РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/10405/23

Номер провадження 2/495/4917/2023

12 жовтня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, суд

ВСТАНОВИВ:

27.09.2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, у якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0895, кадастровий номер :01:006:0777, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати запис про реєстрацію права власності відповідача на вказану зальну ділянку земельну ділянку, визнати за позивачем право власності на об`єкт незавершеного будівництва готовністю 94% - житловий будинок, розташований на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 та скасувати запис про реєстрацію права власності відповідача на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції позивача з урахуванням уточнених позовних вимог

19 березня 1991 року позивач разом з чоловіком на підставі договору купівлі-продажу придбали 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену частину будинку було зареєстровано на чоловіка.

Подружнє життя не склалося, чоловік покинув сім`ю, а згодом виїхав з м. Білгород-Дністровський у невідомому напрямку. Повернувся він тільки у 2008 році, наполягав на поділі будинку як спільного майна подружжя. В зв`язку з тим, що спільне проживання було неможливим, можливість поділу частини будинку в натурі була відсутня, за домовленістю з ним позивач викупила в нього належну йому частку житлового будинку, і до неї перейшло право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.11.2010 року. Зазначене рішення суду позивач не зареєструвала в Білгород-Дністровському БТІ через те, що згідно рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів № 787 від 17.07.1997 року змінено функціональне призначення 1/2 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Інвентаризацією КП «Білгород-Дністровське БТІ» від 28.12.2008 року внесені поточні зміни до технічної документації та перейменовано 1/2 частину житлового будинку, в літню кухню під літ. «А1». Таким чином літня кухня літ. «А1» за функціональним призначенням є господарська будівля.

За час відсутності чоловіка, на підставі дозвільних документів позивачем було збудовано новий житловий будинок, який ще не був введений в експлуатацію, і на частину якого претендував колишній чоловік. Майже п`ять років судових тяжб виснажили морально і матеріально, але йому було відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо поділу новозбудованого будинку, встановлено факт, що позивач є одноособовим забудовником нового житлового будинку на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 28.01.2014 року.

Матеріальна можливість продовжити оформлення новозбудованого будинку з`явилася у позивача через декілька років, після чого за допомогою у оформленні документів позивач звернулася до своєї доньки ОСОБА_2 /відповідача/.

Спливав час, дочка казала, що процес оформлення документів складний і ще триває. Оскільки жодних результатів не було, позивач вирішила зайнятися цим сама для чого звернулася у реєстраційну службу, але там їй було повідомлено, що 1/2 частина житлового будинку вже зареєстрована на праві власності за іншою особою ОСОБА_2 /відповідачем/. 24.03.2020 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 205216526, доказом підставності набуття права власності стало рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2019 року, згідно якого за відповідачем визнано право власності на спадкове майно порядку спадкування за законом. Після оформлення права власності на зазначену частину житлового будинку відповідач оформила право власності на земельну ділянку площею 0,0895 га, на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами.

На підставі рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровського міської ради народних депутатів № 787 від 17.07.1997 року, дозволу на виробництво робіт № 176, виданого 23.07.1997 року Білгород-Дністровською міською інспекцією ДАБК, позивачем побудовано новий житловий будинок літ. «К», на теперішній час готовністю 94 %. На підставі зазначених документів змінено функціональне призначення 1/2 частини житлового будинку літ. «А», розташованого по АДРЕСА_1 . Івентарізацією КГП «Білгород-Дністровське БТІ» від 28.12.2008 року внесені поточні зміни до технічної документації та перейменовано 1/2 частину житлового будинку в літню кухню під літ. «А1», отже літня кухня літ. «А1» є за функціональним призначенням господарська будівля та згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 38/07 від 28.04.2015 року, має ветхий технічний стан, тобто стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих-дуже ветхий, обмежене виконання елементами будівлі своїх функцій.

Згідно заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.01.2014 року позивач є одноосібним забудовником, не зданого в експлуатацію, житлового будинку літ. «К», загальною площею 176,9 кв.м, житловою площею 95,9 кв.м, літ. «к1» - ганок, літ. «к» - підвал, № 7 - ворота з хвірткою, № 8 - огорожа, № 9 - водопровід, № 10 - каналізація, І - вимощення, розташованого по АДРЕСА_1 . Але здати в експлуатацію або зареєструвати право власності на житловий будинок, готовністю 94 % (незавершене будівництво) відповідно до вимог чинного законодавства не маю можливості, оскільки однією з умов реєстрації права власності є наявність документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, а його, з грубим порушенням прав позивача, оформила на себе ОСОБА_2 /відповідач/.

Відповідно до ч. 4 ст. 331 ЦК України за заявою заінтересованої особи суд може визнати її власником недобудованого нерухомого майна, якщо буде встановлено, що частка робіт, яка не виконана відповідно до проекту, є незначною. Відповідно до технічного паспорту готовність об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку літ. «К» становить 98%, що свідчить про те, що обсяг невиконаних робіт є незначним.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право власності на об`єкт незавершеного будівництва підлягає державній реєстрації. Згідно переліку документів, необхідних для такої реєстрації, у ст. 27-1 цього Закону визначено наявність: 1) документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, 2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, 3) документ, що містить опис об`єкта незавершеного будівництва за результатами технічної інвентаризації такого об`єкта (технічний паспорт, із зазначенням відсотка готовності); 4) рішення суду, що набрало законної сили, якщо право власності на об`єкт незавершеного будівництва набуто на підставі такого рішення.

З викладеного випливає, що реєстрація права власності за відповідачем на 1/2 частину житлового будинку та земельну ділянку відбулася з грубим порушенням права власності позивача на спірне майно та позбавило її можливості користування, володіння та розпорядження належним їй нерухомим майном, що дає достатні підстави для звернення до суду за захистом її порушеного права.

З огляду на вищевикладене просить суд: 1) визнати за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,0895 га, кадастровий номер :01:006:0777, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та скасувати запис про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0895 га, кадастровий номер :01:006:0777, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради від 25.11.2021 року за номером 437-VIII; і 2) скасувати запис про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в зв`язку з переобладнанням в літню кухню на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів № 787 від 17.07.1997 року, яка належала ОСОБА_2 на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2019 року, та визнати за ОСОБА_4 право власності на об`єкт незавершеного будівництва готовністю 94 % - житловий будинок, розташований на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку літ. «К», загальною площею 176,9 кв.м, житловою площею 95,9 кв.м, літ. «к1» - ганок, літ. «к» - підвал, літня кухня літ. «А1», № 7 - ворота з хвірткою, № 8 - огорожа, № 9 - водопровід, № 10 - каналізація, І - вимощення.

Процесуальні дії у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.09.2023 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Положенням ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, нормативно-правове обґрунтування та позиція суду

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як встановлено судом, позивач разом зі своїм чоловіком 19.03.1991 року на підставі договору купівлі-продажу придбали 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену частину будинку було зареєстровано на чоловіка.

У зв`язку з тим, що спільне проживання між позивачем та чоловіком не склалося, а можливість поділу частини будинку в натурі була відсутня, за домовленістю між ними позивач викупила в нього належну йому частку житлового будинку, і до неї перейшло право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку.

25.05.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 /чоловіком позивача/ було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується копією рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.11.2010 року. Цим же рішенням за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Зазначене рішення суду позивач не зареєструвала в Білгород-Дністровському БТІ через те, що згідно рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів № 787 від 17.07.1997 року змінено функціональне призначення 1/2 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Інвентаризацією КП «Білгород-Дністровське БТІ» від 28.12.2008 року внесені поточні зміни до технічної документації та перейменовано 1/2 частину житлового будинку, в літню кухню під літ. «А1». Таким чином літня кухня літ. «А1» за функціональним призначенням є господарська будівля.

Позивач власними силами проводила будівництво житлового будинку за час відсутності чоловіка в країні, який матеріально не допомагав, на підставі дозвільних документів нею було збудовано новий житловий будинок. Вказане підтверджується копією рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.01.2014 року. Цим же рішенням ОСОБА_1 було визнано одноосібним забудовником житлового будинку літ. «К», загальною площею 176,9 кв.м., житловою площею 95,9 кв.м., літ. «к1» - ганок, літ. «к» - підвал, № 7 - ворота з хвірткою, № 8 - огорожа, № 9 - водопровід, № 10 - каналізація, І вимощення, що розташований по АДРЕСА_1 та встановлено факт того, що ОСОБА_1 одноосібно будувала вищевказаний житловий будинок.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При зверненні позивача до реєстраційної служби їй було повідомлено, що 1/2 частина житлового будинку зареєстрована на праві власності за іншою особою ОСОБА_2 . До цього позивач звернулася до відповідача за допомогою в оформленні документів на будинок.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 205216526 власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , підставою виникнення права власності стало рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2019 року. Вказаним рішенням за відповідачем визнано право власності на спадкове майно порядку спадкування за законом. Після оформлення права власності на зазначену частину житлового будинку відповідач оформила право власності на земельну ділянку площею 0,0895 га, на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами (рішення Білгород-Дністровської міської ради № 437-VIII від 25.11.2021 року).

Зі змісту ст. 5 ЦК вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України. Згідно з нормою ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ст. 3 цього Закону будь-які дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав (в т.ч. права власності) на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації, можуть вчинятись, якщо такі права зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, тобто зареєстровані в державному реєстрі прав. Статтею 11 цього Закону передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації (позиції ВС в постановах від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, від 03.06.2020 у справі № 363/4852/17).

З наведеного вбачається, що реєстрацією права власності на 1/2 частину житлового будинок та земельну ділянку за відповідачем порушено права позивача, оскільки саме вона була одноосібним забудовником житлового будинку та мала намір зареєструвати у встановленому законодавством порядку право власності на зазначене вище нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ніш документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтею 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 387 ЦК України, ст.ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 247, 258, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,0895 га, кадастровий номер :01:006:0777, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати запис про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0895 га, кадастровий номер :01:006:0777, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради від 25.11.2021 року за номером 437-VIII.

Скасувати запис про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в зв`язку з переобладнанням в літню кухню на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів № 787 від 17.07.1997 року, яка належала ОСОБА_2 на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2019 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на об`єкт незавершеного будівництва готовністю 94 % - житловий будинок, розташований на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку літ. «К», загальною площею 176,9 кв.м, житловою площею 95,9 кв.м, літ. «к1» - ганок, літ. «к» - підвал, літня кухня літ. «А1», № 7 - ворота з хвірткою, № 8 - огорожа, № 9 - водопровід, № 10 - каналізація, І - вимощення.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя Н.Д. Анісімова