ЦК України, сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог.

Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 6000,00 грн. за кредитним договором № 09.09.2019-010000071 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 6000,00 грн. за кредитним договором № 27.08.2019-100004201 від 27.08.2019.

Відповідно до п.п.4.1 договору позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів за користування ними шляхом внесення в касу Кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту до 23.09.2019 року; Проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який Кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані Кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

В подальшому відповідач пролонгував строк користування кредитом відповідно до п.2.7 кредитного договору до 07.10.2019 року, за що сплатив проценти щодо пролонгованого кредиту у розмірі 1 680,00.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

При цьому, відповідач не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту, чим порушує прийняті на себе договірні зобов`язання.

При цьому суд не бере до уваги,твердження представника відповідача заперечення дійсності, укладення кредитного договору, а також отримання за нею коштів, з наступних підстав.

Як, встановлено вище, 28.12.2018 року сторони уклали письмову згоду, у якій містились зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, а саме в п.п.11.1 кредитного договору №28.12.2018-100006291.

Даний пункт є письмовою згодою сторін, у якій міститься нижче наведені зразки відповідних аналогів власноручних підписів позичальника та кредитора, які переведені у електронну форму засобами механічного копіювання.

Сторони домовились, що вищевказані аналоги власноручних підписів є частиною даної письмової згоди сторін. Сторони дійшли згоди відносно того, що всі документи, підписані/засвідчені вищевказаними аналогами власноручного підпису, в тому числі електроні, вважаються підписаними сторонами власноруч та не можуть бути визнані недійсним через їх форму. Сторони погодились, що вказані аналоги власноручного підпису можуть використовуватись для підписання звернень про укладення кредитних договорів, акцептів кредитних договорів, інших документів, які будуть підписуватись сторонами у майбутньому.

Зазначений кредитний договір №28.12.2018-100006291 від 28.12.2018 року укладений у паперовій письмовій формі, підписаний власноручними підписами сторін, факт його дійсності та укладення відповідачем не заперечується.

Саме вказаний аналог власноручного підпису відповідач використала при укладенні кредитних договорів №27.08.2019-100004201, № 09.09.2019-010000071 .

Крім того, при вході в особистий кабінет позичальника при укладенні договорів №27.08.2019-100004201, №09.09.2019-010000071, відповідачем було використано фінансовий номер телефону НОМЕР_2 , що підтверджується довідками ТОВ «Споживчий центр» №1306, №1307 від 25.09.2020 року.

В паперовому кредитному договорі №28.12.2018-100006291 від 28.12.2018 року ОСОБА_1 зазначила в якості фінансового свій номер телефону: НОМЕР_2 . Крім того, на поштовому конверті звернення до Товариства, ОСОБА_1 також зазначає номер телефону НОМЕР_2 . Отже, зазначені докази підтверджують в повній мірі факт належності відповідачу номеру телефону: НОМЕР_2 .

Саме на цей номер телефону НОМЕР_2 був відправлений та доставлений одноразовий ідентифікатор "7D893", яким був підписаний кредитний договір №27.08.2019-100004201 від 27.08.2019 року, що підтверджується довідкою ТОВ «Старт-мобайл» №24-09/20-1 від 24.09.2020 року.

Саме на цей номер телефону був відправлений та доставлений одноразовий ідентифікатор "R9695", яким був підписаний кредитний договір №09.09.2019-010000071 від 09.09.2019 року, що підтверджується довідкою ТОВ «Старт-мобайл» №24-09/20-2 від 24.09.2020 року.

Таким чином, кредитні договори №27.08.2019-100004201, №09.09.2019-010000071 зокрема, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепти) та заявки до кредитних договорів №27.08.2019-100004201, №09.09.2019-010000071, які є його невід`ємними частинами, підписані відповідачем двома підписами позичальника, використання яких дозволено ст.207 Цивільного кодексу України та ст.12 Закону України "Про електронну комерцію": - аналогом власноручного підпису позичальника, зразок якого міститься у письмовій згоді сторін, яка включена у п.11.1 паперового письмового кредитного договору №28.12.2018-100006291 від 28.12.2018 року, який підписаний власноручними підписами сторін; - одноразовими ідентифікаторами (7D893, R9695), надісланими смс-повідомленням на належний відповідачу фінансовий номер телефону: НОМЕР_2 .

Вказані кредитні договори укладені відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлює, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З наведеного вбачається, що кредитні договори №27.08.2019-100004201, №09.09.2019-010000071 укладені у повній відповідності з чинним законодавством, зокрема, зі ст. 207 Цивільного кодексу України та Законом України «Про електронну комерцію».

Також, відповідач підтвердила вчинення правочинів прийняттям виконання за кредитними договорами №27.08.2019-100004201, №09.09.2019-010000071.

Так, 27.08.2019 року позивач перерахував на картку відповідача № НОМЕР_3 суму кредиту у розмірі 6000,00 грн. відповідно до кредитного договору №27.08.2019-100004201, що підтверджується листом АТ «Альфа-Банк» №81254-53-б/б від 24.09.2020 року, карткою субконто по договору №27.08.2019-100004201; квитанцією ТОВ «ФК «Елаєнс» №162297600 та довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 24.09.2019 року, яка безпосередньо здійснювала переказ цих грошових коштів на підставі договору № про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку), про успішне перерахування платежу у розмірі - 6000,00 грн. отримувачу платежу.

Крім того, відповідач погасила відсотки за кредитними договорами №27.08.2019-100004201, №09.09.2019-010000071, про що свідчить квитанція № від 09.09.2019 року та прибутковий касовий ордер №4261 від 23.09.2019 року.

Отже, вищезазначені докази в повній мірі підтверджують, як факт перерахування позивачем відповідачу грошових коштів в розмірі 6000,00 грн. на її картку № НОМЕР_3 , так і факт проведення відповідачем часткової оплати за кредитними договорами №27.08.2019-100004201, №09.09.2019-010000071.

Відповідач підтвердила також укладення договору №09.09.2019-010000071 від 09.09.2019 року, сплативши відсотки за попереднім договором.

Позичальник виконав п.2.2 укладеного договору №09.09.2019-010000071 від 09.09.2019 року, який визначає порядок перекредитування: «Кредитор має право не видавати Кредит, якщо у Позичальника наявна заборгованість перед Кредитором з процентів за користування, штрафу, що підлягає до сплати згідно із раніше укладеними сторонами договорами. Для отримання Кредиту Позичальник зобов`язаний погасити цю заборгованість в термін один день з дня укладення договору».

Таким чином, позичальник, щоб отримати кредит за новим договором повинен сплатити відсотки та наявний штраф за попереднім договором, інакше кредит він не отримає. В даному випадку позичальник якраз в особистому кабінеті, в день укладення нового договору, заплатив відсотки, для того, щоб у кредитора виник обов`язок видати йому кредит, який він зарахував в обов`язок повернути кредит за попереднім договором.

Таким чином, виконанням п.2.2. оферти і проведенням оплати в особистому кабінеті позичальник підтвердив укладення договору.

За останнім з укладених кредитних договорів №09.09.2019-010000071 від 09.09.2019 року. відповідач, тіло кредиту та відсотки за користування не повернув, та з заявою про зарахування/перекредитування до позивача не звертався, прострочивши повернення тіла кредиту на 21 день.

Станом на теперішній час заборгованість відповідача за кредитним договором №09.09.2019-010000071 від 09.09.2019 року складає (6 000,00 грн. тіло + 1 680,00 грн. відсотки +3 000 гр. штрафи) = 10 680,00 грн.

Крім того, на дані правовідносини не поширюється дія Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування».

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» викладена в новій редакції, яка визначає, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, з дати набрання чинності спеціального Закону України «Про споживче кредитування», а саме з 10.06.2017 року відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування регулюються спеціальним законом - Законом України «Про споживче кредитування», а не Законом України «Про захист прав споживачів». Тому посилання позивача на ст.11 та інші норми Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними.

Відповідно до п.1, ч.2, ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на: договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця;

Відповідно до п.8.1. кредитного договору цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє протягом 28 днів, тобто укладений на строк до одного місяця.

Таким чином, кредит виданий позивачем відповідачу не є споживчим. Відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у відповідача немає обов`язку надавати позивачу паспорт кредиту. Тим не менше задля прийняття позичальником усвідомленого рішення та задля зручності надання інформації кредитор до укладення договору надав позичальнику всю необхідну інформацію у обсязі та формі, встановлених Законом України «Про споживче кредитування».

З наведеного вбачається, що належними та допустимими доказами підтверджується як факт укладення кредитного договору №09.09.2019-010000071 від 09.09.2019 року відповідно до ст.207 Цивільного кодексу України та ст.12 спеціального Закону України «Про електронну комерцію», так і факт отримання грошових коштів відповідачем, згідно заяви про перекредитування/зарахування від 09.09.2019 року.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 10 680 грн.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1 921 грн.

Керуючись стст. 526, 629, 634, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, стст. 141, 274-279, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ТОВ „СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" 10 680 грн. заборгованості за кредитним договором №09.09.2019-010000071, 1921 грн. судового збору, а всього 12 601 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Суддя :