Номер провадження 2/243/1033/2023
Номер справи 243/2037/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Агеєвої О.В.,

за участю:

- секретаря судового засідання - Кобець О.М.;

- представника відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Чупріна І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року», цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності та стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_2 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності та стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 , яка перебувала на обліку у Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Після її смерті залишилася спадщина, в тому числі недоотримана його матір`ю пенсія, яку він прийняв, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини.

На запит нотаріуса щодо наявності недоотриманої пенсії ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачем не надано відповіді.

Після здійснення ним відповідних запитів до ГУПФУ в Донецькій області стало відомо, що відповідач протиправно припинив нарахування пенсії спадкодавцю ОСОБА_3 з 01.03.2016 року при її житті з тих підстав, що вона не мала статусу внутрішньо переміщеної особи та після припинення нарахування пенсії не звернулася з заявою про її поновлення. Тому відповідач надав відповідь про відсутність заборгованості з пенсії ОСОБА_3 .

Отже, відповідачем не визнається за позивачем право власності на недоотриману ОСОБА_3 суму пенсії за весь період її несплати, а саме за період, з 01.03.2016 по 30.05.2021, відомостей ані про наявність недоотриманої пенсії за цей період, ані про її розмір відповідачем не надано.

Посилаючись на положення ст.ст.328, 1216, 1218, 1227 ЦК України та ст.52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивач зазначає, що законодавством не визначено строк протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів, та зауважуючи, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

ОСОБА_2 вважає, що розмір недоотриманої за життя ОСОБА_3 пенсії за період з 01.03.2016 року по 30.05.2021 року складає 379585,70 грн., до такого висновку він прийшов виходячи з розрахунку 62 місяці заборгованості помножений на пенсію за останній місяць 6122,35 грн. (12244,70 грн. разові витрати на поховання, які складаються з двох пенсій померлого / 2 ).

Просить суд, визнати за ним право власності на недоотриману пенсію у сумі 379585,70 грн. після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на його користь недоотриману пенсію після смерті ОСОБА_3 у розмірі 379585,70 грн. та судові витрати по справі у розмірі 3795, 86 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Саннікова Н.Г. не з`явилися, до суду надано заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги ОСОБА_2 не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні, а також до суду надала Відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією в м. Слов`янськ та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії ОСОБА_3 проведена по березень 2016 року.

Відповідно до частини другої статті 49 Закону № 1058 поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (пункт 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1).

Можливість виплати сум пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, врегульовано статтею 52 Закону № 1058, в тому числі і в частині їх виплати спадкоємцям, за умови надання свідоцтва про право на спадщину, де спадковим майном зазначено пенсію померлого пенсіонера.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом.

Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною другою статті 49 Закону № 1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону № 1058 (не більше ніж за три року до дня звернення за отриманням пенсії).

Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами (аналогічні права належали спадкодавцю).

При наданні відповіді на запит нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково зазначають, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину.

З квітня 2016 року виплата пенсії ОСОБА_3 припинена на підставі обміну з органами соціального захисту населення.

З 01.04.2016 ОСОБА_3 особисто до територіальних управлінь Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії не зверталась. Пенсія за період з 01.04.2016 по 31.05.2021 ОСОБА_3 не нараховувалась.

Пенсійна справа знята з обліку з 01.06.2021 у зв`язку зі смертю пенсіонера 30.05.2021 року.

Для надання відповіді на лист в.о. завідувача Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бутрей І. А. Головним управлінням проведено розрахунок сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону № 1058 та у січні 2023 року надіслана довідка про суму недоотриманої пенсії в розмірі 99206,30 грн за період з 01.01.2020 по 31.05.2021.

Станом на 14.06.2023 звернення спадкоємців за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 відсутні.

З урахуванням наведеного, просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 89 років у м. Єнакієве Донецької області померла ОСОБА_3 , про що 06 липня 2021 року складено відповідний актовий запис № 295 Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Державним нотаріусом Другої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бутрей І.А. заведено спадкову справу № 145/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

15 вересня 2022 року Державним нотаріусом Другої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бутрей І.А. видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 . Також у свідоцтві про право на спадщину зазначено, що спадкоємцем до майна померлої ОСОБА_3 , відповідно до заповіту, складеного нею ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її син ОСОБА_2 .

Також, Державним нотаріусом Другої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бутрей І.А. 02 грудня 2022 року за № 592/02-14 було здійснено запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо наявності недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_3 .

За відомостями ГУ ПФУ в Донецькій області, наданими на запит ОСОБА_2 , ОСОБА_3 перебувала на обліку та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 01.03.2016 пенсійні виплати ОСОБА_3 призупинені на підставі інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. За поновленням виплати ОСОБА_3 не зверталася, пенсійну справу знято з обліку у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 . У зв`язку з вищевикладеним надати суму заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_3 не має можливості.

Відповідно до відомостей ГУ ПФУ в Донецькій області, пенсія ОСОБА_3 за березень 2016 року була нарахована та виплачена, пенсія за період з 01.04.2016 по 01.06.2021 не нараховувалась.

За відомостями Підсистеми призначення та виплати пенсій, по пенсійній справі ОСОБА_3 , 01.01.1983 призначено пенсію за віком. Розмір призначеної пенсії становить 6122,35 грн. (станом на дату останнього нарахування 01.08.2021). За життя ОСОБА_3 останню пенсійну виплату в сумі 3533,10 грн. було виплачено у березні 2016. За період з 01.04.2016 по 01.06.2021 включно пенсія не нараховувалась та не виплачувалась, у графі призначена сума містяться позначки 0. За відомостями щодо виплат вбачається, що востаннє за життя пенсія була виплачена у березні 2016 року, на банківський рахунок, після у серпні 2021 було виплачено допомогу на поховання у сумі 12244,70 грн.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Відповідно до ст. 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Як зазначається позивачем за змістом позовної заяви та визнається відповідачем за змістом відзиву на позов, спадкодавець ОСОБА_3 була пенсіонером та перебувала на обліку в ГУ ПФУ Донецької області як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території. Згідно зі статтею 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється, зокрема, у разі смерті пенсіонера. Рішення стосовно припинення виплати пенсії ОСОБА_3 з інших підстав суду не надано, в той час як відповідач зазначає про призупинення виплати пенсії спадкодавцеві з 01.03.2016 та вказує, що за поновленням виплати пенсіонер не звертався, тому пенсія йому не нараховувалася.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Таким чином, посилання відповідача, що спадкодавець за життя не виявив бажання поновити йому виплату пенсії та не звертався з відповідною заявою до відповідача, тому пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене. Отже, призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у спірний період нараховувалася, обліковувалася (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена.

Розглядаючи наявні у матеріалах справи докази щодо наявності недоотриманої пенсії за період з 01.04.2016 по 30.05.2021 (у відповідності до ст.52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування сума недоотриманої пенсії виплачується по місяць смерті включно), суд виходить з наступного.

Так, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначено, що для надання відповіді на лист в.о. завідувача Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бутрей І. А. Головним управлінням проведено розрахунок сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону № 1058 та у січні 2023 року надіслана довідка про суму недоотриманої пенсії в розмірі 99206,30 грн. за період з 01.01.2020 по 31.05.2021.

За відомостями ППВП, наданими відповідачем, пенсія за віком ОСОБА_3 була призначена 01.01.1983 довічно. У графі розмір призначеної пенсії зазначено 6122,35 грн. (станом на 01.08.2021). Однак, розмір пенсії за останню прижиттєву виплату, що відбулася у березні 2016 року становить 3533,10 грн.

З квітня 2016 року по дату смерті відомостей про призначену, нараховану та виплачену пенсію немає. Таким чином, у період з квітня 2016 року по травень 2021 розмір щомісячної пенсії обліковувався відповідачем та змінився з 3533,10 грн. до 6122,35 грн.

Отже, відомості, надані однією і тією ж юридичною особою містять суперечності - згідно відомостей, наданих відповідачем суду, недоотримана пенсія відсутня, а згідно відомостей, наданих на запит нотаріуса, - вона наявна та становить 99206,30 грн. за період з 01.01.2020 по 31.05.2021. Зазначені відомості щодо розміру недоотриманої пенсії надані за останні три роки з посиланням на ч.1 ст.46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Отже, слід дійти висновку, що розмір призначеної пенсії спадкодавця за останні три роки, що передували зверненню, становив 99206,30 грн., що вкотре вказує на обліковування відповідачем розміру вже призначеної пенсіонеру пенсії за віком, яка навіть за умови її не нарахування та / або не виплати обчислюється органом ПФУ у разі відсутності підстав для скасування вже призначеної пенсії.

Рішення про скасування вже призначеної довічної пенсії спадкодавцеві ОСОБА_3 суду не надано, за змістом наданих пояснень таке рішення відповідачем не приймалось, в той час як було вирішено призупинити виплату пенсії спадкодавцеві з 01.04.2016.

Отже, в даному випадку, призначена довічна пенсія спадкодавця мала обліковуватися в будь-якому разі, навіть за умови її не нарахування та не виплати (внаслідок призупинення виплати).

Оскільки відповідач не визнає наявність у нього заборгованості перед спадкодавцем з огляду на вимоги ст. 46 вищезазначеного Закону № 1058, відомостей про заборгованість пенсії за період з 01.04.2016 по 30.05.2021 для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусу не надав, в той час як надав відомості позивачу ОСОБА_2 про відсутність нарахованої пенсії спадкодавця, тобто вказані обставини унеможливлюють виконання нотаріусом своїх повноважень щодо видачі свідоцтва на суму спадщини, яка складається з недоотриманої пенсії спадкодавцем ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що фактично свідоцтво про спадщину на недоотриману пенсію ОСОБА_3 не було видано, оскільки відповідач не надав ані нотаріусу, ані суду відомості щодо розміру недоотриманої пенсії за весь період її невиплати спадкодавцеві за життя з 01.04.2016 по 30.05.2021.

Оскільки відповідач не надав ані нотаріусу, ані суду відомості щодо розміру недоотриманої пенсії за весь період її невиплати спадкодавцеві за життя з 01.04.2016 по 30.05.2021, звернення позивача до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом як обов`язкова передумова для звернення до суду не вимагається, оскільки позбавлено сенсу, і не спроможне привести до оформлення позивачем своїх спадкових прав у повному обсязі, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , а, отже, він є таким, що прийняв спадщину в цілому (ч. 2 ст. 1268 ЦК України).

Щодо вимог позивача про стягнення вказаної пенсії з відповідача у розмірі 379585,70 грн., то суд зазначає, що даних про розмір пенсії, яка підлягала нарахуванню та виплаті ОСОБА_3 за період з 01.04.2016 по 30.05.2021 року в матеріалах справи не має, і розмір пенсії не нараховувався відповідачем, про що зазначено у відзиві, та доданих відповідачем відомостей ППВП. Розмір пенсійних виплат, які позивач просить стягнути були розраховані приблизно, оскільки відповідачем не було надано ані йому, ані суду інформацію щодо розміру пенсійних виплат за період з 01.04.2016 по 30.05.2021, в той час як розмір пенсії змінювався, тому суд, як і позивач, позбавлений можливості самостійно достовірно обчислити розмір недоотриманої пенсії спадкодавця за період з 01.04.2016 по 30.05.2021, а тому суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити шляхом зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотримані нею за життя пенсійні виплати за період з 01 квітня 2016 року по 30 травня 2021 року.

За викладених обставин, суд встановивши, що позивач має право на спадкове майно - пенсію за віком ОСОБА_3 з період з 01.04.2016 по 30.05.2021, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.

Вимоги позивача щодо стягнення пенсії ОСОБА_3 за березень 2016 року задоволенню не підлягають, оскільки з матеріалів пенсійної справи вбачається, що ОСОБА_3 отримала пенсію, яка була нарахована у березні 2016 року, а вже у квітні 2016 року нарахування пенсії ОСОБА_3 призупинено.

Отже, оскільки за життя мати позивача недоотримала пенсію, яка увійшла до складу спадщини, а позивач є її спадкоємцем за заповітом та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, тому суд приходить до переконання, що позивач як спадкоємець набув право на отримання невиплаченої пенсії. При цьому ненадання відповідачем відомостей про розмір цієї пенсії не має бути перешкодою для належного захисту порушеного права позивача (такий підхід було застосовано ВС у постанові № 638/19167/19 від 30.11.2022). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо частини заявленого періоду, але з урахуванням неможливості обчислення її розміру через ненадання відповідачем належних відомостей і як наслідок неможливості її стягнення за рішенням суду, ефективним засобом захисту порушеного права в такому випадку суд вважає визнання за позивачем права на недоотриману пенсію ОСОБА_3 за період з 01.04.2016 по 30.05.2021 та зобов`язання відповідача виплатити позивачеві недоотриману пенсію ОСОБА_3 за період з 01.04.2016 по 30.05.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом сплачено судовий збір у сумі 3795,86 грн.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме позивачем було заявлено вимогу про стягнення недоотриманої пенсії за 62 місяці з 01.03.2016 по 30.05.2021, судом задоволено вимоги за 61 місяць з 01.04.2016 по 30.05.2021, оскільки за березень 2016 року ОСОБА_3 отримала пенсію у сумі 3533,10 грн., отже з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір відповідно до задоволеної частини у сумі 3530,15 грн. (3533,10 грн. відхилені вимоги / 379585,70 грн. заявлені вимоги *100% = 0,93% * 3795,86 грн. сума сплаченого судового збору / 100).

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.15,16,25,328,1216,1217, 1218, 1227,1261 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності та стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування на недоотриману пенсію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 квітня 2016 року по 30 травня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, виплатити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , недоотриману пенсію за період з 01 квітня 2016 року по 30 травня 2021 року, що належала спадкодавцю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3530,15 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2023 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області О.В. Агеєва