Справа № 671/1857/23
Провадження № 2/671/495/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2023 р. м. Волочиськ
Волочиський районний суд Хмельницької області у складі:
головуючий суддя Никифоров Є. О.,
секретар судового засідання Козак Г. А.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
органу опіки та піклування Мариніної А. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову зазначено, що в 2010 році між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб, від якого народилося троє дітей сини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Відповідачка почала зловживати спиртними напоями, в побуті і в суспільному житті стала вести себе вкрай негідно та аморально, нехтувала батьківськими обов`язками, не займалась вихованням дітей та не дбала про них, на тривалий час залишала дітей зникаючи в невідомому напрямку.
14.07.2020 була повторно притягнута до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей.
В 2022 році рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.
Надалі відповідачка самоусунулася від особистого спілкування з малолітніми дітьми, не дбала про їх добробут, не цікавилася їх життям, не проявляла турботи, уникала особистого спілкування з ними, жодного разу не відвідувала батьківські збори та не підтримувала зв`язків із педагогами навчального закладу.
Відтак, малолітні діти залишились проживати спільно із батьком, який одноосібно їх виховував, по силі можливостей матеріально забезпечував усім необхідним відповідно до їх віку одягом, взуттям, продуктами харчування, створював гідні умови для проживання, надавши в помешканні власні кімнати для сну та відпочинку. Також, у вихованні дітей допомагала мати позивача ОСОБА_6 , яка проживає з ними.
З приводу аморальної та протиправної поведінки відповідачки, нехтуванням інтересами малолітніх дітей та ухиленням від виконання батьківських обов`язків, позивач неодноразово звертався до регіональних органів опіки та піклування, які в свою чергу вживали заходів для соціального захисту дітей, здійснювали перевірку їх умов проживання і виховання, проводили профілактичну роботу з ОСОБА_2 . Але позитивних результатів досягнуто не було.
В зв`язку з чим, органом опіки та піклування Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області було прийнято рішення про постановку малолітніх дітей на облік, як таких, які опинилися у складних життєвих обставинах та було вжито відповідних заходів для їх соціального захисту.
На виконання вимог органу опіки та піклування, через необхідність та нагальною потребою проведення ремонту помешкання позивача і облаштування там належних умов для проживання малолітніх дітей, починаючи з 01.10.2021, за заявою позивача, малолітні діти були влаштовані до Дитячого будинку Хмельницької обласної ради Хмельницької області.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що його колишня дружина самоусунулася від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. Отримувати аліменти від колишньої дружини не бажає, вважає, що їх необхідно стягнути на особисті рахунки дітей.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань від неї до суду не надходило, відзив не подано.
Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить розглянути справу з врахуванням наданого висновку.
За таких обставин розгляд справи проведено за відсутності відповідача в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28.01.2022, що підтверджується копією рішення Волочиського районного суду Хмельницької області №671/1510/21.
Від вказаного шлюбу народилося троє дітей: сини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.11.2011, актовий запис №25; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14.03.2014, актовий запис №5; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 09.08.2017, актовий запис №198.
Старостою Сарнівського Старостинського округу Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області надано довідку-характеристику № 255 від 04.09.2023 відносно гр. ОСОБА_2 , 1989 р.н., в якій зазначено, що в період з 18.09.2015 по 01.10.2021 ОСОБА_10 проявила себе з негативної сторони: ніде не працювала, є матір`ю трьох неповнолітніх дітей про яких не турбувалася і не займалася їх вихованням, постійно зловживала спиртними напоями, вела аморальний спосіб життя, знаходилась в компаніях «пияків». Кошти, які отримувала на дітей, витрачала на свої розваги та спиртні напої. Здоров`ям дітей, їх розвитком та навчанням не цікавилася. Серед мешканців села Бронівка зарекомендувала себе як людина з поганою репутацією. Неодноразово старостою, комісією було проведено бесіди з відповідачкою про виправлення стану в сім`ї, які були безрезультатними.
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №24 від 01.08.2019, відповідачка була відсутньою дома під час візиту соціального інспектора, згодом її зустріли у магазині, після чого вона запросила до свого дому, проте в будинок не впустила. Через віконце було видно, що в ньому були закриті діти і в будинку було не прибрано. Від самої ОСОБА_2 відчувався запах алкоголю.
Також, 14.07.2020 відповідачка була повторно притягнута до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей, що підтверджується копією постанови Волочиського районного суду Хмельницької області №671/984/20.
На підставі розпорядження Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області № 295/2019-р від 27.11.2019 дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 постановлено на облік як таких, які опинилися у складних життєвих обставинах та було вжито відповідних заходів для їх соціального захисту.
З 01.10.2021, за заявою батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітні діти були влаштовані до Дитячого будинку Хмельницької обласної ради Хмельницької області на державне утримання, що підтверджується довідкою №106 від 04.04.2022.
Відповідно довідки Дитячого будинку Хмельницької обласної ради від 09.08.2023 № 34 малолітні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувають в евакуації в Республіці Польща як вихованці дитячого будинку Хмельницької обласної ради та згідно їх акту від 09.08.2023 за період з 01.10.2021 по 09.08.2023, мати дітей не провідувала, не телефонувала, не цікавилася їх здоров`ям, листівок, посилок, грошових переказів на ім`я дітей не надходило.
Батько дітей проживає в селі Бронівка та характеризується позитивно, що підтверджується довідкою-характеристикою Війтовецької селищної ради Сарнівського Старостинського округу №254 від 04.08.2023 та характеристикою з місця роботи від 08.08.2023.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Війтовецької селищної ради №122 від 07.09.2023, відділ «Служба у справах дітей» Війтовецької селищної ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердили, що відповідач самоусунулася від виконання своїх обов`язків щодо виховання своїх дітей, веде аморальний образ життя.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.
За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно з ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, отже, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Суд враховує, що в матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків стосовно своїх дітей, не приймає участі у їх вихованні, навчанні та утриманні, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться ними та фінансового не підтримує, що свідчить про повну байдужість до подальшого життя дітей.
Дані обставини свідчать про не бажання матері зберегти зв`язок зі своїми дітьми.
З огляду на викладене, позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей підлягають задоволенню.
З приводу вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Оскільки позивач не бажає отримувати аліменти від відповідача, вказані аліменти підлягають сятгенню на особисті рахунки дітейю
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Враховуючи клопотання позивача суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача у частці від доходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.
За змістом ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
З врахуванням стану здоров`я відповідача, яка є особою працездатного віку та може бути працевлаштованою, суд вважає справедливим та відповідним стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/2 частки доходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
У даній справі до відповідача заявлено дві позовні вимоги: немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав) та майнового характеру (про стягнення аліментів). За кожну з них справляється судовий збір у розмірі по 1073 грн 60 коп.
Враховуючи те, що позивач від сплати судового збору звільнений відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки предмет спору стосується стягнення аліментів, тому суд приходить до висновку, що судовий збір, необхідно стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Таким чином, стягненню з відповідача до Державного бюджету підлягає судовий збір у розмірі по 1073 грн. 60 коп.
Щодо позовної вимоги про позбавлення батьківських прав - питання про розподіл судових витрат вирішено відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись 3, 9, 18, 19, 27 Конвенції про права дитини, статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» , статтею 51 Конституції України, статтями 7, 150, 155, 164, 165, 166, 180-183, 191 СК України, статтями 12, 81, 89, 141, 133, 223, 259, 263-265, 268, 280-282, 430 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.08.2023 і до досягнення дітьми повноліття, шляхом перерахування сум аліментів на особистий рахунок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відділенні Державного ощадного банку України.
Зобов`язати ОСОБА_1 відкрити зазначені особисті рахунки у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк із дня набрання рішенням законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя Є. О. Никифоров
Повний текст рішення виготовлено 23.11.2023.