Провадження № 2/752/1436/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 листопада 2023 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Крекотень О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Запорожцев Віталій Вікторович, до ОСОБА_2 , третя особа Друга київська державна нотаріальна контора, нотаріус Кушнір Олександр Дмитрович про встановлення факту, який має юридичне значення, та визнання права на спадкування за законом, -

присутні:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: Запорожцев В.В. - адвокат (ордер серії КС №648395 від 07.07.2021р.)

відповідач: не з`явилась

представник відповідача: Проніва Н.Р. - адвокат (ордер серії АВ №1085376 від 07.08.2023р.)

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 із позовом, за результатом розгляду якого просить встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та померлого ОСОБА_3 , без реєстрації шлюбу у період з 1999 року по 13.11.2020 рік, за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право на спадкування за законом разом як спадкоємиця першої черги на успадкування спадкового майна після смерті ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , з яким позивач проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1999 року. Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина та у зв`язку із встановленням факту проживання однією сім`єю позивач може набути право на отримання спадщини як спадкоємця першої черги. Обставина проживання позивача та померлого підтверджується довідкою, виданою директором школи, де померлий працював на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання, актом власників квартир АДРЕСА_4 у присутності представників ЖЕД-111, та показами свідків, яких позивач просила допитати в судовому засіданні. Відповідач у справі звернулась до Другої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , при цьому позивач наголошує на тому, що за часи його життя ніхто з братів, сестер чи інших родичі жодної участі в його житті не брав. Натомість позивачка постійно дбала про його здоров`я, особливо в останні роки, коли стан ОСОБА_3 був хворобливим. Позивачем спільно із померлим був проведений ремонт у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 у 2016 р. Таким чином, позивач вважає, що наявні всі підстави для встановлення факту, який має юридичне значення, а саме факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та фактичної наявності шлюбних відносин між позивачем та ОСОБА_3 , починаючи з 1999 року та до дати його смерті та одержання нею права на спадкування майна після смерті ОСОБА_3 як спадкоємця першої черги.

Ухвалою судді від 13.09.2021 року за поданою позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

03.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач проти задоволення позову заперечувала, зазначаючи, що вона є рідною сестрою померлого, а тому в силу закону має право на отримання спадщини, як спадкоємиця другої черги. Вважає, що позивач не має права на зміну черговості у спадкуванні, оскільки вона є спадкоємцем четвертої черги, для зміни якої необхідно довести сукупність юридичних фактів, зокрема безпорадній стан спадкодавця. Поряд із цим, категоричних заперечень проти встановлення факту проживання однією сім`єю матеріали справи не містять.

Надалі, 30.11.2022 року ухвалою суду витребувано у Другої київської державної нотаріальної контори копії матеріалів спадкової справи №67061438, та в той же день, задоволено клопотання позивача про виклик і допит свідків, зокрема, ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 .

Також, 30.11.2022 року було витребувано в Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» належним чином засвідчені копії інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 .

03.04.2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Друга київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно повернуто позивачу за зустрічним позовом, про що постановлено ухвалу суду.

07.08.2023 року за результатом проведення підготовчого засідання у справі винесено ухвалу про призначення справи до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, просила суд відмовити в його задоволенні.

Третя особа або її представник в судове засіданняне з`явився, до судового розгляду подали заяву про проведення розгляду справи за їх відсутності.

Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що встановлено на підставі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.11.2020р., виданого Бородянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №135 від 14.11.2020 року причиною смерті визначено хронічна ішемічна хвороба серця.

Інших медичних документів, які б засвідчували стан здоров`я померлого, зокрема, наявність важких хвороб, їх перебіг, характер та вплив на нормальний спосіб життя ОСОБА_3 , що привів до безпорадності стану, матеріали справи не містять.

Відповідно до акту № 72 від 11.12.2020 року, складеного та підписаного в присутності майстрів ТД: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , за підписом власників квартир за адресою АДРЕСА_1 саме, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 засвідчено, що з 1999 року ОСОБА_1 проживала в цивільному шлюбі із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вели спільне господарство.

Згідно з довідкою, виданою директором спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням української мови та літератури № 273 міста Києва Паламарчук І., ОСОБА_3 працював у зазначеній школі з 01.03.2004 року по 30.06.2020 року електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання. Перебував в цивільному шлюбі і вів спільне господарство з ОСОБА_1 , проживали за адресою АДРЕСА_1 .

На праві приватної власності за ОСОБА_3 належало майно: квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.08.1996р.

14.01.2021 року із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 звернулась позивач у справі до Другої київської державної нотаріальної контори.

Також у лютому 2021 року до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (відповідач у справі).

Відповідно до копії матеріалів спадкової справи відповідач є сестрою померлого ОСОБА_3 , що встановлюється на підставі свідоцтва про народження ОСОБА_2 , свідоцтва про одруження із визначенням її прізвища після одруження як « ОСОБА_2 » та витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відносно ОСОБА_3 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи №13/2021 від 14.01.2021 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися.

Отже, на підставі положень ст. 1262 ЦК України відповідач у справі має право на спадщину як спадкоємець другої черги після померлого ОСОБА_3 , який приходився їй рідним братом.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_4 повідомила суду, що була сусідкою померлого. Свідок пам`ятає той час, коли позивач у справі прибула до квартири ОСОБА_3 , із того моменту постійно в ній проживала. За спогадами свідка це було в 1995 році, приблизно. До якого строку позивачка проживала у квартирі ОСОБА_3 свідок може посвідчити лише в тих межах, у яких сама проживала за адресою АДРЕСА_1 , оскільки сама біля 4 років проживає за іншою адресою. За особистим сприйняттям ОСОБА_4 , особа позивача та особа ОСОБА_3 вели спільне господарство.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_16 повідомила суду, що була сусідкою ОСОБА_17 та крім того працювала директором у школі за місцем роботи померлого. Зазначила, що ОСОБА_17 знає ще з часів, як сама була дитиною, завжди відносилась добре та цінила його позитивні риси характеру. За показами свідка, ОСОБА_17 працював у школі з 2004 року по 30.06.2020 року, цю дату пам`ятає добре, оскілки померлий жалівся, що не може більше виконувати свої обов`язки через похилий вік і хворобливий стан. За період знайомства та спілкування з померлим свідку завжди було відомо про наявність у нього жінки, яка його у всьому підтримувала, а померлий підтримував її. Таке враження про особисте життя ОСОБА_17 у свідка складалось через часті контакти на роботі та сусідство, що створювали близькість та сприяли спільному обговоренню особистих питань.

Сторона відповідача проти заявленої вимоги про визнання факту родинних відносин суттєвих заперечень не надала, доказів в обґрунтування зворотного не подавала.

Разом з тим, суд зазначає, що на сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Також такий стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Відповідний підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, в рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» ) ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, про наявність підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без реєстрації шлюбу.

Однак суд враховує, що факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу може бути встановлено судом лише з 01 січня 2004 року (після набрання чинності СК України), оскільки КпШС України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу, що відповідає судовій практиці, викладеній у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 163/754/17.

Відносно вимоги позивача, про визнання за нею права на спадкування як спадкоємця першої черги суд зазначає, що вона задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Порядок спадкування майна померлого визначений Цивільним кодексом України. Цей порядок встановлює черговість спадкоємців та їхні права на спадщину. Цивільний кодекс України чітко визначає послідовність спадкоємців у різні черги, базуючись на їхньому родинному зв`язку з померлим.

Право спадкування належить спочатку найближчим родичам померлого: дітям, чоловікові або дружині, батькам тощо. Якщо в попередній черзі немає спадкоємців (наприклад, діти померлого відсутні), то право на спадщину переходить до наступної черги спадкоємців, зокрема братів чи сестер, які мають право на спадок згідно із ст. 1262 ЦК України.

Фактично позивач просить змінити її чергу у спадкуванні із четвертої на першу, вказана вимога кореспондується із нормою ч. 2 ст. 1259 ЦК України, проте позовна заява не містить посилань на зазначену норма, і, окрім того, під час судового розгляду сторона позивача не надавала доказів на обґрунтування безподарного стану померлого, що є кваліфікуючою умовою для її застосування.

Зміна черговості одержання права на спадкування і визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги за рішенням суду має місце за умови встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та доведеності факту перебування одного з фактичного подружжя у безпорадному стані згідно зі статтею 1259 ЦК України.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2 ст. 3 СК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Отже, на підставі наведених положень законодавства позивач у справі, встановлюючи факт проживання однією сім`єю із померлим, набуває право на спадкування за законом у четвергу чергу, при цьому позивач та її представник помилково вважали, що встановлення факту проживання однією сім`єю на підставі рішення суду тягне за собою право на набуття права на спадкування за законом як спадкоємця першої черги.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Тому за наявності обставин встановлених вище, за відсутності обґрунтованих, законних чи достатніх підстав для звернення до суду із вимогою про зміну черговості на право спадкування, суд вважає що позов слід задовольнити частково.

У зв`язку із частковим задоволенням позову із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Запорожцев Віталій Вікторович, до ОСОБА_2 , третя особа Друга київська державна нотаріальна контора, нотаріус Кушнір Олександр Дмитрович про встановлення факту, який має юридичне значення, та визнання права на спадкування за законом, задовольнити частково.

2. Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по 13.11.2020 рік, за адресою: АДРЕСА_1 .

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_7.

Третя особа: Друга київська державна нотаріальна контора, нотаріус Кушнір Олександр Дмитрович, адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 45.

Повний текст судового рішення складено та підписано 22.11.2023 р.

Суддя І.О. Ольшевська