Справа № 201/9750/22
Провадження 2/201/794/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

при секретарі Ковтун К.В.,

за участі адвокатів Бондар І.Л., Діденка І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет» про захист прав споживачів, -

ВИРІШИВ:

Позивач зазначила, що в квітні 2022р. звернулася до відповідача для проведення хірургічної операції з маммопластики, 15.06.2022р. підписала з відповідачем публічний договір № 11693 від 15.07.2022р. про надання медичних послуг.

Того ж дня хірург Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет» ОСОБА_2 виконала позивачу операцію з маммопластики, а позивач за цю послугу 15.06.2022р. сплатила 260 610грн готівкою в касу клініки.

02.07.2022р. з Т-подібного шву на лівій грудній залозі почала витікати рідина жовтого кольору в великій кількості.

06.07.2022р. позивач звернулася до Дніпропетровського обласного клінічного центрі кардіології та кардіохірургії, де їй зробили медичне обстеження та поставили діагноз: Ехо-ознаки фіброзно-кістозної мастопатії, інфільтрат м?яких тканин лівої молочної залози та серома лівої молочної залози в ділянці післяопераційного рубця в ділянці маммопластики.

Після цього позивач звернулася за допомогою до клініки пластичної хірургії доктора ОСОБА_3 , який 13.07.2022р. в ході оперативного вилучив імплант з лівої грудної залози.

За цю послугу ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_3 1300,66 доларів США та його асистенту ОСОБА_4 12 863грн, а 19.07.2022р. звернулася за допомогою до хірургів лікарні Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради.

Їй повідомили, що лікування рани до повного загоєння та реабілітації лівої грудної залози буде тривати приблизно пів року.

3 20.07.2022р. дотепер позивач продовжує лікувати рану у хірургів в лікарні Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, рана зашита, зняті шви, але нагляд хірургів продовжується.

Посилаючись на не визначеність предмету договору як його істотної умови всупереч ст. 638 ЦК України, на не визначеність якості послуги, оскільки п. 2.2 спірного договору містить посилання на те, що медичні послуги надаються «відповідно до галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я», а відповідачу було заздалегідь відомо, що в Україні наразі не існує затверджених Міністерством охорони здоров`я стандартів надання медичних послуг в галузі пластичної хірургії, зокрема мамопластики, і ані ОСОБА_2 , ані будь-який інший хірург не мав права виконувати таку операцію, яка була зроблена позивачу, тому відповідач обізнано увів позивача в оману, не повідомивши їй про цю обставину, а вона б ніколи не погодилася на оперативне втручання, якби це знала, просить на підставі ст. 230 ЦК України визнати укладений між сторонами публічний договір № 11693 від 15.06.2022р. про надання медичних послуг недійсним, як такий, що вчинений внаслідок обману, стягнути з відповідача збитки, понесені внаслідок виконання вказаної вище угоди, укладеної внаслідок обману, в подвійному розмірі - 546946 грн. та 2601,32 доларів США, вирішити питання судових витрат.

Представник відповідача позов не визнав, подав відзив, згідно якого позивачу згідно укладеного між сторонами публічного договору № 11693 від 15.06.2022р. про надання медичних послуг проведена операція з мамопластики, верхньої та нижньої блефаропластики, підтяжки брів, ліпосакція підборіддя, видалення жирових тіл Біша, ліпофілія обличчя, і позивач сплатила за проведене оперативне втручання 260 010грн.

Всупереч п.п.6.2.1, 6.2.6, 6.2.7 укладеного між сторонами договору, позивач після проведення операції в м. Києві зверталася за медичною допомогою до інших лікувальних установ м. Дніпра.

Безпосередньо сам висновок УЗД молочної залози від 06.07.2022 р. не є документом, яким встановлюється остаточний діагноз, й тим більше не може бути документом, який би встановлював причинно-наслідковий зв?язок між наданням медичних послуг та виявленими ускладненнями стану здоров`я позивача.

Згідно п .2.5. Договору надання медичних послуг здійснюється відповідно до інформованої добровільної згоди пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення, яка оформлюється перед наданням першої медичної послуги.

Позивач була проінформована про те, які саме медичні послуги будуть й надаватись відповідачем, і сплатила вартість цих послуг в сумі 260 010грн.

Як зазначено в п. 2.2. договору, медичні послуги надаються відповідно до галузевих стандартів у сфері охорони здоров?я та/або локальних протоколів медичної допомоги, затверджених у встановленому порядку.

Відповідно до Наказу міністерства охорони здоров?я України № 751 від 28.09.2012 р. затверджена «Методика розробки та впровадження медичних стандартів медичної допомоги на засадах доказової медицини».

Відповідно до п. 3.6. розділу III цієї методики, нові клінічні протоколи медичної допомоги розробляються та затверджуються з метою пришвидшеного впровадження принципів доказової медицини в сучасну медичну практику та врахування світового досвіду у сфері охорони здоров?я. Клінічні настанови для їх подальшого затвердження як нових клінічних протоколів обираються Міністерством охорони здоров?я України серед настанов, розміщених у джерелах, перелік яких наведено у додатку 4 до цієї Методики. Настанови, що обираються для затвердження як нові клінічні протоколи, мають бути ?розроблені національними та/або фаховими медичними асоціаціями країн-членів Європейського Союзу (членство визначається станом на 01 січня 2017 року), Сполучених Штатів Америки, Канади та Австралійського Союзу; ??розроблені за існуючими методиками та базуватися на доказовій медицині; ??викладені англійською та/або українською мовами.

Перевірка відповідності клінічної настанови вимогам, встановленим цим пунктом, здійснюється Міністерством охорони здоров?я України.

Новий клінічний протокол затверджується незалежно від наявності або відсутності уніфікованого клінічного протоколу медичної допомоги при такому самому захворюванні.

Новий клінічний протокол медичної допомоги є обов?язковим для застосування у випадку відсутності уніфікованого клінічного протоколу медичної допомоги при такому самому захворюванні за умови, що такий клінічний протокол перекладено українською мовою та затверджено Міністерством охорони здоров?я України.

У випадку, якщо новий клінічний протокол викладено лише англійською мовою, його вибір, переклад, застосування здійснюються відповідно до наказів закладів охорони здоров?я.

Наказом Директора Відокремленого структурного підрозділу Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет» - «Університетська клініка», який як структурний підрозділ Відповідача й надавав медичні послуги за спірним Договором, № 5-од від 03.05.2022р. затверджено застосування міжнародних клінічних протоколів під час надання медичної допомоги у разі відсутності вітчизняних клінічних протоколів, затверджених Міністерством охорони здоров?я України.

Під час отримання інформованої згоди позивача на надання медичних послуг її також було про це проінформовано.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

15.06.2022р. між сторонами укладено публічний договір № 11693 від 15.07.2022р. про надання медичних послуг (а.с.6-8).

Згідно п. 2.2 цього договору, медичні послуги надаються відповідно до галузевих стандартів у сфері охорони здоров?я та/або локальних протоколів медичної допомоги, затверджених у встановленому порядку, а також інформованої згоди на оперативне втручання (форма 003-6/о від 08.08.2014р.).

Відповідно до п.2.5 договору, надання медичних послуг здійснюється відповідно до Інформованої добровільної згоди пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення, яка оформлюється у встановленій законодавством України формі перед наданням першої медичної послуги та перед наданням медичних послуг, перелік яких визначається Клінікою.

15.06.2022р. від позивача отримані: інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболювання за формою 003-6/о від 08.08.2014р. (а.с.129), та інформована добровільна згода на операцію та знеболювання, згідно якої в процесі обговорення з лікуючим лікарем дійшли висновку, що найбільш оптимальним методом хірургічного втручання може бути операція в обсязі мамопластики, верхньої та нижньої блефаропластики, підтяжки брів, ліпосакція підборіддя, видалення жирових тіл Біша, ліпофілія обличчя (а.с.128).

Згоди засвідчені підписом позивача і доказів, що цей підпис виконаний не нею, суду не подано.

Того ж дня позивачем сплачено Лікувальному-діагностичному центру ПЗВО «Київський міжнародний університет Університетська клініка» 260 610грн згідно квитанції № 777 від 15.06.2022р. (а.с.16), і проведене оперативне втручання в обсязі, згідно виписки з історії хвороби № 11693 від 15.06.2022р. підтяжка грудних залоз з встановленням імплантів Меntor 375сс, верхня та нижня блефаропластика, підтяжка брів, ліпосакція підборіддя, видалення жирових тіл Біша, ліпофілінг обличчя (а.с.9).

Після проведеного хірургічного втручання через ускладнення (серому лівої грудної залози) імплант був вилучений, продезинфікований та повернутий лікарем-хірургом ОСОБА_3 , а в подальшому видалений лікарями-хірургами лікарні Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу, і такі способи мають бути доступними й ефективними.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

За положеннями ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення глави 63 можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

З викладеного випливає, що істотних умов договору про надання послуг три: предмет, ціна і строк дії. Предметом договору є сама послуга. Договір має містити перелік усіх послуг, які має надавати виконавець.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України істотне значення мають обставини щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Для визнання недійсним правочину як укладеного під впливом обману необхідно, щоб сторона була введена в оману саме щодо обставин, які мають істотне значення. До таких обставин віднесено відомості стосовно природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

У вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі ст. 230 ЦК України суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту обману.

Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Тобто обман має місце тоді, коли задля вчинення правочину або надається невірна інформація, або вона замовчується. Причому це робиться навмисно, з метою аби правочин було вчинено. Отже, обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть.

Усі ці обставини (наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману) повинна довести особа, яка діяла під впливом обману (позивач).

Отже, позивач має довести наявність одночасно трьох складових, а саме: наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, наявність обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, тоді вважається, що наявна помилка. Має бути встановлений причинно-наслідковий зв`язок між обманом та вчиненням правочину. Тільки той обман дозволяє оспорити правочин, який вплинув на рішення сторони вчинити цей правочин.

Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману іншу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину відповідно до ст. 230 ЦК України.

Кожна сторона при укладенні правочину має поводити себе добросовісно, обачливо і розумно, об`єктивно оцінювати ситуацію. При встановленні наявності обману суд має враховувати стандарт поведінки розумного учасника обороту, який наділений схожими характеристиками зі стороною, яку ввели в оману.

В даному випадку факт обману, та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману, а саме позивач.

Із оспорюваного договору (п.2.2) вбачається, що медичні послуги надаються відповідно до галузевих стандартів у сфері охорони здоров?я та/або локальних протоколів медичної допомоги, затверджених у встановленому порядку.

Наказом № 5-од від 03.05.2022р. ВСП ПЗВО «Київський міжнародний університет» - «Університетська клініка» «Про затвердження локальних протоколів медичної допомоги з напрямку «Пластична хірургія», відповідно до статті 14-1 Основ законодавства України про охорону здоров?я, наказу МОЗ України № 751 від 28.09.2012р. «Про створення та впровадження медико-технологічних документів зі стандартизації медичної допомоги в системі Міністерства охорони здоров?я України», затверджено локальні протоколи медичної допомоги з напрямку «Пластична хірургія»: п?ротоколи медичної допомоги з абдомінопластики; протоколи медичної допомоги з блефаропластики; протоколи медичної допомоги з ліпосакції; протоколи медичної допомоги з мамопластики; протоколи медичної допомоги з підтяжки обличчя.

Позивач в день підписання договору надала дві згоди на проведення оперативного втручання - інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболювання за формою 003-6/о від 08.08.2014р., та інформована добровільна згода на операцію мамопластики, верхньої та нижньої блефаропластики, підтяжки брів, ліпосакція підборіддя, видалення жирових тіл Біша, ліпофілія обличчя та знеболювання загальною анестезією з міорелаксацією та штучною вентиляцією легень, та сплатила вартість оперативного втручання, і факти підписання нею договору, надання нею згод на отримання послуг оперативного втручання та оплата цих послуг свідчать про наявність волі позивача на його укладення..

Факт обману позивача відповідачем при укладенні оспорюваного договору послуги позивачем не доведено, як не доведено, що відповідачем повідомлялись відомості, які не відповідають дійсності, або замовчувалися обставини, що мали істотне значення для укладення правочину, та про умисел в діях відповідача. Сам факт подальших ускладнень (сероми) після проведення оперативного втручання в частині мамопластики на лівій грудній залозі про наявність обману також не свідчить.

Відтак судом встановлено, що позивачем не доведено одночасно наявності трьох складових (наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, наявність обману) для встановлення обставин вчинення правочину під впливом обману.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не було наведено інших підстав для визнання недійсним оспорюваного договору, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Судові витрати через відмову у задоволенні позову залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.12,13,19,81,131,223,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет» про захист прав споживачів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду впродовж 30 днів.

Повний текст рішення складений впродовж 10 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева