ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2262/23
провадження № 2/753/3079/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2023 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Маркєлової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Іващенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

10.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до ДП «Адміністрація морських портів України», в якому просить:

- поновити його на посаді аналітика консолідованої інформації 1 категорії відділу досліджень та аналізу служби аналізу та управління ризиками апарату Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з дати звільнення - 10.01.2023;

- стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі.

Документ сформований в системі «Електронний суд».

13.02.2023 представник відповідача - адвокат Мельников Д.С. подав клопотання про залишення позовної заяви без руху з огляду на невідповідність вимогам, викладених у п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Документ сформований в системі «Електронний суд».

Ухвалою від 13.02.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Первинну профспілкову організацію працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів»; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті в судове засідання на 13.03.2023 о 12 год. 30 хв.; установив строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 13.03.2023, суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху, оскільки представник відповідача зареєстрований в підсистемі «Електронний суд» та отримує документи у справі в особистому кабінеті; відклав розгляд справи на 10.04.2023

13.03.2023 та 15.03.2023 представник відповідача - адвокат Мельников Д.О. подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Документ сформований в системі «Електронний суд».

Ухвалою від 20.03.2023 суд задовольнив клопотання представника відповідача - адвоката Мельникова Д.О. про участь в судовому засіданні, яке призначене на 10.04.2023 на 14 год. 00 хв., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

10.04.2023 суд відклав розгляд справи на 17.05.2023 на 16 год. 00 хв., оскільки через технічну несправність обладнання у представника відповідача - адвоката Мельникова Д.О. не вдалось установити з ним зв`язок.

14.04.2023 представник відповідача адвокат Солодовников А.В. подав відзив на позов. Клопотання про подовження строку на подачу відзиву суду не заявляв, причин пропуску встановленого в ухвалі суду строку на подання відзиву не зазначив. Документ сформований в системі «Електронний суд».

15.04.2023 позивач подав відповідь на відзив, у якому просив залишити відзив без розгляду, оскільки його подано з пропуском встановленого в ухвалі суду строку без поважних причин. Документ сформований в системі «Електронний суд».

18.04.2023 представник відповідача адвокат Солодовников А.В. подав клопотання про залишення позовної заяви без руху. Документ сформований в системі «Електронний суд».

16.05.2023 представник відповідача - адвокат Солодовников А.В. подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Документ сформований в системі «Електронний суд».

16.05.2023 позивач подав:

- заяву про розгляд справи без його участі;

- додаткові пояснення у справі. Документ сформований в системі «Електронний суд».

Ухвалою від 17.05.2023 суд відмовив у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Солодовникова А.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду, оскільки заява подана з порушенням строку, встановленого ч. 2 ст. 212 ЦПК України.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату і час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Щодо клопотання представника відповідача - адвоката Солодовникова А.В. про залишення позовної заяви без руху, суд зазначає таке.

На обґрунтування клопотання представник відповідача зазначив, що вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є тотожною до вимоги про стягнення заробітної плати, тому не може бути віднесена до категорії пільгових вимог, за подання яких згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не сплачується. Крім того, посилався на те, що в постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 910/6968/16 викладено висновок про те, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 часини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачу у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати. Тобто, позивач зобов`язаний був подати до суду докази сплати судового збору за розгляд цієї позовної вимоги.

Позивач у письмових поясненнях на клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху зазначив, що він звільнений від сплати судового збору в частині вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19 викладено висновок про те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу входить до структури заробітної плати.

Відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначив, що він на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про заробітну плату» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

До структури заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (ст. 2 ЗУ «Про заробітну плату»).

Головним доводом представника відповідача щодо обов`язку в позивача подати суду докази щодо сплати судового збору є те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, про що Верховний Суд у постанові від 20.01.2021 у справі № 910/6968/16 виклав відповідний висновок.

Однак, суд відхиляє цей довід представника відповідача - адвоката Солодовникова А.В. з огляду на таке.

Верховний Суд у справі № 910/6968/16 від 06.11.2019 зробив висновок, що стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати.

Разом із тим, ч. 3 ст. 403 ЦПК України передбачено право суду, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передати справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухвалено рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

У постанові від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) Велика Палата Верховного Суду зробила висновки щодо застосування норм права, а саме - про те, що середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах. Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.

Отже, представник відповідача в обґрунтування свого доводу посилається на висновок Верховного Суду, від якого Велика Палата Верховного Суду відступила у постанові від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19, тому суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись нормами ч. 4 ст. 177, 240, 260, 261 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Солодовникова Андрія Вікторовича про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Первинну профспілкову організацію працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відкласти розгляд питань щодо прийняття судом відзиву на позов та відповіді на відзив до наступного судового засідання.

Відкласти судове засідання у справі на 21.06.2023 та повідомити учасників справи про розгляд справи у приміщення суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, буд. 5-А, каб. 127.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В.М. Маркєлова