Номер провадження: 22-ц/813/71/23
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т.С.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (правонаступник якого ТОВ «Вердикт Капітал») на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2013 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання договору іпотеки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, загальною площею 69,1 кв. м., за адресою АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу № 6309 від 10.01.1995 року, зареєстрований на Одеській товарній біржі 10.01.1995 року, шляхом проведення прилюдних торгів для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 06.07.2007 року в розмірі 118571,75 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на 10.09.2010 року складає 937689,13 гривень, стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 06.07.2007 року в розмірі 937689,13 гривень та стягнути з усіх відповідачів в солідарному порядку судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 1700 гривень та витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 120 гривень.

Короткий зміст зустрічних позовних вимог.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просить суд, визнати договір іпотеки припиненим та пояснила суду, що 06.07.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0 (надалі Кредитний договір) на одержання кредиту в сумі 90 000,00 доларів США, строком на 120 місяців (з 06.07.2007 року по 06.07.2017 рік) з оплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних.

В якості забезпечення повернення кредитних ресурсів за Кредитним договором 06.07.2007 між відповідачем та позивачем був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г., зареєстровано в реєстрі за №1383, згідно якого ОСОБА_2 надала в іпотеку нерухоме майно: квартиру під АДРЕСА_2 , загальною площею 69,1 кв.м.

Спірним договором іпотеки передбачено, що основним договором є Договір про надання споживчого кредиту №0 від 06.07.2007 року, укладений між іпотекодержателем та ОСОБА_1 .

На момент укладення Іпотечного договору основне зобов`язання позичальника перед відповідачем було визначено договором про надання споживчого кредиту №0, згідно з яким, оплата відсотків за користування кредитом була встановлена у розмірі 13,5% річних. Але, починаючи з квітня 2008 року було встановлено нову відсоткову ставку за користування кредитними коштами у розмірі 27,0%.

Про збільшення вдвічі розміру процентів за користування грошовими коштами з 13,5% річних до 27,0% річних позивачу стало відомо лише у вересні 2012року, оскільки не отримувала від відповідача поштових повідомлень про збільшення відсоткової ставки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2013 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задоволено частково. Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 06.07.2007 року в розмірі 937 689,13 гривень. Стягнено в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 1700 гривень та витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 120 гривень. В іншій частині відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСибанк» про визнання договору іпотеки припиненим за участю третьої особи ОСОБА_1 задоволено.

Визнано іпотечний договір від 06 липня 2007 року, який було укладено між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (відповідно до змін до установчих документів, які зареєстровані у Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 18.12.2009р., АКІБ «УкрСиббанк» змінив назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») в особі начальника відділення №217 АКІБ «УкрСиббанк» Федорова Артема Валерійовича та ОСОБА_2 який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г., реєстровий №1383 таким, що припинив свою дію з 07 квітня 2008 року. Заборону на відчуження квартири під АДРЕСА_2 , загальною площею 69,1 кв.м., накладену при посвідченні договору іпотеки від 06.07.2007 року, що укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г. скасовано з внесенням відповідного запису до Державного реєстру іпотек.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник якого ТОВ «Вердикт Капітал») просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог, задовольнити позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та відповідно дійшов помилкових висновків про задоволення зустрічної позовної заяви, так як проігноровано положення статті 17 Закон України «Про іпотеку», яка передбачає виключний перелік підстав для визнання іпотеки припиненою. Крім того суд першої інстанції не врахував всі положення закону та докази, а тому відмовив у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що 06 липня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» (відповідно до змін до установчих документів, які зареєстровані у Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 18.12.2009, здійснених на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 р. за №514-VI, АКІБ «УкрСиббанк» змінив назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», -скорочено - AT «УкрСиббанк»,) та ОСОБА_1 уклали Договір про надання споживчого кредиту №0 від 06.07.2007.

Відповідно до п.п. 1.1 Кредитного договору позивач надав ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 90000,00 дол. США строком з 06.07.2007 по 06.07.2017, а ОСОБА_1 , в свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1375,00 доларів США 06 числа кожного місяця протягом строку кредитування.

Згідно із п.2.1 Кредитного договору, в забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за Кредитним договором Банк прийняв від ОСОБА_2 в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 69,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Іпотечним договором від 06.07.2007. Вказаним договором іпотеки, посвідченим 06.07.2007 р. ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу встановлено, що предметом іпотеки забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов`язань ОСОБА_1 , що виникають із договору про надання споживчого кредиту № 0 від 06.07.2007.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Положення ст. 375 ЦПК України встановлюють, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції підлягає перегляду у незадоволенній частині первісних позовних вимог та в частині задоволення зустрічної позовної заяви.

Щодо первісних позовних вимог.

Законом України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898-ІV визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотекодавецем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Таким чином, іпотека є видом інституту поруки, у зв`язку з чим правовідносини за нею регулюються також параграфом 3 глави 49 Цивільного кодексу України. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності (ч. 4 ст. 3 Закону України`Про іпотеку»).

Сторони у спірному Іпотечному договорі іпотеки визначили, що основним договором є договір про надання споживчого кредиту №0 від 06.07.2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

На момент укладення Іпотечного договору основне зобов`язання позичальника перед відповідачем було визначено договором про надання споживчого кредиту №0, згідно з яким, оплата відсотків за користування кредитом була встановлена у розмірі 13,5% річних. Але, починаючи з квітня 2008 року, було встановлено нову відсоткову ставку за користування кредитними коштами у розмірі 27,0%

Про збільшення вдвічі розміру процентів за користування грошовими коштами з 13,5% річних до 27,0% річних позивач відповідача, ОСОБА_2 , не сповістив. Про підвищення процентної ставки відповідачу стало відомо лише у вересні 2012 року, оскільки не отримувала від позивача поштових повідомлень про збільшення відсоткової ставки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про іпотеку» будь-яке збільшення основного зобов`язання або процентів за основним зобов`язанням, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачене іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Із конструкції ст. 554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і пов`язаний із боржником певними зобов`язальними відносинами, він є самостійним суб`єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст.555 цього Кодексу).

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Таким чином, сам факт зміни умов поруки без згоди з поручителем є самостійною підставою припинення правовідносин поруки, яка не вимагає укладення договору.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії Іпотечного договору (ч. 5 ст. 3, абз. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку»).

Частиною 1 статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Згідно довідки розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом за Кредитним договором вбачається, що з квітня 2008 року основне зобов`язання позичальника перед позивачем було змінено, а саме - збільшено розмір процентів за користування грошовими коштами, що потребувало внесення відповідних змін до Іпотечного договору нерухомого майна від 06.07.2007 р. Пункт 1.2.1. іпотечного договору лише констатує, що сторони за договором ознайомлені з умовами кредитного договору, у тому числі щодо можливості зміни розміру зобов`язань, однак не містить згоди відповідача щодо збільшення його зобов`язань як майнового поручителя за кредитним договором без попереднього погодження з ним.

Тобто, у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.12.2011р. при розгляді цивільної справи №6-67цс11.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що у задоволені позовних вимог відносно звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, загальною площею 69,1 кв. м., за адресою АДРЕСА_1 позивачу необхідно відмовити.

Щодо зустрічних позовних вимог.

Так, задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що за положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Таким чином, сам факт зміни умов поруки без згоди з поручителем є самостійною підставою припинення правовідносин поруки, яка не вимагає укладення договору.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії Іпотечного договору (ч. 5 ст. 3, абз. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку").

Частиною 1 статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Згідно із довідки розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом за Кредитним договором вбачається, що з квітня 2008 року основне зобов`язання позичальника перед позивачем було змінено, а саме - збільшено розмір процентів за користування грошовими коштами, що потребувало внесення відповідних змін до Іпотечного договору нерухомого майна від 06.07.2007 р. Пункт 1.2.1. іпотечного договору лише констатує, що сторони за договором ознайомлені з умовами кредитного договору, у тому числі щодо можливості зміни розміру зобов`язань, однак не містить згоди відповідача щодо збільшення його зобов`язань як майнового поручителя за кредитним договором без попереднього погодження з ним.

Тобто, у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.12.2011р. при розгляді цивільної справи №6-67цс11, яка міститься на офіційному сайті Верховного Суду України.

Таким чином, суд вважав, що необхіно задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2 у повному обсязі.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначені у статті 17 Закону України «Про іпотеку»: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрата) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Отже, статтею 17 Закону України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як відмова в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598, стаття 599 ЦК України), у тому числі виконанням, проведеним належним чином.

Встановивши, що кредитний та іпотечний договори є чинними та не визнані в установленому законом порядку недійсними, з урахуванням тієї обставини, що кредитне зобов`язання за кредитним договором №0 від 06.07.2007 не виконано, заборгованість не погашена, а відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» підвищення процентної ставки, визнання поруки припиненою та відмова у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки не є підставами для припинення іпотеки, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 .

Інші доводи апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та постановлення в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал») задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2013 року скасувати в частині задоволення зустрічного позову та постановити у цій частині нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання договору іпотеки припиненим залишити без задоволення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 листопада 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк