Справа №751/2856/22
Провадження №2/751/22/23
Рішення

Іменем України

09 травня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

при секретарі Мороз М. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (не з`явився)

представник позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3 (не з`явилась)

представник позивача ОСОБА_4 (не з`явився)

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 1 114 300 гривень, суми інфляційних втрат у розмірі 181 824 гривень 55 копійок, суми 3 % річних у розмірі 19 909 гривень 32 копійки та суми сплаченого судового збору у розмірі 12 405 гривень.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності із Договором позики вiд 01.02.2021 року позикодавець ОСОБА_1 передав у власність, а позичальник ОСОБА_3 прийняла у власність гроші в сумі 1 125 000 гривень, із зобов`язанням повернути позикодавцю таку ж саму суму грошей до 31 грудня 2021 року. Факт отримання позичальником грошей за Договором посвідчувався виданою нею розпискою від 01.02.2021 року. Інших договірних відносин між позивачем і відповідачем не було. До вказаної у Договорі дати - 31 грудня 2021 року, позичальник не виконала взяті на себе зобов`язання по Договору з повернення позикодавцю всієї суми позики, натомість звернулася з письмовою заявою від 31.01.2022 року до позикодавця про розстрочення існуючої заборгованості в сумі 1 124 300 гривень, шляхом сплати щомісячно 18 800 гривень, протягом наступних 60-ти місяців. Позивачем було зроблено усне застереження позичальнику, що у випадку порушення передбаченого у її заяві графіку розстрочення повернення позики, він звертатиметься до суду. Проте, відповідач не дотрималася графіку розстрочення повернення позики. Починаючи із 13.02.2022 року повернення позики відповідачем не здійснюється.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10.08.2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.09.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові та наявні у справі докази.

Відповідач з`явилась у судове засідання 12.12.2022 року, заявила клопотання про відкладення судового розгляду для ознайомлення матеріалами справи.

У послідуючі судові засідання відповідач та її представник не з`явились. Від представника відповідача 09.05.2023 року надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій представник просить відмовити у задловоленні позову про стягнення заборгованості в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 181824 грн 55 коп та 3% річних в розмірі 19909 грн 32 коп.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 01.02.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали Договір позики, відповідно до якого відповідач отримала кошти у розмірі 1125000 гривень, із зобов`язанням повернути Позикодавцю таку ж саму суму грошей, до 31 грудня 2021 року. Відповідно до п.2 а) договір позики є безпроцентним. Відповідно до п.4 вказаного договору, при неповерненні суми позики своєчасно, позикодавець вправі буде пред`явити цей договоір до стягнення в строки та у порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотків річних від простроченої суми. (а.с.5-6).

Відповідачем ОСОБА_3 01.02.2021 року було складено розписку в отриманні грошей по договору позики ( а.с.7-8).

31.01.2022 року ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_1 із заявою про розстрочку існуючої заборгованості в сумі 1 124 300 грн шляхом сплати щомісячно 18 800 грн протягом наступних 60-ти місяців (а.с.9).

31.01.2022 року, 10.02.2022 року та 12.02.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладені додаткові угоди до договору позики від 01.02.2021 року у зв`язку з поверненням позичальником позикодавцю відповідно 700 грн, 7000 грн та 3000 грн (а.с.10,11,12).

Відповідно до листа від 27.07.2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із вимогою щодо повернення боргу у сумі 1114300 гривень (а.с.13), який згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_3 отримала 28.07.2022 року (а.с.16).

Згідно із розрахунком сума 3% річних за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором позики від 01.02.2021 року складає 19 909 гривень 32 копійки (а.с.17).

Згідно із розрахунком сума інфляційних витрат складає 181 824 гривень 55 копійок (а.с.18).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною другою ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законодавством, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частина 1 статті 545 ЦК України встановлює, що прийнявши виконання зобов`язання кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу ( стаття 1050 Цивільного кодексу України)

Оскільки відповідачка, суму позики не повернула, у договорі сторони домовились , що при неповерненні суми позики своєчасно, позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки та у порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотків річних від простроченої суми, суд дослідивши докази у справі , дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повній сумі.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за позови майнового характеру, який подано фізичною особою, справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 12405 гривень.

Керуючись статтями 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 1 114 300 гривень, інфляційні втрати у розмірі 181 824 гривні 55 копійок, 3 % річних у розмірі 19 909 гривень 32 копійки, всього - 1316033 гривні 87 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 12 405 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 12 травня 2023 року

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: ОСОБА_3 (місце проживання : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя С. М. Ченцова