Справа №461/7323/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

22 листопада 2023 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

(03062, м. Київ, просп. Берестейський, 65; ),

в інтересах якого діє Миц Ірина Володимирівна

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )

до

ОСОБА_1

( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», в інтересах якого діє Миц Ірина Володимирівна, звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просить стягнути з останнього матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 22898 грн. 00 коп., а також суму понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача покликається на те, що ПрАТ «СГ «ТАС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AO 6570087. Забезпеченим ТЗ за Полісом є автомобіль марки «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_3 .

27.07.2020 року о 15 год. 20 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп на 549 км. + 475 м. неподалік с. Пасіки-Зубрицькі, Пустомитівського району, Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля марки «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та ТЗ марки «Audi A 6», д.н.з. НОМЕР_4 . Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.01.2021року (справа № 450/2758/20) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_4 . Враховуючи наявність полісу, власник пошкодженого ТЗ марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_4 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП та виплатою страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого Audi A6, д.н.з. НОМЕР_4 було проведено його огляд, про що складено протоколи огляду ТЗ та ремонтну калькуляцію № 1636001, відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого Audi A 6, д.н.з. НОМЕР_4 внаслідок ДТП складає 32 398,77 грн.

ПрАТ «СГ «ТАС», на підставі зібраних документів та заяви представника власника про страхове відшкодування складено Страховий акт № 19560/01/920 від 03.09.2020 року на суму 22898,00 грн. та здійснено виплату у якості страхового відшкодування. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.10.2020 року (справа № 450/2757/20 ) встановлено, що ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП перебував у стані сп`яніння. Таким чином, останній зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 22898 грн. 00 коп.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.09.2023, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви.

25.09.2023 у зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 23.10.2023 клопотання представника позивача задоволено та витребувано у Пустомитівського районного суду Львівської області (81100, Львівська область, м. Пустомити, вул. І. Кандиби,3; e-mail: ) належним чином засвідчені копії постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.01.2021 року (справа № 450/2758/20) та копію постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.10.2020 року (справа № 450/2757/20).

У позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями рекомендованої кореспонденції та оголошеннями, в порядку ст.128 ЦПК України. Правом на подачу відзиву на позов та подачу заяви про розгляд справи за його відсутності не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач неодноразово не з`являвся в судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні відповідача, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже, з врахуванням тривалості провадження, з метою забезпечення розумних строків розгляду у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності відповідача є можливим, а законні підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу з ухваленням заочного рішення.

При цьому, суд враховує положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та наведені заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, заслухавши доводи учасників процесу та пояснення експерта, суд прийшов до наступних висновків, виходячи з наступних доводів, мотивів та міркувань.

Судом встановлено, що ПрАТ «СГ «ТАС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AO 6570087.

Забезпеченим ТЗ за полісом є автомобіль марки «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_3 .

27.07.2020 року о 15 год. 20 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп на 549 км. + 475 м. неподалік с. Пасіки-Зубрицькі, Пустомитівського району, Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля марки «Renault Logan», д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , та ТЗ марки «Audi A 6», д.н. НОМЕР_4 . У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ марки «Audi A6», д.н. НОМЕР_4 .

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.01.2021року (справа №450/2758/20) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Окрім того, постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.10.2020 року (справа №450/2757/20) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП. Зі змісту даного рішення вбачається, що 27.07.2020 року о 15 год 20 хв на автодорозі М-06 Київ-Чоп на 549 км. + 475 м. неподалік с. Пасіки-Зубрицькі, Пустомитівського району, Львівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Logan д.н.з. НОМЕР_3 у стані наркотичного сп`яніння, згідно висновку 000294 від 27.07.2020 року КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узагальнень». Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.9 а ПДР України.

Дане рішення суду першої інстанції залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 26.07.2021 року.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, вказано, що з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає повторному доведенню.

Враховуючи наявність полісу, ОСОБА_2 , який є власником пошкодженого ТЗ марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_4 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП та виплатою страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого Audi A6, д.н. НОМЕР_4 було проведено його огляд, про що складено протоколи огляду ТЗ та ремонтну калькуляцію №1636001, відповідно до якої, вартість ремонту пошкодженого Audi A 6, д.н.з. НОМЕР_4 внаслідок ДТП складає 32 398,77 грн. ПрАТ «СГ «ТАС», на підставі зібраних документів та заяви представника власника про страхове відшкодування, складено Страховий акт № 19560/01/920 від 03.09.2020 року на суму 22898,00 грн. та здійснено виплату в якості страхового відшкодування.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникання цивільних прав та обов`язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Спеціальним законом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктами 1.4, 1.7 статті 1 Закону визначено, що особами, відповідність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який визначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до ст. 3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно підпункту «а» підп. 38.1.1 п. 38.1 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспорту пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено судам, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Враховуючи наведене та положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач обґрунтовано набув права зворотної вимоги до відповідача, та дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позову.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем та обставин викладених у позові.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув права вимоги до відповідача, а тому зі ОСОБА_1 підлягає стягненню виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 22898 грн. 00 коп.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого ПрАТ «СГ «ТАС» судового збору у повному розмірі, що становить 2684 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» розмір матеріальної шкоди в порядку регресу у сумі 22898 грн. 00 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» судові витрати пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ? Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»

(03062, м. Київ, просп. Берестейський, 65; ),

представник позивача ? Миц Ірина Володимирівна

(02156, м. Київ, вул. Кіото, 25, оф. 203; РНОКПП: НОМЕР_1 )

відповідач ? ОСОБА_1

( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 )

Повний текст рішення складено 22 листопада 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький