Справа № 509/6006/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

зацікавлена особа: Дальницька сільська рада Одеського району Одеської області,

про

встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем,-

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольского районного суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначав наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина заявника, ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 ).

На день її смерті залишилось майно:

- автомобіль , ford fiesta держномер НОМЕР_2

- жилий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельна ділянка, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ,

- 1/8 частина жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявник є спадкоємцем після смерті дружини ОСОБА_2 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 ). На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 він проживав разом зі спадкодавицею, заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори не подавав, а отже в сенсі ст. 1268 ЦК України є спадкоємцем першої черги після смерті своєї дружини та є фактично власником спадщини.

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф. про прийняття спадщини після ОСОБА_2 .

Приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф. листом-роз`ясненням № 89/01-16 від 03.10.2023 року відмовила у вчиненні нотаріальної дії з огляду на те, що заява надійшла після закінчення строку, встановленого чинним законодавством для прийняття спадщини та заявник не надав доказів постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на вказане, він був вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавицею дружиною ОСОБА_2 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_3 .

Заявник в судове засідання не з`явився, але звернувся до суду із заявою, відповідно до якої заяву підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити, та слухати справу без його участі.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання, в якому просила суд слухати справи без участі представника, не заперечувала щодо задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи суд вважає заявою такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачою свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Так судом встановлено, що ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 . На момент смерті вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з заявником, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 .

З довідки Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області від 27.09.2023 року № 263 вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 21.08.2020 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З довідки Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області від 27.09.2023р. № 264 вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована одна за адресою АДРЕСА_1 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не вказано, що вона фактично мешкала за цією адресою.

ОСОБА_2 в 2020 році придбала жилий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договорами купівлі-продажу від 18.08.2020р. за № 1491 та 1493 та зареєструвалась за вказаною адресою.

З копії паспорту заявника серія НОМЕР_5 вбачається, що він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 21.08.2020р. Вказаний житловий будинок був придбаний за договором купівлі-продажу від 17.08.2020 року за № 1475, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.08.2020р. № 220505479.

Вказані докази свідчать про те, що заявник та його дружина в 2020 році придбавали жилі будинки та зареєструвались за різними адресами.

Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Обставини проживання заявника разом із спадкодавцем підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказами.

Те, що дружина ОСОБА_2 проживала однією родиною з чоловіком ОСОБА_1 до моменту смерті сумніву не викликає.

Встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією родиною з ОСОБА_2 до моменту смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , має для заявника юридичне значення, оскільки дасть йому право вирішити правовідносини цивільно-правового характеру, зокрема прийняття спадщини.

У зв`язку з вищевикладеним, слід прийти до висновку про наявність законних підстав для задоволення заяви у повному обсязі

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258,259,263-265,294,315-316,318-319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Дальницька сільська рада Одеського району Одеської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини спадкоємця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 разом зі спадкодавицею дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя А.І. Бочаров