Справа №333/6418/22
Провадження №2/333/991/23
15 травня 2023 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Варнавської Л.О.
за участю секретаря судового засідання Махінько М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-
Вимоги позову обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 уклала з АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №104/4420858-СК від 26 лютого 2018, підписанням якого акцептував Публічну препозицію АТ "ТАСКОМБАНК", яка розміщена на веб-сайгі Банку: www.taskombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов Договору.
Строк дії Кредитного ліміту за Кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення Банком про факт встановлення Кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії Кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків: якщо Банк прийняв рішення не продовжувати строк дії Кредитного ліміту; направлення Клієнтом до Банку письмової заяви про відмову від користування лімітом Кредитної лінії та/або про закриття Поточного рахунку.
10.09.2021 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ ШРГЮ» укладено договір факторингу №НІ/11/5-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги.
Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 Реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 21 439,76 грн., з яких: 12 608,55 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 731,21 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами; 100,00 грн. - сума заборгованості за пенею.
Згідно п. 2.3. Відступлення Права Вимоги і всіх інших прав, належних АТ «ТАСКОМБАНК» за Кредитами Договорами, Договорами Поруки та їх перехід від АТ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку №2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно п. 3.1 цього Договору, після чого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до Позичальників Стосовно Боргу та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог підтверджує факт переходу від Клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Прав Вимоги Боргу та є невід`ємною частиною Договору факторингу.
Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.
Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором.
Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлені, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 10.09.2021 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 104/4420858-СК від 26 лютого 2018р. в сумі 21 439,76 грн.
На підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК» Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, до дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором.
Сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей Позичальників.
10.09.2021 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу №НІ/11/5-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги.
Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №Ш/11/5-Ф від 10.09.2021 Реєстру прав вимоги , ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 13 912,41 грн., з яких: 6 424,54 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1191,09 грн. - сума заборгованості за відсотками; 6 295,22 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами; 1,56 грн. - сума заборгованості за пенею.
Згідно п. 2.3. Відступлення Права Вимоги і всіх інших прав, належних АТ «ТАСКОМБАНК» за Кредитними Договорами, Договорами Поруки та їх перехід від АТ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку №2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно п. 3.1 цього Договору, після чого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно Боргу та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог підтверджує факт переходу від Клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Прав Вимоги Боргу та є невід`ємною частиною Договору факторингу.
Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.
Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором.
Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлені, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора
З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 10.09.2021 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Ухвалою від 29.12.2022 року суддя прийняла позовну заяву до свого провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, надала заяву відповідно до якої просила суд розглянути справу за відсутності представника позивача на підставі наявних доказів, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач повідомлена судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
26.02.2018 року, ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «Таскомбанк» Заяву-Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №104/4420858-СК підписанням якого акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua
Згідно даної заяви ОСОБА_1 просила відкрити їй поточний рахунок у гривні, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, на її ім`я та виявлено бажання оформити на своє ім`я платіжну картку. Картку з номером НОМЕР_1 отримала ОСОБА_1 .
24.02.2018 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», згідно якого йому відкрито кредитну лінію в AT «ТАСКОМБАНК» на суму до 100 000 грн. на строк 12 місяців з автоматичною пролонгацією на споживчі цілі; реальна річна процентна ставка: 40,43 відсотків річних; пеня відсутня; штраф 100 грн. за кожен факт.
10.09.2021року між AT «ТАСКОМБАНК» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАКБ» (фактор) укладено Договір факторингу № НІ/11/5-Ф, за умовами якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Того ж дня між AT «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАКБ» укладено акт прийому передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 року про передання фактору реєстру прав вимоги кількість 1 726 шт., після чого з урахуванням п. 2.1. договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 року від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу від позичальників і фактор стає кредитором відносно позичальників стосовно їх боргів.
Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідач отримав кредитні кошти, однак не виконує зобов`язань щодо їх повернення.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою елетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Первісний кредитору повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Позивачем не надано належних й допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у ОСОБА_1 простроченої заборгованості у зв`язку з користуванням цими коштами. У вказаній вище заяві про приєднання до публічної пропозиції AT «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 104/4420858-СК зазначено лише персональні та контактні дані відповідача, його соціальну та контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність, а також про те, якою є сума бажаного кредитного ліміту, номер картки яку отримав. Водночас у заяві відсутня інформація про назву отриманої картки, строк її дії, суму отриманих у користування коштів, старт карткового рахунку, розмір процентів за користування кредитом погоджений сторонами, розмір пені та штрафних санкцій, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту.
В матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок позичальника (сума кредиту). Зокрема, не надано суду копій меморіального ордеру, заяви на видачу готівки, платіжного доручення, виписку по картковому рахунку, тощо.
Підписаний відповідачем 24.02.2018 року паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка» не є належним та допустимим доказом на обґрунтування позовних вимог, оскільки Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 указав, що способом підтвердження виконання перед договірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Тобто договір має бути укладено після, а не до підписання паспорту споживчого кредиту.
Окрім цього сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17, провадження № 611211св19.
Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що наданий позивачем витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10 вересня 2021 року не містить підпису сторін, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 104/4420858-СК від 26.02.2018 року. Реєстр боржників до вищевказаного договору факторингу, з якого б вбачалося право вимоги за спірним кредитним договором до ОСОБА_1 позивачем до суду надано не було.
Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року по справі 637/590/16-ц зазначає, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності.
Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц також зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.
Крім того позов має вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за іншим кредитним договором.
Відповідно до умов заяви, ОСОБА_1 погодилась з тим, що підписаний паспорт кредиту № 3671405 від 12.03.2019 року містить умови укладеного нею кредитного договору, а заява разом з паспортом кредиту та з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» - становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» як кредитодавем та нею, як позичальником.
07 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФП-10-2016
Відповідно до пункту 2.2 вказаного вище договору, сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої права вимоги до Позичальника, а Новий кредитор зобов`язаний набути такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей Позичальників.
Згідно з пунктом 9.2 вказаного вище договору, цей договір діє протягом 1 календарного року, але у будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язано за договором.
Пунктом 9.4 вказаного вище договору передбачено, що у випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії договору, жодна із сторін не ініціювала його розірвання договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік.
У подальшому 10.09.2021 року між AT «ТАСКОМБАНК» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАКБ» (фактор) укладено Договір факторингу № НІ/11/5-Ф, за умовами якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Того ж дня між AT «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАКБ» укладено акт прийому передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09. 2021 року про передання фактору реєстру прав вимоги кількість 1 726 шт., після чого з урахуванням п. 2.1. договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 року від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу від позичальників і фактор стає кредитором відносно позичальників стосовно їх боргів.
До матеріалів справи наданий Витяг з Реєстру Боржників до Договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10 вересня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10 вересня 2021 року не містить підпису сторін, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 та доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.
Крім того, заява укладена між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ЦФР» 12.03.2019 року, а договір відступлення прав вимог між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладений 07.10.2016 року. Жодних доказів переходу прав вимоги за цим договором матеріали справи не містять.
Також наявні розрахунки заборгованості за пенею. Із Паспорту кредиту вбачається, що пеня за прострочення виконання зобов`язання становить подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15% від суми прострочення (а.с. 24). Проте у розрахунку вбачається, що розмір пені складає 22, 20, 16, відсотка. Також наявний розрахунок заборгованості комісії за кредитним договором, яка не передбачена умовами договору.
Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Позивачем не зазначено жодних причин неможливості їх подання до суду з причин, що об`єктивно не залежали від позивача, протягом усього періоду розгляду справи.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.
Отже, саме Банк не довів позов, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України). Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21.
Більше того, у своїй позовній заяві до суду ТОВ «ФК «ЄАПБ» просив розглянути справу у його відсутність та у призначенні засідання не з`являвся, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
За таких умов вході розгляду справи позивачем не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів, а також відповідно і користування ними, не встановлено, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за кредитними договорами,укладеними AT «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЦФР» з відповідачем, а тому суд доходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог.
Керуючись ст.10,12,19,81,141,258-260,263-265,274-279, 280-282 ЦПК України, ст.509,525,526,530,536,599,1048,1049,1050,1054 ЦК України,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Л.О. Варнавська