Дата документу 16.05.2023 Справа № 335/6219/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/6219/22
Провадження №22-ц/807/887/23
Головуючий в 1-й інстанції Шалагінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарІльїна Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Тихоліз Сергія Павловича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2023 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 22 лютого 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В процесі розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 потерпілими ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_2 , подано цивільний позов про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що 17.07.2021 приблизно о 23:00 год. відповідач, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на позивачів, які переходили дорогу на нерегульованому пішохідному переході, внаслідок чого позивачі отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до лікарні. Так, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримала поєднану травму голови, шиї, тулуба та кінцівок, значну місткість крові в супраселярній цистерні, напластування крові в субарахноїдальних просторах тім`яної області тощо. ОСОБА_3 отримав тупу травму голови та обличчя, закритий перелам латеральної та медіальної стінок правої гайморової пазухи зі зміщенням, односторонній гемосимус тощо. Позивачі були змушені пройти тривалий курс реабілітації. Також наразі вони відчувають стрес, частково втратили сон на тривалий час, відчувають стан бентежності, підвищену нервозність та слабкість. Внаслідок отриманих травм позивачі обмежували себе у роботі, спорті, особистому та громадському житті, а ОСОБА_3 , який є малолітнім, отримав глибоку психологічну травму. Витрати на лікування поставили родину в скрутне становище. З наведених підстав позивачі просили стягнути з відповідача компенсацію моральної шкоди розміром 300 000 грн.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2021 цивільний позов було задоволено повністю.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15.09.2022 вищезазначений вирок в частині вирішення цивільного позову скасовано і направлено у цій частині справу на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2023 року, позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди розміром 190 750 (сто дев`яносто тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 32 копійки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету судовий збір розміром 1 907 (одна тисяча дев`ятсот сім) гривень 50 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Тихоліз Сергія Павловича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що задовольняючи вимоги позову частково, суд першої інстанції фактично погодився із завданням позивачам моральної шкоди у розмірі 300000,00 грн., що не відповідає принципам розумності та справедливості. Оскільки відповідачем та страховою компанією вже відшкодовано значну суму моральної шкоди, позов є безпідставним.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, і призначене йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Цивільний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено, внаслідок чого з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 гривень.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15.09.2022 вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2021 в частині вирішення цивільного позову скасовано, призначено новий розгляд в частині вирішення позову в порядку цивільного судочинства.

Вироком Запорізького апеляційного суду від 15.09.2022 апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя задоволено частково, внаслідок чого вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2021 у відношенні ОСОБА_1 в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_1 призначене покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України у вигляді 1 року позбавлення з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком суду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286-1 КК України встановлено обставини вчинення ним кримінального правопорушення, внаслідок якого було завдано шкоду здоров`ю потерпілих (цивільних позивачів) у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Так, за змістом вказаного вироку, 17.07.2021 близько 23 години 00 хвилин, водій ОСОБА_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині Прибережної магістралі, рухаючись від вул. Немировича Данченко в напрямку вул. Лермонтова в м. Запоріжжя, в межах середньої смуги руху. При цьому, швидкість руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 складала понад 40 км/год., яка є максимально дозволеною швидкістю на даній ділянці проїзної частини. В цей час, в зоні дії нерегульованого пішохідного переходу, який розташований поблизу буд. № 25-Б по вул. Тбіліській, та позначений дорожньою розміткою 1.14.3 («зебра», пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод), а також дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 («Пішохідний перехід») Правил дорожнього руху України, вийшли з розділювального газону на проїзну частину Прибережної магістралі пішоходи ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_3 , перетинаючи її зліва-направо за напрямком руху автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Під час подальшого руху водій ОСОБА_1 , рухаючись з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, маючи при цьому об`єктивну можливість своєчасно виявити на ньому пішоходів ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , та при умові руху з дозволеною швидкістю зупинити керований транспортний засіб до місця наїзду шляхом негайного вжиття заходів направлених на зменшення швидкості аж до повної зупинки, у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушенням координації дій, викликаних вживанням наркотичних засобів, належних заходів до зупинки транспортного засобу не вжив, змінив напрямок свого руху вліво та в лівій крайній смузі руху скоїв на них наїзд.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 10.1, 18.1, 12.9 б) та розділу 33 (дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості») Правил дорожнього руху України.

Порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 10.1, 18.1, 12.9 б) та розділу 33 (дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості») Правил дорожнього руху України, згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № СЕ-19/108-21/8848-ІТ від 19.08.2021, з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 рухаючись прямо та застосовуючи своєчасне гальмування.

В результаті даної ДТП пішоходам ОСОБА_2 та малолітньому ОСОБА_3 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Так, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1381/п від 23.08.2021, у ОСОБА_2 виявлено: поєднану травму голови, шиї тулуба та кінцівок: ознаки забою валика мозолистого тіла з ознаками геморагічного просочування, значна кількість крові в супраселярній цистерні, напластування крові в субарахноїдальних просторах тім`яної області, підапоневротична гематома лівої тімяної області, закритий перелом основи суглобовидного відростка нижньої щелепи без зміщення, садна м`яких тканин обличчя; набряк та емфізема м`яких тканин шиї праворуч; забої клітковини середостіння; забій базальних відділів правої легені, правосторонній гемопневматоракс (скупчення 150 мл. крові та повітря); садна верхніх кінцівок; гемоперитонеум (скупчення до 100 мл. крові зі згустками в черевній порожнині), розриву лівого яєчника (проведення вшивання 18.07.2021), заочеревинна гематома по правому фланку; закритий перелом поперечного виростку L5 праворуч, закриті переломи обох лонних кісток зі зміщенням кісткових уламків, переломи крижі праворуч зі зміщенням кісткових уламків (з проведенням металоостеосинтезу кісток тазу 17.07.2021); садна нижніх кінцівок, кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Окрім того, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1378/п від 25.08.2021, у дитини ОСОБА_3 виявлено: тупа травма голови та обличчя: закритий перелом латеральної та медіальної стінок правої гайморової пазухи зі зміщенням, правосторонній гемосинус (наявність крові в правій гайморовій пазусі, яка займає 2/3 порожнини пазухи), закритий перелом медіальної стінки правої орбіти зі зміщенням кісткових уламків, напластування крові по ходу правої половини намета мозочка та по ходу серпоподібного відростка, забій м`яких тканин правої лобної області, струс головного мозку, множинні садна чола, носа, підборіддя, кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Тупа травма лівого плеча: заритий косий перелом нижньої третини плеча зі зміщенням відламків (з проведенням 21.07.2021 закритої репозиції кісток плеча), садна плечового суглобу, кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Тупа травма таза: перелом лівої сідничної кістки зі зміщенням кісткових уламків, уламковий перелом тіла лівої лонної кістки зі зміщенням, перелом верхньої гілки лівої лонної кістки зі зміщенням уламків, перелом заднього краю вертлюгової западини без зміщення кісткових уламків, перелом правої сідничної кістки без зміщення кісткових уламків, перелом верхньої гілки правої лонної кістки без зміщення кісткових уламків, перелом переднього краю вертлюгової западини без зміщення кісткових уламків, перелом крижі на рівні тіла S1 з розповсюдженням на корінцевий отвір, садна крил таза, кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Тупа травма правого стегна: закритий перелом нижньої третини стегнової кістки зі зміщенням відламків (з проведенням 21.07.2021 остеосинтезу перелому), кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Тупа травма лівої гомілки: закритий перелом міжвиросткового підвищення лівої великогомілкової кістки без зміщення, кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Садна в правій бічній області живота та у поперековій області справа, в області плечових суглобів, правого ліктьового суглобу, стегна, стоп; гематоми по передній черевній стінці вище пупка, по передньовнутрішній поверхні лівого стегна, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Під час судового розгляду справи встановлено, що після настання ДТП у позивачів погіршився стан здоров`я, позивачі тривалий час перебували на лікуванні, що підтверджено медичною документацією, копія якої наявна в матеріалах цієї справи, змінився звичний уклад життя позивачів, порушились нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного життя, порушились стосунки з оточуючими людьми, відбулися вимушені зміни у життєвих і виробничих стосунках позивачів.

Крім того, позивачу ОСОБА_2 згідно з випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 28.10.2021 встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок чого їй протипоказана тяжка фізична праця, внахил, тривале вимушене положення тіла, тривала ходьба, та надані рекомендації щодо подальшого лікування.

08.11.2021 наказом ТОВ «Татіс» № 148-к з ОСОБА_2 , яка працювала маркувальником, було припинено трудовий договір згідно з п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Позивач ОСОБА_3 переніс чисельні операції, тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради з приводу множинних переламів кісток тіла, та його реабілітація продовжується і на даний час.

Відповідачем частково відшкодовано моральну шкоду позивачам, підтвердженням чого є надані суду квитанції від 19.07.2021 на суму 21 000 грн. (а.с. 36), від 26.07.2021 на суму 19 000 грн. (а.с. 37), від 06.09.2021 на суму 18 000,00 грн. (а.с. 38), від 02.11.2021 на суму 12 000 грн. (а.с. 67), від 22.12.2021 на суму 16 000,00 грн. (а.с. 68), від 18.02.2022 на суму 7 000,00 грн. (а.с. 69), від 20.04.2022 на суму 8 000 грн. (а.с. 70), тобто на загальну суму 101 000 грн.

Під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_2 визнала, що вказаними платежами відповідачем було частково відшкодовано моральну шкоду.

Крім того, в судовому засіданні було досліджено протокол судового засідання за 25.11.2021 у кримінальному провадженні № 335/9495/21 за обвинуваченням ОСОБА_1 , в якому потерпіла ОСОБА_2 підтвердила, що станом на той час їй ОСОБА_1 відшкодував 72 000 грн.

Крім того, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», яка здійснила страхове відшкодування позивачам на загальну суму 173 243,20 грн., з яких 8 249,68 грн. моральна шкода (а.с. 7375).

Враховуючи викладене, а також виходячи із принципів розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов висновку, що визначений позивачами у позові розмір моральної шкоди у 300 000 грн. є адекватним розміром компенсації заподіяної їм моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача та відповідає глибині та тривалості їх моральних страждань. При цьому, враховуючи часткове відшкодування відповідачем моральної шкоди, а також страхової виплати, здійсненої ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», на відшкодування позивачам моральної шкоди, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню 190 750,32 грн. (300 000 101 000 8 249,68 грн. = 190 750,32 грн.).

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із положеннями частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підтвердження наявності підстав для відшкодування відповідачем позивачам моральної шкоди, останніми надано до суду наступні докази: вирок Запорізького апеляційного суду від 15.09.2022, який підтверджує протиправність діянь відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою, що була завдана позивачам, протиправним діянням відповідача і його вини в її заподіянні; висновок судово-медичної експертизи № 1381/п від 23.08.2021 відносно ОСОБА_2 , відповідно до якого травми отриманні останньою, кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; висновок судово-медичної експертизи № 1378/п від 25.08.2021, відносно дитини ОСОБА_3 відповідно до якого травми отриманні останнім кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; виписка з акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 28.10.2021, відповідно до якої ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності; копію наказу № 148-к від 08.11.2021 ТОВ «Татіс», згідно з яким з ОСОБА_2 , яка працювала маркувальником, було припинено трудовий договір згідно з п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, в результаті протиправних дій відповідача позивачі отримали травми, які значним чином вплинули на стан їхнього здоров`я, що супроводжувалось довготривалим лікуванням і реабілітацією, яка наразі триває. Позивачка ОСОБА_2 отримала інвалідність і втратила роботу. Зазначені обставини вказують на заподіяння позивачам моральної шкоди, яка викликана порушенням здоров`я, життєвого укладу, втрати спокою, впевненості у майбутньому, постійним стресом, пов`язаним із довготривалою реабілітацією та відновленням.

З огляду на викладене, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що внаслідок ДТП з вини відповідача позивачам спричинені глибокі моральні (душевні) страждання, яких вони зазнали у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Щодо визначення розміру морального відшкодування, то апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що заявлений позивачами розмір відшкодування моральної шкоди відповідачем не спростовано, як і не доведено підстав для його зменшення.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з урахуванням добровільного відшкодування шкоди відповідачем та страховою компанією.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Тихоліз Сергія Павловича залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 22 травня 2023 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

О. З. Поляков