РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2023

Справа № 522/10923/22

Провадження № 2/522/519/23

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Кніш Д.А.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянув у загальному позовному провадженні у судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_2

до держави Україна в особі 1) Державної казначейської служби України, 2) Одеської обласної прокуратури

про компенсацію моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

1.22.08.2022до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Одеської обласної прокуратури.

2.Позивач просить суд:

3.- стягнути з держаного бюджету України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн.

4.- стягнути на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн.

5.23.08.2022 відкрито загальне позовне провадження.

6.23.09.2022 відповідач Одеська обласна прокуратура подала відзив на позов.

7.26.09.2023 позивач подав заперечення на відзив.

8.14.10.2022 відповідач Державна казначейська служба України подала відзив на позовну заяву.

9.09.11.2022 позивач подав відповідь на відзив.

10.07.02.2023 закрито підготовче провадження.

11. ОСОБА_2 звернувся до суду з причин заподіяння йому з боку держави в особі відповідних органів моральної шкоди. Так, виправдовувальним вироком суду від 08.06.2018, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду від 01.12.2021 ОСОБА_2 було визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинувачення за ч. 3 ст. 368 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення. Ухвалою суду касаційної інстанції від 04.06.2019, внаслідок задоволення скарги прокуратури, справу повернуто на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. За результатами нового розгляду ухвалою суду апеляційної інстанції від 01.12.2021 залишено без змін виправдовувальний вирок від 08.06.2018. Постановою суду касаційної інстанції від 13.07.2022 залишено без змін вирок від 08.06.2018 та ухвалу суду апеляційної інстанції від 01.12.2021.

Отже, внаслідок незаконного повідомлення про підозру, проведення обшуку, накладення арешту на майно, відсторонення від роботи та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання позивачеві та незаконного засудження ОСОБА_2 було завдано моральну шкоду. Моральна шкода полягає у завданні значних моральних страждань, приниженні його честі та гідності, порушенні звичного способу життя, погіршенні стану здоров`я. Страждань завдало і те, що для внесення застави йому потрібно було докласти значних зусиль для пошуку коштів. Також факт порушення відносного нього кримінальної справи став йому перешкодою в перемозі на місцевих виборах до міської ради. Позивач через тиждень був звільнений з посади заступника начальника відділу Держгеокадастру в Ананівському районі, тобто він втратив роботу. Тривалість перебування під слідством (7 років 83 місяці і 6 днів) також завдала йому моральних страждань.

Таким чином, ОСОБА_2 вважає, що на підставі Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду» має право на відшкодування державою гарантованого мінімального розміру моральної шкоди. Такий розмір слід обчислювати з 27.07.2015 (день затримання) по 01.12.2021 (день постановлення судом апеляційної інстанції судового рішення після повернення справи судом касаційної інстанції на новий розгляд) і становить він, виходячи з мінімального розміру заробітної плати на 01.01.2022 - 6 500 грн., 545 153 грн. за період 7 років 83 місяці і 6 днів.

Разом з тим, ОСОБА_2 вважає, що незаконне засудження, тривалість слідства дає йому право на збільшення гарантованого мінімального розміру моральної шкоди, який він оцінює в 1 000 000 грн.

12.Відповідач Одеська обласна прокуратура не заперечує обставин незаконного засудження ОСОБА_2 , внаслідок постановлення судом виправдовувального вироку та погоджується, що він має право на гарантований мінімальний розмір моральної шкоди, завданої незаконним засудженням. Але не погоджується з обчисленням розміру цієї суми. Вважає, що строк перебування під слідством та судом складає 78 місяців та 4 дні, а саме з дня повідомлення про підозру 27.07.2015 та закінчується в день набрання вироком від 08.06.2018 законної сили, тобто 01.12.2021 в день постановлення судом апеляційної інстанції ухвали про залишення вироку без змін. Відповідно це розмір складає 507 867 грн. Підстав для збільшення відшкодування розміру моральної шкоди до 1 000 000 грн. немає і не доведено позивачем. Відшкодування моральної шкоди не повинно призводити до безпідставного збагачення. Крім того, Одеська обласна прокуратура вважає себе неналежним відповідачем у справі, оскільки прокуратура не здійснювала протиправних дій відносно позивача, а слідство вело слідче управління ГУНП в Одеській області.

Також відповідач заперечує щодо розміру витрат на правову допомогу, вважає їх завищеними, неспівмірними.

13.Відповідач Державна казначейська служба України є самостійною юридичною особою та не уособлює державу, тобто не відповідає за її зобов`язання, і не порушувала прав та законних інтересів позивача. Фактичною датою виправдання позивача є вирок суду від 06.08.2018, отже, строк перебування під слідством та судом слід обраховувати з дня затримання 27.07.2015 й до 06.08.2018. З 06.08.2018 щодо нього перестали застосовуватись будь-які заходи процесуального примусу та він перестав відчувати загрозу. Тому розрахунок слід було провадити за 36 місяців і 10 днів (236 166 грн.). Разом з тим, відповідно до п.3 розд.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності з 01.01.2017) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого 01 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017. Тому сума моральної шкоди за 36 місяців і 10 днів становить 90 143 грн.

Крім того, факт заподіяння моральної шкоди не доведено. Так, захворювання на які посилається позивач не були викликані досудовим розслідуванням. Звільнення з посади також відбулось не внаслідок порушення щодо нього кримінальної справи, а за його згодою, адже він міг бути відстороненим. Участь у місцевих виборах, де він не отримав перемогу, теж не пов`язана з слідством, не доведено причинно-наслідкового зв`язку.

Заперечує розмір витрат на правову допомогу. Гонорар має бути розумним, відповідати реальності витрат, не враховано складність справи.

Судом встановлені такі фактичні обставини справи.

14.22.07.2015 СУ ГУНП в Одеській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості щодо кримінального провадження № 0000533 відносно ОСОБА_2 , про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

15.Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження у формі процесуального керівництва здійснювався прокурорами Одеської обласної прокуратури.

16.27.07.2015 було затримано ОСОБА_2 .

17.28.07.2015 ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

18.Вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.06.2018 у справі №522/20003/15-к визнано ОСОБА_2 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368 КК України та виправдано його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, скасовано запобіжний захід відносно ОСОБА_2 та скасовано арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , повернуто 700 000 грн застави.

19.Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06.08.2018 залишено без змін вирок Ананьївського районного суду Одеської області від 08.06.2018.

20.Постановою Верховного Суду від 04.06.2019 касаційну скаргу прокурора задоволено частково та призначено новий розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

21.Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.12.2021 залишено без змін вирок Ананьївського районного суду Одеської області від 08.06.2018.

22.Постановою Верховного Суду від 13.07.2022 касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Ананьївського районного суду Одеської області від 08.06.2018 і ухвалу Одеського апеляційного суду від 01.12.2021 залишено без змін.

23.З приводу погіршення стану здоров`я ОСОБА_2 ним надано такі докази: заява від 03.10.2016 подана до Ананьївського районного суду Одеської області про відкладення судового засідання у зв`язку з погіршенням стану здоров`я; довідка без дати та номера про перебування ОСОБА_2 на амбулаторному лікуванні з 03.10.2016 (гострий правосторонній цистопієліт); заява від 14.11.2016 подана до Ананьївського районного суду Одеської області про відкладення судового засідання у зв`язку з погіршенням стану здоров`я; довідка від 14.11.2019 про перебування ОСОБА_2 на амбулаторному лікуванні з 12.11.2016 (правостороння ниркова коліка); заява від 15.02.2016 подана до Ананьївського районного суду Одеської області про відкладення судового засідання у зв`язку з погіршенням стану здоров`я; довідка від 15.02.2017 про перебування ОСОБА_2 на амбулаторному лікуванні з 15.02.2017 (сечокам`яна хвороба); заява від 19.05.2017 подана до Ананьївського районного суду Одеської області про відкладення судового засідання у зв`язку з погіршенням стану здоров`я; довідка від 19.05.2017 про перебування ОСОБА_2 на амбулаторному лікуванні з 19.05.2017 (загострення хронічного панкреатиту); заява від 12.10.2017 подана до Ананьївського районного суду Одеської області про відкладення судового засідання у зв`язку з погіршенням стану здоров`я; довідка від 18.10.2017 про перебування ОСОБА_2 на амбулаторному лікуванні з 18.10.2017 (загострення хронічного панкреатиту); заява від 17.11.2017 подана до Ананьївського районного суду Одеської області про відкладення судового засідання у зв`язку з погіршенням стану здоров`я (загострення хронічного панкреатиту); довідка від без дати та номеру про перебування ОСОБА_2 на амбулаторному лікуванні з 27.11.2017 (загострення хронічного панкреатиту).

Висновки суду.

24.Предметом спору є відшкодування державою гарантованого мінімального розміру моральної шкоди на підставі Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду» та збільшення цього розміру шкоди. Підставами позову є визнання позивача невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, завдання цим значних моральних страждань, приниженні честі та гідності, порушення звичного способу життя, погіршенні стану здоров`я, втрата роботи, неотримання перемоги у місцевих виборах.

Щодо належності відповідачів у справі.

25.Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

26.Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 2 ст. 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (ч. 4 ст. 58 ЦПК України).

27.Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 21.08.2019 у справі № 761/35803/16-ц, від 18.12.2019 у справі №688/2479/16-ц), повинен зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

28.В даному випадку саме Одеська обласна прокуратура здійснювала процесуальне керівництво в кримінальному провадження та підтримувала державне обвинувачення в суді. Позивач не ставить питання про відшкодування моральної шкоди завданої йому органом на досудовому слідстві, а звертається внаслідок виправдання його судом у встановленому порядку.

29.Таким чином, суд погоджується з позивачем, що відповідачем за цим позовом є Одеська обласна прокуратура.

30.Разом з тим, залучення або ж не залучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України або її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 242/4741/16-ц.

31.Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України)

32.Відповідно до статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

33.Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

34.Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення).

35.Отже, відповідачем у справі є держава Україна, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номера чи види рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №910/23967/16.

36.Отже, стягнення коштів має відбуватися не з Державної казначейської служби України як відповідача, а з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України.

Щодо гарантованого мінімального розміру моральної шкоди.

37.Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

38.Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

39.Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

40.Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина 7 статті 1176 ЦК України).

41.Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

42.незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

43.незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

44.незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

45.Отже, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках постановлення судом виправдувального суду (пункт 1 частини 1 статті 2 Закону).

46.Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.06.2018, який набрав законної сили, у справі №522/20003/15-к визнано ОСОБА_2 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368 КК України та виправдано його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

47.Однак позивач та відповідачі по-різному оцінюють період за який підлягає відшкодуванню гарантований розмір моральної шкоди, величину, яку слід брати за основу для його обчислення.

48.З цього приводу суд зазначає наступне.

49.Статтею 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода.

50.Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 Закону).

51.Відповідно до статті 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

52.Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що розмір відшкодування повинен бути не меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

53.Тобто Законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

54.Викладене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування.

55.У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 в справі № 6-2203цс15 зазначено, що «відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування».

56.У постанові Великої Палати Верховного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що «моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

57.Тобто законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати. Аналогічні висновки наведено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.04.2019 у справі № 236/893/17, Верховним Судом у постановах від 21.10.2020 у справі № 754/8730/19, від 03.03.2021 у справі № 638/509/19. В оцінці застосування судами як розрахункової величини розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», Верховний Суд врахував, що відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

58.Проте сума відшкодування моральної шкоди не є його посадовим окладом, заробітною платою чи іншою виплатою, а тому підстави для застосування наведеної норми до спірних правовідносин відсутні.

59.На правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII не поширюється.

60.Таке тлумачення указаних норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду від 04.06.2018 у справі № 489/2492/17, від 13.06.018 у справі № 464/6865/16, від 21.06.2018 у справі № 205/119/17, від 16.01.2019 у справі № 334/3231/16-ц, від 17.10.2019 у справі № 591/6167/14-ц, від 13.11.019 у справі № 213/1972/16-ц.

61.Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача Державної казначейської служби України про те, що мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму, починаючи з 01.01.2017.

62.Отже, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом, в даному випадку суд має застосувати правило частини 3 статті 13 Закону та визначати розмір відшкодування моральної шкоди із розрахунку мінімальної заробітної плати, в даному випадку у розмірі, встановленому Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 - 6 500 грн, встановленого законом на момент звернення до суду.

63.Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 04.06.2018 у справі № 489/2492/17, від 13.06.2018 у справі № 464/6863/16, від 21.06.2018 у справі № 205/119/17, від 25.07.2018 у справі № 607/14493/16-ц, від 12.02.2020 у справі № 295/692/17.

64. ОСОБА_2 вважає, що на підставі Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду» має право на відшкодування державою гарантованого мінімального розміру моральної шкоди. Такий розмір слід обчислювати з 27.07.2015 (день затримання) по 13.07.2022 (день прийняття остаточного судового рішення), виходячи з мінімального розміру заробітної плати 6500 грн. на станом 01.01.2022. Отже, гарантований державою розмір моральної шкоди за період 7 років 83 місяці і 6 дні становить 545153 грн. ((83 м х 6500 = 539500 грн.) + (6 днів (144 год.) х 39,42 = 5653 грн. грн.)).

65.Одеська обласна прокуратура вважає, що такий розмір слід обчислювати з 27.07.2015 (день затримання) по 01.12.2021 (день постановлення судом апеляційної інстанції судового рішення після повернення справи судом касаційної інстанції на новий розгляд) і становить він, виходячи з мінімального розміру заробітної плати на 01.01.2022 - 6500 грн., 545153 грн. за період 7 років 83 місяці і 6 днів.

66.Державна казначейська служба України вважає, що фактичною датою виправдання позивача є вирок суду від 06.08.2018, отже, строк перебування під слідством та судом слід обраховувати з дня затримання 27.07.2015 й до 06.08.2018.

67.Оцінюючи доводи сторін, суд погоджується з твердженням Одеської обласної прокуратури проте, що гарантований державою розмір моральної шкоди в даному випадку слід обчислювати з 27.07.2015 (день затримання) по 01.12.2021, виходячи з такого.

68.У пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

69.Розмір моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями держави, необхідно визначати починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили або ухвалою про закриття кримінального провадження.

70.Згідно з ч.1-4 ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

71.Враховуючи наведене, особа перебуває під слідством чи судом до набрання законної сили виправдувальним вироком або судовим рішенням, яким закрито провадження, а не до завершення його перегляду судом касаційної інстанції.

72.Строк розгляду справи судом касаційної інстанції не входить у період перебування особи під слідством та судом.

73.Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 520/14448/18.

74.Отже, останнім днем перебування під слідством чи судом є день набрання законної сили виправдувальним вироком щодо ОСОБА_2 , який набрав законної сили в день постановленням судом апеляційної інстанції постанови від 01.12.2021 про залишення вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 08.06.2018 без змін.

75.Таким чином, період перебування позивача під слідством і судом складає з 27.07.2015 по 01.12.2021, тобто 78 місяців та 4 дні та становить 507 867 грн. (78 * 6 500 + 867 (6 500:30*4)).

76.Тому вимоги позивача про стягнення 545 153 грн. є лише частково обгрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення на його користь 507 867 грн.

77.Водночас позивач посилається на те, що рівень його моральних страждань, яких він зазначав внаслідок незаконного засудження є таким, що не охоплюється лише відшкодуванням моральної шкоди в нарахованому державою розмірі, а є значно вищим, який він просить збільшити до 1 000 000 грн.

78.Так, мінімальний гарантований державною розмір моральної шкоди не може бути зменшено, однак суд може його збільшити з урахуванням конкретних обставин справи.

79.Позивач посилався на те, внаслідок незаконного повідомлення про підозру, проведення обшуку, накладення арешту на майно, відсторонення від роботи та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання позивачеві та незаконного засудження ОСОБА_2 було завдано моральну шкоду. Моральна шкода полягає у завданні значних моральних страждань, приниженні його честі та гідності, порушенні звичного способу життя, погіршенні стану здоров`я. Страждань завдало і те, що для внесення застави йому потрібно було докласти значних зусиль для пошуку коштів. Також факт порушення відносного нього кримінальної справи став йому перешкодою в перемозі на місцевих виборах до міської ради. Позивач через тиждень був звільнений з посади заступника начальника відділу Держгеокадастру в Ананівському районі, тобто він втратив роботу. Тривалість перебування під слідством (7 років 83 місяці і 6 днів) також завдала йому моральних страждань.

80.Відповідачі заперечували щодо збільшення розміру моральної шкоди з підстав недоведеності її заподіяння, вини та причинно-наслідкового зв`язку між цими діями та шкодою.

81.Суд частково погоджується з доводами відповідачів в цій частині з огляду на таке.

82.Так, суд вважає аргументованими доводи відповідачів, які стверджували про відсутність завдання позивачу моральної шкоди його здоров`ю, так як поява таких хворіб як загострення хронічного панкреатиту, сечокам`яна хвороба, гострий правосторонній цистопієліт можливо були у нього давно, а поява цих недуг не є наслідком незаконного засудження позивача. В цілому позивач є молодою, здоровою особою, а недуги є в кожної людини. Крім того, вони є важкими чи смертельними.

83.Також суд відхиляє покликання позивача на те, що лише сам факт порушення щодо нього кримінальної справи став йому перешкодою в отриманні перемоги на місцевих виборах до Ананьївської міської ради, він був третім у списку кандидатів від ВО «Батьківщина». В позивові представник позивача зазначає, що повідомлені відомості містяться в інтернеті за наведеним ним посиланням.

84.Однак сам представник позивача не надає цієї інформації в роздрукованому чи електронному вигляді для дослідження чи огляду безпосередньо за участю усіх сторін в судовому засіданні, а лише відсилає для самостійного ознайомлення з цією інформацією як сторін, так і суд. Такий доказ суд не приймає до уваги. З іншої сторони позивачем не доведено, що саме негативна суспільна думка серед виборців призвела до того, що він отримав недостатню кількість голосів.

85.Безпідставними суд вважає і даному разі й посилання на те, що позивач через тиждень після його затримання він був звільнений з посади заступника начальника відділу Держгеокадастру в Ананівському районі, тобто він втратив роботу. Варто звернути увагу, що позивач звільнився за власним бажанням, хоча міг бути відсторонений від посади. Тобто, це був його власний вибір, що ніяк не пов`язується з моральною шкодою, про яку він стверджує у вигляді втрати роботи і як наслідок тяжких страждань.

86.Немає й підстав стверджувати, що усі необхідні дії пов`язані зі слідством та судом, як-от, затримання, арешт майна, внесення застави є незаконними лише з огляду на те, що згодом його було виправдано. Суд зазначає, що ці дії були необхідними, тому безпідставно стверджувати, що вони є незаконними лише в силу виправдання його в кінцевому результаті судом. Якщо жз ОСОБА_2 вбачав порушення в процесі вчинення цих дій, він міг їх оскаржити в порядку КПК України.

87.Однак суд зважає на те, що ситуація, що склалась для ОСОБА_2 в обвинуваченні за ч. 3 ст. 368 КК України сприймається ним вкрай негативно. Підстави для цього є, про що заначено вище. Ситуація, що досліджується за справою, має все таки психологічно деструктивний характер для позивача, яка призводить до негативних змін у структурі особистості: в емоційній сфері, у психофізіологічному стані та у звичній діяльності, додаткові перешкоди для реалізації його оптимальної життєдіяльності, порушення соціального функціонування, життєвих планів. Майже 7 років (з 2015 року) ціль життя позивача зводилася до доведення свої невинувантості у інкримінованому йому злочині.

88.З огляду на це суд вважає, виходячи з засад розумності та справедливості збільшити розмір відшкодування моральної шкоди з 507 867 грн. до 550 000 грн.

Щодо стягнення судових витрат.

89.Позивач просить стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн.

90.Відповідачі заперечували розмір цих витрат з огляду на те, що гонорар має бути розумним, відповідати реальності витрат, не враховано складність справи.

91.До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

92.Під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

93.має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

94.з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

95.Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

96.Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

97.Адвокат позивача зазначає, що його гонорар у зв`язку з розглядом справи становить 50 000 грн., який є фіксованою сумою вартості послуг (гонорару) за Договором № 11/08/22 про надання правової допомоги від 11.08.2022 між АО «ЛЄГІСТ» в особі Комісара О. В. (виконавець) та ОСОБА_2 (клієнт) (п. 4.1 Договору) та Додаткової угоди № 08/22 до договору про надання правової допомоги № 11/08/22 від 11 серпня 2022 року (п.1 Додаткової угоди).

98.Відповідно до п.1.1 Договору, виконавець зобов`язується надавати клієнту правову допомогу, консультації та роз`яснення з питань адміністративного права, у справах про адміністративні правопорушення; організація ведення претензійно-позовної роботи по матеріалам, що підготовлені Клієнтом; надання Клієнту правової допомоги щодо захисту прав та представлення інтересів останнього перед суб`єктами державної реєстрації, державними реєстраторами, нотаріусами, правоохоронними органами, приватними виконавцями, фізичними особами, в судах всіх інстанцій, органах державної виконавчої служби, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (веденні справ).

99.Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

100.Суд нагадує, що він може з власної ініціативи (або за наявності заперечення сторони) відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України.

101.Особа вільна у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Покладені на другу сторону судові витрати повинні бути співмірними.

102.Разом з тим, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21.04.2021 у справі № 488/1363/17 та від 26.01.2022 у справі № 127/1415/20.

103.У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

104.Так суд вважає, що надання правових консультацій клієнту, зокрема, щодо складання позовної заяви, направлення її до суду, складання відповідей на відзиви та представництво інтересів клієнта в суді є доведеним.

105.Водночас суд бере до уваги те, що сторони погодили в п. 1 Додаткової угоди, вартість послуг (гонорар) виконавця не залежить від кількості здійснених адвокатом дій, судових засідань та обсягу наданих послуг, витраченого часу тощо.

106.Отже, суд визначаючи обгрунтованість розміру судових витрат, керується критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України та враховує загальне дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката предмету спору, складності справи, значення справи для сторін.

107.Суд бере до уваги те, що позовні вимоги задоволено частково, відповідачі заперечували розмір витрат на правову допомогу, а також враховує те, що дана справа не є справою особливої складності, враховуючи обсяг фактично наданої у справі правової допомоги, суд вважає справедливим відшкодування позивачц його судових витрат на правничу допомогу у сумі в розмірі 10 000 грн.

1.Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 550 000 гривень.

Стягнути Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.05.2023.

Суддя Ярема Х.С.