Справа № 698/954/23
Провадження № 2/698/283/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 листопада 2023 р. суддя Катеринопільського районного суду Черкаської області Лазаренко В.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд доходить висновку про те, що ця позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 177 ЦПК України з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів даної позовної заяви, остання у своїй прохальній частині містить вимогу немайнового характеру.

Разом з тим, судом встановлено, що у порушення зазначеної вимоги процесуального законодавства позивачка до позовної заяви не додала документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, посилаючись на те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

За змістом ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Таким чином, позивач, який вважає себе споживачем, при зверненні до суду у відповідності до вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а також підтвердження, що позивач має статус споживача, якого звільнено від сплати судового збору у відповідності до вимог Закону України «Про захист споживачів».

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у справі № 638/6060/18 від 12.08.2020 року.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 року справа № 757/40852/17, провадження № 61-3024св21, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Так, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі № 638/6060/18 (провадження № 61-2657св/19) зверталась увага, що для застосування ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» має бути встановлено, що позов пов`язаний з порушенням прав споживача.

Отже, для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено такого способу захисту цивільних прав як визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Аналіз позовної заяви та доданих до неї документів свідчить про те, що позивачка не погоджується з діями нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, щодо самої процедури вчинення виконавчого напису.

Таким чином, виходячи зі змісту позовної заяви, вбачається, що спір між сторонами виник саме на підставі відносин, які регулюються ЦК України та Законом України «Про нотаріат», а не Законом України «Про захист прав споживачів».

У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що позовні вимоги ОСОБА_1 пов`язані з порушенням її прав як споживача фінансових послуг, а тому судовий збір має бути сплачено на загальних підставах.

За правилом ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

За правилом п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, враховуючи положення зазначених норм статей, а також те, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684 грн., за заявлену у позовній заяві вимогу немайнового характеру позивачці необхідно сплатити 1073 грн. 60 коп..

Разом з тим, оскільки позивачкою подано до суду позовну заяву через Електронний суд, тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, враховуючи положення зазначеної правової норми, за заявлену у позовній заяві вимогу немайнового характеру позивачці необхідно сплатити судовий збір у розмірі 858 грн. 88 коп. (0,8 від 1073 грн. 60 коп.).

Згідно вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 185 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у звільненні від сплати судового збору за подачу позовної заяви до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишити без руху та надати позивачці строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків у строк, встановлений судом, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Лазаренко