Ухвала

11 травня 2023 року

м. Київ

справа № 500/2508/18

провадження № 61-6901ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, про визнання формулювання звільнення незаконним, зміну дати звільнення, визнання незаконною затримки видачі трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (далі - ПАТ «Українське Дунайське пароплавство»), у якому після уточнення 14 червня 2019 року, 03 лютого 2020 року, позовних вимог ОСОБА_1 просив визнати незаконним наказ про звільнення від 06 травня 2015 року №91л, поновити його на посаді, визнати формулювання причини звільнення таким, що не відповідає діючому законодавству та перешкоджає працевлаштуванню, змінити його, виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, змінити дату звільнення з 06 травня 2015 року на 14 травня 2015 року, визнати незаконною затримку видачі трудової книжки та видачі усіх сум при звільненні, визнати невиплату заробітної плати за 12 квітня 2015 року та стягнути заборгованість за понаднормові за січень, лютий, липень, серпень 2014 року, березень 2015 року та заборгованість за 12 квітня 2015 року в сумі 677,14 грн, а всього заборгованість в сумі 7 105,72 грн. Уточнивши 19 лютого 2020 року позовні вимоги в частині стягнення заборгованості, просив зобов`язати виплатити усю суму заборгованості святкові, включаючи роботу 12 квітня 2015 року, вихідні та понаднормові. Уточнивши вимоги 18 березня 2020 року в частині стягнення заборгованості, просив стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 35 909,37 грн. Уточнивши вимоги 15 червня 2020 року в частині стягнення заборгованості, просив стягнути за роботу у вихідні дні 4 003,94 грн.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в сумі 3 882,81 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 11 782,32 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 грудня 2020 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі, а саме компенсації невикористаних днів відпочинку в кількості 8,7 днів в розмірі 3 882,81 грн та про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 грудня 2020 в іншій частині залишено без змін.

06 травня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 січня 2020 року справу № 500/2508/18 визнано малозначною та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, про визнання формулювання звільнення незаконним, зміну дати звільнення, визнання незаконною затримки видачі трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук