Номер провадження: 22-ц/813/6637/23
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року у складі судді Огренич І.В.,

встановив:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за неналежне виконання умов договору про надання послуг № від 22.12.2017 у розмірі 65 808 грн. та моральної шкоди у розмірі 40000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 грудня 2017 року між ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) було укладено договір про надання послуг №, згідно з розділом 1 якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги щодо консультування, організації перегляду об`єкта нерухомості, допомоги в організації укладення замовником договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . В рамках вказаного договору виконавець зобов`язався надати замовнику послуги в тому числі й щодо проведення правової експертизи правовстановлюючих документів та технічної документації об`єкта. Відповідно до розділу 3 зазначеного договору сторони узгодили, що загальна вартість послуг за договором визначається та встановлюється сторонами у розмірі, еквівалентному 1800 доларів США, відповідно до курсу продажу долару США відносно гривні за даними ПАТ «Марфін Банк». Оскільки відповідачем неналежно виконано зобов`язання передбачені договором № від 22.12.2017, а саме неналежно проведено правова експертиза правовстановлюючих документів та технічної документації об`єкта, ОСОБА_1 було придбано об`єкт нерухомості нежитлові приміщення непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 , яке було створено в результаті реконструкції квартири АДРЕСА_2 , яка є предметом іпотеки за договором від 09.04.2008, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстр. №556 і яка є на даний час предметом спору за позовом ТОВ «Консалт Солюшенс» (справа №521/16643/21). Також ОСОБА_1 просила стягнути моральну шкоду у розмірі 40 000 гривень, посилаючись не те, що вказаної суми буде достатньо для задоволення моральних потреб позивача, компенсації втраченого часу на розгляд справи №521/16643/21, у якій ОСОБА_1 виступає відповідачем, відшкодування завданих душевних страждань, які позивач зазнала у зв`язку з приниженням її честі, гідності, душевним хвилюванням, пов`язаним з ризиком втрати добросовісно набутого нерухомого майна, необхідністю вступати у судовий процес, пошуком адвоката та коштів на оплату професійної правничої допомоги.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.04.2023 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції невірно застосовано та трактовано ст. 906 ЦК України, а також зміст позовних вимог. Вказує, що позивач звернулася до суду з позовом не з вимогами щодо відшкодування завданих збитків, які як вважає суд першої інстанції, апелянтом понесені не були. Вказує, що апелянтом заявлені вимоги у частині ст. 906 ЦК України щодо того, що виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Необхідність відповідальності відповідача викликана саме порушенням умов договору про надання послуг від 22.12.2017. Зазначив, що саме через неналежне проведення відповідачем правової експертизи правовстановлюючих документів об`єкта нерухомості, через надання хибної інформації щодо можливості укладення договору купівлі-продажу на досліджуваний відповідачем об`єкт, халатність виконання покладених на відповідача обов`язків, що послугувало неналежним виконанням зобов`язань за договором № від 22.12.2017, позивачем було придбано нерухоме майно, яке є предметом іпотеки із накладеною на нього забороною відчуження.

09.11.2023 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

Враховуючи, що справа тривалий час перебуває на розгляді у суді, матеріали справи містять необхідні докази для її вирішення, свої доводи щодо непогодження з рішенням суду апелянт виклав в апеляційній скарзі, суд не вбачає підстав для відкладення справи та вважає за можливе здійснювати її розгляд без участі представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно частини першої статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини першої статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Умовами статті 906 ЦК України визначено відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг.

Згідно з п. 1, 2 статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором.

З матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2017 року між ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) укладено договір про надання послуг №, згідно з розділом 1 якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги щодо консультування, організації перегляду об`єкта нерухомості, допомоги в організації укладення замовником договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

В рамках вказаного договору виконавець зобов`язався надати замовнику наступні послуги з:

-організації візуального огляду об`єктів нерухомості, подібних об`єкта та самого об`єкта;

-проведення правової експертизи правовстановлюючих документів та технічної документації на об`єкт;

-організації і проведення перемовин з третіми особами (продавцем/продавцями, їх представниками) відносно умов придбання об`єкта;

-організації зустрічі замовника з третіми особами (продавцем/продавцями, їх представниками) на предмет умов придбання об`єкта.

Відповідно до розділу 3 зазначеного договору сторони узгодили, що загальна вартість послуг за договором визначається та встановлюється сторонами у розмірі, еквівалентному 1800 доларів США, відповідно до курсу продажу долару США відносно гривні за даними ПАТ «Марфін Банк».

23 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було підписано акт приймання-передачі наданих послуг до договору № від 22.12.2017, відповідно до якого виконавцем було надано замовнику, а замовником прийнято посередницькі, інформаційні, консультаційні послуги відносно об`єкту, що являє собою приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі організовано візуальні перегляди об`єктів нерухомості, подібних об`єкту та самого об`єкту; проведено правову експертизу правовстановлюючих документів та технічної документації на об`єкт; організовано та проведено перемовини з третіми особами (продавцями/ продавцем, їх представниками) відносно умов придбання об`єкту; організовано зустрічі замовника з третіми особами (продавцями/ продавцем, їх представниками) відносно умов придбання об`єкту.

З акту вбачається що, за погодженням сторін замовник сплатив виконавцю вартість послуг у розмірі 49 770 грн.

23.12.2017 між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_3 (продавець) укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення адресою: АДРЕСА_1 , право приватної власності на цей об`єкт згідно з Витягом було зареєстроване за ОСОБА_3 (номер запису про право власності - 21408347, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Згідно з інформацію про зміни права власності на нежитлове приміщення непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), наявні в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на нежитлове приміщення за вказаною адресою було зареєстровано за: ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 29.04.2010, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради (номер запису про право власності 5323112 від 11.04.2014, до цього право власності було зареєстровано з 20.05.2010 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно (номер об`єкта 30472275), що вівся КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості); за ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 11.04.2014, укладеного з ОСОБА_4 , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В., зареєстрованим у реєстрі за № 777 (номер запису про право власності 5324564 від 11.04.2014).

Водночас вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2022 у справі №521/16643/21 відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про визнання нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2017, укладеного з ОСОБА_3 , предметом іпотеки за іпотечним договором від 09.04.2008, укладеним між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра», та звернення стягнення на нього.

Судовим рішенням встановлено, що об`єкт нерухомості, а саме квартира АДРЕСА_2 є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки від 09.04.2008, укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором та за рішенням суду від 04.02.2014 на яке було звернуто стягнення в рахунок погашення кредитної заборгованості. Вказана квартира у 2010 році була реконструйована ОСОБА_4 у нежитлове приміщення, та за останнім було зареєстровано право власності на нього. В наступному об`єкт нерухомості ОСОБА_4 на підставі договору дарування відчужено на користь ОСОБА_5 , який, в свою чергу відчужив вказаний об`єкт на користь ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2017, який продав його ОСОБА_1 .

Вказане судове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2022 у справі №521/16643/21 наразі оскаржене в апеляційному порядку та справа перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції.

Зміст умов договору, укладеного між позивачем ОСОБА_1 з ФОП ОСОБА_2 про надання послуг свідчить про те, що замовник послуг (позивач), укладаючи вказаний договір розраховувала на отримання повної, розгорнутої інформації відносно об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 для його придбання у власність та відповідно задля уникнення будь-яких ризиків пов`язаних з майном чи то судових розглядів, претензій тощо.

Свої обов`язки позивач виконала в повному обсязі, здійснивши оплату за надання відповідачем відповідних послуг.

Проте, виконавець послуг (відповідач) належним чином не виконала свої зобов`язання за вказаним договором, належної правової експертизи правовстановлюючих документів та технічної документації об`єкта нерухомості для встановлення належності його раніше до житлового фонду та наявність на житлове приміщення арештів, чи або чи згаданий об`єкт у судових або виконавчих провадженнях тощо, не провела.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем було придбано спірний об`єкт нерухомості, відносно якого наразі триває судовий спір та існує ризик втрати майна його набувачем.

Та обставина, що предметом договору про надання послуг, а також договору купівлі-продажу від 23.12.2017, укладеного між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_3 (продавець) було нежитлове приміщення непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 , водночас заборона відчуження стосується квартири, не спростовує обставини неналежного виконання ФОП ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за договором, оскільки проведення належної правової експертизи документів на об`єкт продажу дало б можливість виявити приховані проблеми та можливість позивача їх уникнути шляхом не укладення договору купівлі-продажу.

Погоджена сторонами у договорі про надання послуг їх вартість у розмірі 1800 дол. США не є замалою, отже, для з`ясування розгорнутої інформації щодо об`єкту нерухомості не є достатнім лише покладатися на відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність зареєстрованого права приватної власності продавця на об`єкт та відсутність зареєстрованих обтяжень.

Відповідач на умовах договору про надання послуг взяла на себе зобов`язання не лише як ріелтор з продажу нерухомості, а й як експерт, який мав би дослідити всю історію вибуття майна від інших власників.

Очевидним є те, що нежитлове приміщення розташоване в житловому будинку, який первісно не є об`єктом, в якому таке нежитлове приміщення передбачене забудовником, відтак в умовах проведення правової експертизи обставин правової історії майна мали бути предметом перевірки.

Отже, висновки суду про те, що оскільки станом на час укладання договору купівлі-продажу Відомості Державного реєстру були правильними, тому відповідач надала достовірну інформацію, отже, вважається такою, що виконала свої обов`язки за договором про надання послуг, є помилковими.

До того ж перевірку відомостей Державного реєстру на предмет існування обтяжень майна здійснює нотаріус під час посвідчення угоди, а тому з огляду і на такі обставини не можуть вважатися обґрунтованими доводи, що до цього зводяться обов`язки відповідача за договором.

За вказаних обставин апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за неналежне виконання договору про надання послуг.

Визначаючи розмір, який підлягає стягненню, апеляційний суд враховує, що умовами договору від 22.12.2017 сторони визначили, що загальна вартість послуг визначена сторонами у розмірі 1800 дол. США, згідно з курсом продажу доларів США до гривні по даним ПАТ «Марфін Банк» в подальшому «Курс продажу», станом на дату укладення даного договору становить 50040 грн. Позивач перевела відповідачу 49 770 грн.

Частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Оскільки позивач сплатила відповідачу кошти у розмірі 49 770 грн. що еквівалентно 1800 доларів США, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 533 ЦК, оскільки грошове зобов`язання триває, офіційний курс гривні до долара США змінився, сума боргу станом на листопад 2022 року, еквівалентна 1800 доларів США, становить 65 808 грн.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Водночас позивач ні суду першої інстанції ні апеляційному суду не надала будь-яких доказів, які б свідчили про те, що внаслідок неналежного виконання умов договору про надання послуг вона зазнала погіршення стану свого здоров`я, змінилися її життєві умови, вона зазнала душевних страждань у зв`язку з тим, що є відповідачем у судовій справі про визнання придбаного нею майна іпотечним. Вбачається зі справи, що у справі за позовом до ОСОБА_1 її інтереси представляє адвокат, що свідчить про понесення матеріальних витрат, водночас не доводить, що остання зазнала сильних душевних страждань.

Враховуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 65 808 гривень за неналежне виконання зобов`язання, в решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 24.11.2023

Головуючий:

Судді: