КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 753/2103/21
провадження № 22-ц/824/4897/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Лобоцькій В. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Шістнадцята київська державна нотаріальна контора, Сьома київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ткаченко Володимир Володимирович про визнання правочинів недійсними, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Натхи Марії Сергіївни на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року в складі судді Котвицького В. Л.,

встановив :

27.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті підстави, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 склав заповіт від 23.03.2011, посвідчений державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №2-874, на ім`я свого сина ОСОБА_5 .

25.09.2018 ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори, на ім`я своєї матері ОСОБА_2 .

25.09.2018 ОСОБА_2 уклала договір дарування, за яким подарувала своєму сину ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на наступне майно:

гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК «Позняки-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4;

2/3 частки квартири АДРЕСА_2 ;

квартиру АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:012:0072.

15.10.2020 син спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_3 отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на наступне майно:

1/6 частку гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Позняки-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

1/9 частки квартири АДРЕСА_2 ;

1/6 частку квартири АДРЕСА_1 ;

1/6 частку земельної ділянки площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:012:0072.

Мати спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все інше майно ОСОБА_5 , окрім того, що було вже успадковане ОСОБА_3 за законом в порядку ст. 1241 ЦК України.

Позивач вважав, що заповіт, складений 23 березня 2011 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , повинен бути визнаний недійсним, оскільки спадкодавець на момент вчинення заповіту не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними.

Також підлягає визнанню недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 25 вересня 2018 року, оскільки вказано майно було придбано ОСОБА_2 під час шлюбу з ОСОБА_4 , а останній, на даючи згоду на його відчуження, не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд:

визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 від 23 березня 2011 року, посвідчений 23.03.2011 державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 2-874;

визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серії та номер: ННХ №342976, видане 14.09.2019 державним нотаріусом Сьомої державної нотаріальної контори Гасс В.Ю.;

визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серії та номер: ННХ №342977, видане 14.09.2019 державним нотаріусом Сьомої державної нотаріальної контори Гасс В.Ю.;

визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серії та номер: ННХ №342978, видане 14.09.2019 державним нотаріусом Сьомої державної нотаріальної контори Гасс В.Ю.;

визнати недійсним договір дарування, укладений ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 від 25 вересня 2018 року, посвідчений 25.09.2018 державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної конторі Гасс В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1-1633;

визнати недійсним свідоцтво № 1580 від 16.10.2020 про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В.В. на ім`я ОСОБА_2 на 5/6 часток земельної ділянки площею: 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:012:0072;

визнати недійсним свідоцтво № НОМЕР_2 від 16.10.2020 про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В.В. на ім`я ОСОБА_2 на 5/6 часток гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Позняки-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4;

визнати недійсним свідоцтво № 15878 від 16.10.2020 про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В.В. на ім`я ОСОБА_2 на 5/9 часток квартири АДРЕСА_2 ;

визнати недійсним свідоцтво № НОМЕР_3 від 16.10.2020 про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В.В. на ім`я ОСОБА_2 на 5/6 часток квартири АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним свідоцтво № НОМЕР_4 від 15.10.2020 про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В.В. на ім`я ОСОБА_3 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним свідоцтво № НОМЕР_5 від 15.10.2020 про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В.В. на ім`я ОСОБА_3 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 ;

визнати недійсним свідоцтво № НОМЕР_6 від 15.10.2020 про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В.В. на ім`я ОСОБА_3 на 1/6 частину земельної ділянки площею: 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:012:0072;

визнати недійсним свідоцтво № НОМЕР_7 від 15.10.2020 про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В. В. на ім`я ОСОБА_3 на 1/6 частину гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Позняки-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Рішенням Дарницького районного суд м. Києва від 13 жовтня 2022 року позов задоволено.

Визнано недійсним заповітОСОБА_4 від 23 березня 2011 року, посвідчений 23.03.2011 державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 2-874.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серії та номер: ННХ №342976, видане 14.09.2019 державним нотаріусом Сьомої державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. та зареєстроване в реєстрі за №1-1758, на ім`я ОСОБА_5 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серії та номер: ННХ №342977, видане 14.09.2019 державним нотаріусом Сьомої державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. та зареєстроване в реєстрі за №1-1759, на ім`я ОСОБА_5 на гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК "Позняки-2", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серії та номер: ННХ №342978, видане 14.09.2019 державним нотаріусом Сьомої державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. та зареєстроване в реєстрі за №1-1760 на ім`я ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:012:0072.

Визнано недійсним договір дарування, укладений ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 25 вересня 2018 року, посвідчений 25.09.2018 державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної конторі Гасс В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1-1633.

Визнано недійсним свідоцтво від 16.10.2020 про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В.В. на ім`я ОСОБА_2 на 5/6 часток земельної ділянки площею: 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:012:0072.

Визнано недійсним свідоцтво від 16.10.2020 про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В.В. на ім`я ОСОБА_2 на 5/6 часток гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Позняки-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Визнано недійсним свідоцтво від 16.10.2020 про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В.В. на ім`я ОСОБА_2 на 5/9 часток квартири АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним свідоцтво від 16.10.2020 про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В.В. на ім`я ОСОБА_2 на 5/6 часток квартири АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним свідоцтво від 15.10.2020 про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В.В. на ім`я ОСОБА_3 на 1/6 частину земельної ділянки площею: 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:012:0072.

Визнано недійсним свідоцтво від 15.10.2020 про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В. В. на ім`я ОСОБА_3 на 1/6 частину гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Позняки-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Визнано недійсним свідоцтво від 15.10.2020 про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В.В. на ім`я ОСОБА_3 на 1/9 частину квартири АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним свідоцтво від 15.10.2020 про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В.В. на ім`я ОСОБА_3 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 11 804 грн.

28.12.2022 представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат Натха М. С. подала апеляційну скаргу, а якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 17 706 грн.

Вважає, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Наголошує на необхідності застосування принципу презумпції психічного здоров`я ОСОБА_4 , а також просить врахувати, що із досліджених у висновку посмертної судово-психіатричної експертизи №205 від 22.06.2022 матеріалів не встановлено абсолютну неспроможність ОСОБА_4 розуміти значення своїх дій та керувати ними в момент вчинення оспорюваних правочинів.

Щодо оскарження договору дарування від 05 вересня 2018 року зазначила, що ОСОБА_4 не був співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_5 . Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Вважає, що інтереси ОСОБА_1 внаслідок укладення вказаного договору не порушені, оскільки він не є його стороною, не є співвласником майна, а тому у нього відсутнє право визнавати вказаний договір недійсним у порядку ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Щодо визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом від 15 жовтня 2020 року зазначила, що на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 його син ОСОБА_3 був неповнолітнім, а тому незалежно від змісту заповіту він має право на половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Судом першої інстанції не встановлено та необґрунтовано підстави для визнання свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих на ім`я ОСОБА_3 недійсними.

27.03.2023 представник ОСОБА_2 - адвокат Цурка Н. О. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн, докази на підтвердження понесення яких будуть надані додатково.

Вважає, що доводи, які наведені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими. Судово-психіатрична експертиза призначена та проведена відповідно до вимог закону. Висновок цієї експертизи є категоричним, не викликає сумнівів в його правильності, експерти дійшли одностайного та мотивованого висновку про наявність у ОСОБА_4 стійкого, хронічного психологічного розладу, що мав наслідком відсутність усвідомлення значення власних дій як в 2011 році, так і у 2018 році. Клопотань про призначення повторної експертизи, виклик експертів не заявлялось.

Щодо невірного трактування судом норм статей 57, 60, 65 СК України, статей 369, 1241 ЦК України зазначила, що право спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, виникає у подружжя в силу закону.

Вбачається, що спірне майно було придбано в період перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в шлюбі, а той факт, що воно зареєстровано на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку у такому майні.

Відсутність нотаріально посвідченої згоди одного зі співвласників на розпорядження спільним нерухомим майном є підставою для визнання правочину недійсним.

Верховний Суд в постанові від 29 жовтня 2020 року у справі №404/5776/16 зазначив, що: "Оскільки нотаріально посвідчена згода недієздатного чоловіка на продаж дружиною часток у праві спільної сумісної власності на майно на підставі частини першої статті 226 ЦК України є нікчемною, ... то дружина діяла без згоди другого подружжя (співвласника), а отже не мала необхідних повноважень на розпорядження спільним майном та укладення цих договорів".

Зазначила, що судом визнано недійсним заповіт ОСОБА_4 від 23 березня 2011 року, за наслідком чого скасовано право власності ОСОБА_5 на отримане за цим заповітом майно.

Таким чином, у зв`язку зі скасуванням права власності померлого ОСОБА_5 , у ОСОБА_3 не виникає права, передбаченого ст. 1242 ЦК України.

Отримати обов`язкову частку на спадкове майно можливо лише за умови належності майна померлому, яке увійшло до так званої спадкової маси та підлягає поділу.

В даному випадку суд першої інстанції, скасовуючи заповіт та договір дарування, фактично повернув майно ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , яка як спадкоємець першої черги та особа, яка на момент смерті безпосередньо проживала з померлим, успадковує все належне померлому ОСОБА_4 майно.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник ОСОБА_3 - адвокат Натха М. С. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Цурка Н. О. просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивача - ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з: гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Позняки-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4; 2/3 часток квартири АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:012:0072.

Право власності померлого ОСОБА_5 на вказане майно визначене відповідними свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, що були видані державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори, відповідно до яких ОСОБА_5 вступив у спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

25.09.2018 ОСОБА_2 уклала договір дарування, за яким подарувала своєму сину ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартиру була набута нею в період перебування в шлюбі з ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину на все майно ОСОБА_5 .

Крім того, у спадщину вступив ОСОБА_3 , син померлого ОСОБА_5 .

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заповіт, складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 від 23.03.2011, а також договір дарування, укладений ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 від 25.09.2018, є недійсними, оскільки в момент складення заповіту та надання згоди на відчуження майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_4 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, оскільки останній зроблено з порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування ухваленого по справі рішення.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом обставини справи підтверджують, що даний спір виник між спадкоємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приводу належного спадкодавцю майна - гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Позняки-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4; квартири АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:012:0072.

При цьому правовий статус спадкоємця ОСОБА_3 у цій справі позивачем визначено у якості третьої особи.

Внаслідок оскарження заповіту, за яким ОСОБА_5 отримав у спадщину майно від свого батька, а також договір дарування квартири, яка також є спадковим майном цієї особи, позивач зачіпає права його спадкоємця - сина ОСОБА_3 , якого в порушення вимог закону не було залучено до участі у розгляді справи в якості відповідача.

Суд першої інстанції розглянув справу за неналежного суб`єктного складу, а тому ухвалене по справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові саме з цих правових підстав, враховуючи, що правовий статус третьої особи та відповідача є різним, а також те, що належними відповідачами у цій категорії справ є особи, які прийняли спадщину.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у справі з подібними правовідносинами у постанові від 19 серпня 2020 року (справа № 201/16327/16-ц).

При цьому колегія суддів зауважує, що саме по собі визнання заповіту та договору дарування квартири недійсними може призвести до перерозподілу спадщини, тому вказана цивільно-правова вимога звернена саме до спадкоємців, яким в тому числі є ОСОБА_3 .

Відповідно до частини 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосовування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги за наведених обставин на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що судом апеляційної інстанції ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено повністю, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 17 706 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Натхи Марії Сергіївни задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Шістнадцята київська державна нотаріальна контора, Сьома київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ткаченко Володимир Володимирович про визнання правочинів недійсними відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 17 706 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 травня 2023 року.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк