Справа № 489/5042/23
Провадження № 2/489/2071/23
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного провадження з повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення,

встановив:

У вересні 2023 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 11 578,18 грн. та судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що МКП «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі споживачу за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачем та споживачами за вказаною адресою було укладено згідно п.п. б п. 12.1 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, шляхом оформлення особового рахунку № НОМЕР_1 та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки). Свої зобов`язання щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення позивач виконував в повному обсязі та належним чином. Проте відповідачем оплата своєчасно та в повному обсязі не проводилась. В результаті систематичної несплати споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 01.08.2023 наявна заборгованість у сумі 11 578,18 грн., яка складається з заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 10 892,74 грн. та абонентської плати в розмірі 685,44 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача МКП «Миколаївводоканал» Яновська В.А. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. На неодноразові питання суду щодо способу нарахування заборгованості пояснила, що борг позивачем нараховувався за показами лічильника споживача, які відповідач надавала нерегулярно, проте не заперечувала, що згідно даних МКП «Миколаївводоканал» станом на 18.02.2022 року покази лічильника водопостачання за адресою АДРЕСА_1 становили 01574, а станом на 16.08.2023 01582, тобто різниця за цей період становить 8 кубів, а тариф з водопостачання та водовідведення становить 43,40 грн. і ця сума була розкидана по місяцях у розрахунку позивача (а.с.12).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково, визнала борг за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 3622,99 грн., надавши відповідний розрахунок та просила застосувати до вимог позивача строк позовної давності. Не заперечувала факт наявності заборгованості за надані позивачем послуги з водопостачання та водовідведення, проте зазначала, що позивач просить суд стягнути з неї заборгованість за спожиті послуги за період з 01.09.2015 по 31.08.2023, тобто за 8 років та 8 місяців. Водночас, з вказаними позовними вимогами він звертається до суду 28.08.2023, тобто після спливу загального строку позовної давності, яка складає 3 роки. Посилаючись на викладене, просила застосувати позовну давність до вимог МКП «Миколаївводоканал» за період з 01.09.2015 по 31.08.2023. Також вважала, що не повинна здійснювати оплату за надані послуги, оскільки вона та члени її родини частину періоду, за який позивачем здійснювався розрахунок заборгованості, мала статус внутрішньо переміщеної особи та не проживала за адресою АДРЕСА_1 , до якої надавались послуги з водопостачання та водовідведення. Крім того, відповідач зазначала, що 17.02.2022 за вказаною адресою було виконано повірку приладу обліку (лічильника) води, і його покази на цю дату становили 01574.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва, сформованого 25.09.2023, відповідач ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою:

АДРЕСА_2 обладнана приладом обліку з 30.07.2003 року. Останні відомі показання приладу обліку станом на 16.08.2023 складають 1583/19 куб. м. Інших даних щодо показань приладу обліку відповідачем не надавалось.

Дані про право власності на зазначене приміщення відповідачем до МКП «Миколаївводоканал» не надавались. Відповідно до витягу з РТГ міста Миколаєва про зареєстрованих осіб в кв. АДРЕСА_3 кількість зареєстрованих осіб за вказаною адресою становить три особи.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності за адресою: АДРЕСА_1 .

На питання суду, відповідач пояснила, що придбала вказану квартиру на біржі у 90-х роках та зареєструвала такий договір купівлі-продажу у Миколаївському МБТІ, атому вважає себе власницею цієї квартири.

Внаслідок неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо сплати спожитих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 01.08.2023 утворилася заборгованість в розмірі 11 578,18 грн., яка складається з заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 10 892,74 грн. та абонентської плати в розмірі 685,44 грн.

Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги до форми договору не встановлені законом. Укладення договору шляхом оформлення особового рахунку та видачі розрахункової книжки не суперечить діючому законодавству.

Споживачі, які фактично користуються послугами з централізованого водопостачання та водовідведення або звертаються до МКП «Миколаївводоканал» для отримання вказаних послуг, та вважаються такими, що ознайомлені, погоджуються та приєднуються до умов Договору. У зв`язку тим, що даний договір є договором приєднання, його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується (споживачем).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, якими є не тільки законні, а й підзаконні нормативно-правові акти. За відсутності таких умов та вимог зобов`язання виконується відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, відповідач є споживачем комунальної послуги, що надає позивач, оскільки між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг постачання холодної води і водовідведення, однак вона не сплачує вартість наданих послуг за період з вересня 2015 року по серпень 2023 включно, що порушує право позивача на отримання коштів за надані послуги у встановлений законодавством строк, та в повному обсязі. За такого, у відповідача виникло зобов`язання сплатити заборгованість за спожиті послуги, а у позивача право вимагати від неї виконання свого обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Будь-яких доказів з приводу того, що відповідач відмовлялась від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися, або надавалися не в повному обсязі, чи зверталась до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг, або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг - суду надано не було.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

З огляду на вказане, саме на відповідача покладено обов`язок укладення договору із позивачем на надання відповідних послуг.

Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати послуги водопостачання та водовідведення, а відповідачі повинні за них сплачувати в силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України.

За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Приписами статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Статями 68, 162 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Положеннями ст. 610 та ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати спожитих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.09.2015 по 01.09.2023 утворилась заборгованість в розмірі 11 578,18 грн.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України, визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За положеннями частини першої статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Заборгованість за надання послуг з водовідведення та водопостачання складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж. Позивач 28.09.2023 звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача боргу за надання послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2015 по 01.09.2023 в сумі 11 578,18 грн.

Отже, позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу щодо стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, що складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж, має відраховуватись з 01.09.2020 і до 01.09.2023.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, що за період з 01.09.2020 і по 31.08.2023 включно споживачу нараховано заборгованість в розмірі 6 049,38 грн.

При цьому суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, оскільки згідно пояснень представника позивача у судовому засіданні МКП «Миколаївводоканал» нараховувало борг позивачу за показами лічильника та мало дані, що станом на 18.02.2022 покази лічильника водопостачання за адресою АДРЕСА_1 становили 01574, а станом на 16.08.2023 01582, тобто різниця за цей період становить всього 8 кубів, а тариф з водопостачання та водовідведення становить 43,40 грн. За такого заборгованості відповідача за період з 01.03.2022 по 31.08.2023 становила (8 х 43,40 грн. = 347,20 грн.).

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30.04.2022 № 6804- ОСОБА_2 взята на облік як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Разом з тим, факт непроживання відповідача за вказаною адресою у визначений період не може бути підставою для звільнення від оплати комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, оскільки ОСОБА_2 є споживачем комунальної послуги, що надає позивач, оскільки між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг постачання холодної води і водовідведення.

Щодо посилань відповідача на те, що 17.02.2022 було здійснено повірку приладу обліку за адресою надання послуг, не спростовує факт користування відповідачем послугами з водопостачання та водовідведення, несплати нею щомісячних платежів та наявності заборгованості в загальному розмірі 3658,60 грн. (3311,40 грн. борг відповідача за період з 01.09.2020 по 28.02.2022 та + 347,20 грн. за період з 01.03.2022 по 31.08.2023).

Враховуючи викладене, позовні вимоги МКП «Миколаївводоканал» підлягають частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2020 і по 31.08.2023 включно в розмірі 3 658,60 грн.

Згідно статті 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 31,6%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 848,14 грн. (2684 грн. х 31,6%).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2020 і до 01.09.2023 (по 31.08.2023 включно) в розмірі 3 658,60 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят вісім гривень 60 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» судовий збір у розмірі 848,14 грн. (вісімсот сорок вісім гривень 14 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал», місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 161, ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 23.11.2023.

Суддя Г.А. Микульшина