Справа № 932/139/23
Провадження № 2/932/39/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі Дубровій К.Б.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в режимі відеоконференції в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 30.12.2022 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу. Заяву обгрунтував тим, що 29.12.2018 року відповідачки солідарно позичили у нього 400000 доларів США, які зобов`язалися повернути не пізніше 01.12.2022 року. На день звернення до суду кошти не повернуті. Тому просить суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму боргу за договором позики від 29.12.2018 року в розмірі 400000 доларів США.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, на їхньому задоволенні в повному обсязі наполягав, долучив до матеріалів справи оригінал боргової розписки.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Оверченко О.А. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували, ОСОБА_2 зазначила, що наразі перебуває за кордоном, має борги, коли займалася бізнесом, в грудні 2018 року , дійсно, разом з донькою взяла в боргу у ОСОБА_1 400000 доларів США, ОСОБА_5 , що зможе повернути вчасно, однак помилилася. Наявність боргових зобов`язань перед ОСОБА_1 в зазначеній сумі не заперечує, писала відповідну розписку.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, визнала, що разом з матір`ю брала в борг у ОСОБА_1 400000 доларів США, про що писала розписку.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке:

Судом встановлено, що 29 грудня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, що підтверджується оригіналом розписки, написаної власноручно відповідачкою ОСОБА_2 та підписано ОСОБА_3 .

Згідно з умовами договору позики (далі по тексту Договір) Відповідачі отримали в якості позики від Позивача грошові кошти в розмірі 400000,00 (чотириста тисяч 00 центів) доларів США, які вони зобов`язалися повернути Позивачу не пізніше 01.12.2022 року.

Розписка містить підпис позикодавця, а також напис позичальників «Я, ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та солідарно я, ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 отримали від ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 400000 (чотириста тисяч) доларів США , які зобов`язуємося солідарно повернути не пізніше 01.12.2022 року. Положення Цивільного Кодексу України щодо солідарного зобов`язання відомі та зрозумілі».

Отже, з досліджених фактичних обставин справи судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу захисту позивачем свого права власності на грошові кошти в розмірі 400000,00 доларів США, які він передав відповідачам відповідно до договору позики.

Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. (ч. 1 ст. 207 ЦК).

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України 18.01.2017 у справі № 6-2789цс16.

У постанові від 08.07.2019 у справі №524/4946/16-ц Верховний Суд зазначив, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, повинна містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням його повернення і дати отримання коштів.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

В постанові від 22.08.2019 у справі № 369/3340/16-ц Верховний Суд вказав, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником позикодавцеві за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору і зміст умов договору, так і факт отримання боржником від позикодавця певної грошової суми. В даному випадку власноручне написання і підписання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 боргової розписки від 29.12.2018 року із зобов`язанням повернути суму позики 400000,00 доларів США до 01.12.2022 року підтверджує, як факт укладання договору позики, так і факт отримання відповідачами від позивача обумовленої у розписці грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

У відповідності до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недодержане від решти солідарних боржників.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Враховуючи наведені норми закону, наявність доказів про отримання грошових коштів у борг, а також фактичне визнання відповідачами позовних вимог, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 400 000,00 доларів США.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 543,553, 1046 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) суму боргу за договором позики від 29.12.2018 року в розмірі 400000 доларів США.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 19 травня 2023 року.

Суддя О.С. Овчиннікова