КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 756/2702/22 Головуючий у суді першої інстанції - Майбоженко А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, який мотивував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Вказував, що 03 січня 2022 року о 14 год. 50 хв. відбулося залиття його квартири з квартири поверхом вище, а саме з квартири АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_1 .

Згідно акту комісії ЖЕД-506 № 11 від 11 січня 2022 року залиття квартири АДРЕСА_1 сталося у зв`язку з пошкодженням внутрішньо-квартирного вентиля в ванній кімнаті, причиною зазначеного пошкодження є несанкціоноване втручання мешканців квартири АДРЕСА_2 у роботу системи внутрішньо-квартирного трубопроводу гарячого водопостачання.

ОСОБА_3 зазначає, що для розрахунку завданої відповідачем шкоди, він звернувся до Центру експертної оцінки ФОП « ОСОБА_4 » та згідно складеного звіту про оцінку збитків після залиття від 13 січня 2022 року вартість ремонтних робіт внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 склала 101 856 грн. Вартість виконаних робіт з оцінки становила 3 500 грн.

Вказував, що після залиття квартири він не може проживати в своєму житлі, повсюди запах цвілі, квартира стала не придатна для проживання, а завдана відповідачем шкода не відшкодована.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартир у розмірі 101 856 грн, 3 500 грн - витрати на проведення будівельно-технічного експертного дослідження, 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 : 101 856 грн - заподіяної матеріальної шкоди; 3 500 грн - витрати на проведення будівельно-технічного експертного дослідження; 992,40 грн - судового збору.

У задоволенні вимоги ОСОБА_3 про стягнення 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржуване рішення постановлено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників, а ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження не була вручена відповідачу, що позбавило його можливості надати свої заперечення, заявити клопотання про розгляд справи з викликом сторін та реалізувати інші гарантовані законом процесуальні права.

Так, апелянт вказує, що матеріали справи не містять доказів наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, що необхідні для стягнення збитків з нього, а саме відсутні будь-які докази наявності його протиправної поведінки, його вини та того, що саме він є належним відповідачем у даній справі.

Представник апелянта звертає увагу, що в акті №11 від 11 січня 2022 року про залиття квартири АДРЕСА_1 причиною затоплення вказано несанкціоноване втручання саме мешканців квартири АДРЕСА_2 , а тому даним документом не може підтверджуватись вина саме відповідача у залитті квартири позивача.

Зазначено, що витребування інформації про зареєстроване місце проживання відповідача та посилання на цей доказ в оскаржуваному рішенні є неналежним, виходить за межі заявлених позовних вимог та порушує принцип змагальності сторін. Натомість вказує, що задеклароване місце проживання не несе наслідків щодо автоматичного набуття прав та обов`язків особою та не обмежує таку особу у праві проживання за невказаною як місце проживання адресою. А надана позивачем довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень свідчить, що ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_2 .

Апелянт вважає, що акт №11 від 11 січня 2022 року про залиття квартири АДРЕСА_1 не відповідає вимогам до його оформлення, не містить важливої інформації, зокрема, анкетних даних власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталось залиття, адреси, поверху та форми власності квартир, яка зазнала залиття та з вини власника якої сталось залиття, обсягу пошкоджень квартири позивача. Відтак, даний акт не дає змоги визначити обсяги завданої шкоди та необхідного ремонту приміщень, пошкоджених речей та їх орієнтовної вартості, тобто неможливо прослідкувати причинно-наслідковий зв`язок між залиттям та збитками.

Разом з тим, апелянт вважає неналежним доказом й звіт про оцінку Центру експертної оцінки ФОП « ОСОБА_4 » від 13 січня 2022 року, оскільки огляд квартири АДРЕСА_1 відповідно до такого звіту відбувся 03 серпня 2021 року, тобто за пів року до події залиття, а суми збитків не відповідають вказаним в ньому пошкодженням і є завищеними.

Враховуючи викладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі. Здійснити розподіл судових витрат.

08 серпня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_3 , який вказує, що він намагався вирішити дане питання з відповідачем, однак останній на мирне врегулювання спору не йшов.

Щодо твердження апелянта про неповідомлення його про розгляд справи, ОСОБА_3 вказує, що копія позовної заяви та ухвали про відкриття провадження направлялась судом на адресу ОСОБА_1 , проте лист повернувся без вручення за закінченням строку зберігання. Вказане свідчить, що відповідача не було позбавлено права надати свої заперечення, але останній ним не скористався.

Посилання ж апелянта на проведення огляду квартири 03 серпня 2021 року, тобто до дати залиття, вказаної у звіті є технічною опискою.

Вказує, що доводи апеляційної скарги не спростовують проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_2 , доказів протилежного ним не надано, а наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що він є власником частини квартири та проживає в ній.

Крім того, вважає, що ОСОБА_1 жодним чином не спростував та не заперечував, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулось з вини власника квартири АДРЕСА_2 , а судом правомірно встановлено факт такого залиття та причинно-наслідковий зв`язок, тому просить залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване апелянтом рішення суду першої інстанції - без змін.

При апеляційному розгляді справи відповідач у справі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просили її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача ОСОБА_3 , адвокат Звоненко О.О., заперечила щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просила залишити її без задоволення, оскільки доводи, на які посилається апелянт, не спростовують обставин, які були встановлені судом при розгляді справи та висновків, викладених у рішенні суду. Вважає рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства, просила залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_1 та його представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 проживає за адресою квартира АДРЕСА_2 (а.с. 57).

Згідно акту комісії ЖЕД-506 № 11 від 11.01.2022 року залиття квартири позивача сталося з квартири АДРЕСА_2 у зв`язку з пошкодженням внутрішньо квартирного вентиля в ванній кімнаті, причиною зазначеного пошкодження є несанкціоноване втручання мешканців кв. АДРЕСА_2 у роботу системи внутрішньо-квартирного трубопроводу гарячого водопостачання, внаслідок чого приміщення нижче розташованої квартири АДРЕСА_1 потребує виконанню ремонтно-відновлювальних робіт після залиття (а.с. 14).

Причиною залиття квартири позивача у Акті ЖЕД та висновку експерта є несанкціоноване втручання мешканців кв. АДРЕСА_2 у роботу системи внутрішньо-квартирного трубопроводу гарячого водопостачання, а саме заміна вхідного вентиля, внаслідок чого пошкоджено оздоблення квартири ОСОБА_3 .

Згідно складеного звіту Центру експертної оцінки ФОП « ОСОБА_4 » про оцінку збитків після залиття від 13 січня 2022 року вартість ремонтних робіт внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 складає 101 856,00 грн. (а.с.15-42).

Крім того, позивач залучав експерта для визначення розміру майнової шкоди послуги якого склали 3 500 грн, що підтверджується договором №7/22 на проведення робіт з незалежної експертної оцінки вартості матеріального збитку майна від 04 січня 2022 року (а.с.43), актом-прийому передачі та розрахункової квитанції (а.с. 46-47).

Враховуючи те, що матеріальна шкода, завдана залиттям квартири підтверджується в розмірі 101 856,00 грн, а також те, що послуги експерта склали 3 500 грн суд визнав вимоги позивача у справі доведеними та задовольнив поданий позов.

Апеляційний суд не може повністю погодитися із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про задоволення позову не відповідає з огляду на наступне.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно ч.4,5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до положень статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст.ст. 151, 179 ЖК України та пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Згідно п. 18 Правил власники квартир, наймачі та орендарі зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартири та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей в квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Так, судом першої інстанції встановлено, що дійсно 03 січня 2022 року сталося залиття квартири позивача ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 . Причиною залиття вказаної квартири згідно Акту №11 від 11 січня 2022 року, складеного комісією ОД-506 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» було пошкодженням внутрішньо квартирного вентиля в ванній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , причиною зазначеного пошкодження є несанкціоноване втручання мешканців кв. АДРЕСА_2 у роботу системи внутрішньо-квартирного трубопроводу гарячого водопостачання, внаслідок чого приміщення нижче розташованої квартири АДРЕСА_1 потребує виконанню ремонтно-відновлювальних робіт після залиття (а.с. 14).

Порядок складання акту про залиття, аварії квартир регулюється Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207.

Відповідно п. 2.3.6 зазначених Правил, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Типова форма цього акту міститься у додатку № 4 до Правил.

Відповідно до додатку №4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій вбачається, що в Акті про залиття обов`язково описується, що трапилося і які наслідки (що залите, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено, чітко зазначається причини залиття (несанкціоноване втручання мешканців квартири у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.); акт повинен містити висновки і рекомендації комісії (надаються висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін.); члени комісії повинні підписати акт та з актом повинні бути ознайомлені мешканці квартир, які його також підписують.

Крім того, з типової форми Акту про залиття вбачається, що такий складається комісійно, комісія складається з головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсара - сантехніка, представника організації, яка обслуговує внутрішньобудинкові системи водопостачання, представника власника будинку. Також з актом мають бути ознайомлені мешканці квартир, про що проставляється їх підпис внизу форми акту.

В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік): прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися із зазначенням причин).

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29 грудня 2009 року № 12/20-11-1975, також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна.

Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи.

Перевіряючи доводи апелянта щодо не відповідності Акту №11 від 11 січня 2022 року правилам його складення, зазначених в «Правилах утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207, то колегія суддів враховує, що даний акт складений уповноваженими на те особами: Головним інженером ОД-506 Сахно С.М., інженером 1-ої категорії Сопрунець В.М., та слюсарем сантехніком Даниленко І.І .

Сам факт відсутності підпису відповідача у справі ОСОБА_1 , при не подані ним доказів на спростування обставин, викладених в даному акті щодо причини залиття квартири ОСОБА_3 та характеру, обсягу виявлених пошкоджень в квартирі позивача за наслідком вказаного залиття, не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності.

Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно складеного звіту Центру експертної оцінки ФОП « ОСОБА_4 » про оцінку збитків після залиття від 13.01.2022 року вартість ремонтних робіт внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 складає 101 856,00 грн. (а.с.15-42).

Перевіряючи доводи апелянта в частині безпідставного покладення на ОСОБА_1 всього обсягу відповідальності за заподіяну ОСОБА_3 шкоду, колегія суддів враховує, що згідно до наданих позивачем доказів, вбачається, що дійсно позивач у справі є власником та мешканцем квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту (а.с.5 зв.б.) та витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с9).

На підтвердження того, що саме відповідач ОСОБА_1 є належним відповідачем у справі позивачем було надано до суду витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №295530808. Однак із вказаного витягу вбачається, що ОСОБА_1 належить лише частина вказаної квартири, яка набута ним в порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії №1-295, виданого 18 липня 2019 року Державним нотаріусом Одинадцятої ДНК Пономаренко О.О. ( а.с. 6). Доказів того, що відповідачу по справі належить вся вказана квартира на праві власності позивачем суду не надано.

Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Разом з тим, оцінюючи надані сторонами докази щодо розміру майнової шкоди, завданої позивачам, то апеляційний суд керується наступним.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач у порядку визначеному ЦПК України довів, що дійсно його майну була завдана матеріальна шкода внаслідок втручання мешканців квартири АДРЕСА_2 у роботу системи внутрішньо-квартирного трубопроводу гарячого водопостачання.

Однак, належних доказів того, що саме відповідач у справі ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодовувати всю заподіяна шкоду, позивач суду сам не надав та не звернувся до суду із відповідним клопотанням у порядку визначеному п.4 ч. 4 ст. 12 ЦПК України.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки позивачем не надано доказів щодо належності відповідачу всієї квартири АДРЕСА_2 , тому апеляційний суд вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу заподіяну шкоду відповідно до ст. 360 ЦК України в межах доведених обставин, а саме в розмірі частини заподіяних збитків - 25 464 грн (101 856 /4).

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки за подачу позовної заяви позивачем у справі було сплачено судовий збір у розмірі 1103,56 грн, а також понесені витрати по оплаті проведення дослідження щодо визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди залиття квартири проведеного ФОП « ОСОБА_4 » в розмірі 3500 грн, тому з урахуванням суми доведених позовних вимог вартість частини вказаних витрат підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 рокускасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 ( зареєстрований АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 25464 грн. на відшкодування шкоди заподіяної залиттям квартири та 1123,10 грн. понесених судових витрат.

В задоволенні решти частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2023 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв