Справа №303/5908/23
2/303/902/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Мирошниченка Ю.М.

при секретарі Лукач К.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, під час якої відповідач, який керував автомобілем «Форд», допустив зіткнення з його мотоциклом, внаслідок чого він був травмований, а мотоцикл пошкоджений.

Відповідач, не заперечуючи власної вини та обставин ДТП, вважає належним відповідачем у цій справі ПАТ «НАСК «Оранта», яким було застраховано його цивільно-правові відповідальність щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів.

Вислухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши надані ними докази, суд дійшов таких висновків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається й відповідачем не заперечується, що 03 липня 2022 року на вул. Духновича у смт Чинадійово ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки Ford Focus державний номерний знак НОМЕР_1 та здійснюючи маневр повороту ліворуч, не надав перевагу мотоциклу без номерного знаку під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого відбулося зіткнення на зустрічній для ОСОБА_4 смузі руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді поверхневих травм, захоплюючих декілька областей тіла, поверхневої травми живота, нижньої частини спини і тазу, а пасажирка мотоцикла неповнолітня ОСОБА_5 ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя і плеча.

Згідно з висновком експерта № CE -19/107-22/6388-IT на момент ДТП гальмівна система досліджуваного мотоцикла марки « Senke SK 250-5». . чорно-червоного кольору, без н.р. знаходилась в працездатному стані та могла виконувати функції, що передбачені конструкцією. Яких небудь несправностей системи, які 6 могли виникнути безпосередньо перед ДТП виявлено не було. На момент огляду система рульового керування досліджуваного мотоцикла марки « Senke SK 250-5», чорно-червоного кольору, без н.р знаходилась в непрацездатному стані внаслідок ДТП. (а. с. 13-16).

За твердженням позивача вартість його мотоцикла становить 56250 грн, які він вимагає стягнути з відповідача.

Проте відшкодування повної вартості пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу можливе лише у разі його фізичного знищення.

У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в якому надано тлумачення норми матеріального права, а саме порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статті 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є економічно необґрунтованим, витрати на ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі якщо власник не згоден із визначенням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 02 лютого 2022 року (справа № 215/2829/16-ц).

У справі, що розглядається, відсутні належні, допустимі та достовірні докази щодо технічного стану пошкодженого мотоцикла, можливості й економічної доцільності його відновлення та залишкової вартості транспортного засобу, що унеможливлює вирішення поставленого позивачем питання.

Крім того, слушними є зауваження відповідача щодо відсутності у справі даних про власника транспортного засобу, яким керував позивач.

Надані позивачем докази також не дозволяють з`ясувати суттєве для розв`язання цього спору питання щодо правових підстав, на яких він здійснював керування мотоциклом.

Позивач вимагає стягнення з відповідача 2583 грн. на відшкодування шкоди, пов`язаної з його лікуванням.

Проте виписка з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 не містить відомостей про те, які фармацевтичні препарати йому призначалися лікарем і за чиї кошти вони придбавалися. Тому надані позивачем чеки про оплату медикаментів не можуть беззаперечно свідчити, що вони застосовувалися для його лікування за призначенням лікаря.

Також суд зауважує, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість заподіювача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону N 1961-IV).

При цьому згідно з положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 Закону № 1961-IV), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04.07.2018 р. (справа №755/18006/15-ц), від 03.10.2018 р. (справа №760/15471/15-ц), від 14.12.2021 р. (справа №147/66/17), а також Касаційний цивільний суд Верховного Суду у низці подібних справ.

У справі, що розглядається, сторони не заперечують наявності у відповідача на час ДТП поліса ПАТ «НАСК» № АТ/0945461, дійсного до 30.08.2022 р., страховий ліміт за яким становить за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 260000 грн, за шкоду, заподіяну майну 130000 грн.

Позивач у судовому засіданні визнав, що не звертався до страховика відповідача щодо страхового відшкодування, а отже не виявив розумної обачності стосовно захисту свого права.

Зазначені обставини суд вважає встановленими з огляду на положення статті 82 ЦПК України.

Посилання позивача, інтереси якого представляє професійний юрист, на відсутність відомостей щодо наявності у відповідача страхового поліса є неспроможним, оскільки ця інформація є загальнодоступною на офіційному сайті МТСБУ за посиланням https://policy-web.mtsbu.ua/

За таких обставин вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, слід вважати необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-83, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Головуючий Юрій Мирошниченко