Дата документу 21.11.2023 Справа № 332/5695/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2215/23 Головуючий у 1-й інстанції: Яцун О.С.
Є.У.№ 332/5695/23 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Дашковської А.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу на стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мартиненко К.І. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та видати судовий наказ. Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно відмовив у видачі судового наказу, оскільки помилково визначив ОСОБА_3 заінтересованою особою, яку потрібно залучати до участі у справі в якості третьої особи. Апелянт вважає, що відмова суду з підстав вказаних в оскаржуваній ухвалі суперечить нормам права, тому оскаржувана ухвала, на думку апелянта підлягає скасуванню.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник при подачі заяви про видачу судового наказу не дотримався умов,передбачених ст. 161 ЦПК України, а саме вважаючи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є заінтересованою особою у справі, а тому її потрібно залучати в якості третьої особи, оскільки стягнення аліментів на її користь має особистий характер заінтересованості.

Колегія суддів із вказаним висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1ст.160 ЦПК України наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу та відповідно до ч. 1ст.167ЦПК України розгляд заяви проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Згідно з ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Статтею 161 ЦПК України встановлено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ, зокрема, заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; а також вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п.п. 4, 5 ч.1 ст. 161 ЦПК України).

Так, відповідно до ч. 4 ст.183СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

При цьому стаття 183 СК України знаходиться у главі 15 СК України, статтею 180 якої визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 198 СК України визначає, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

З аналізу вказаних норм вбачається, що законодавець встановлює обов`язок батька/матері утримувати дитину до досягнення нею повноліття незалежно від наявності у них матеріальної можливості надавати таку допомогу. Після досягнення дитиною повноліття лише якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Обов`язок по утриманню повнолітніх дочки або сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах Сімейного кодексу України.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Цей склад юридичних фактів розглядається у позовному провадженні за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст.199СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на момент звернення її матері ОСОБА_1 із заявою про видачу судового наказу (22.10.2023), ОСОБА_3 була повнолітньою.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про неможливість розгляду питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в порядку наказного провадження, оскільки законодавець закріпив необхідність доведення наявності у батька матеріальної можливості надавати допомогу повнолітній дитині, що виключає безспірний характер правовідносин й унеможливлює видачу судового наказу для стягнення вказаної суми.

Згідно з п.3 ч.1ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, не передбачену ст. 161 цього Кодексу.

Аналіз викладеного свідчить про те, що суд першої інстанції не врахував викладені вище норми прав, у зв`язку з чим не правильно визначив підстави відмови у задоволені заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу на дитину, яка продовжує навчання.

У відповідності до норм ч.1 ст. 376 ЦПК України, оскаржуване ухвала підлягає зміненню її мотивувальної частини, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мартиненко Костянтина Ігоровича задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2023 року у цій справі змінити в мотивувальній частині.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2023 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: В.Ю. Бєлка

А.В. Дашковська