Справа № 209/1954/23
Провадження № 2/209/676/23
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2023 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з усього нерухомого майна, який був накладений Постановою державного виконавця.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що у період з 13.08.2010 року по 10.10.2012 року на примусовому виконанні у Дніпровському ВДВС перебувало на виконанні виконавче провадження № 21184676 з примусового виконання виконавчого листа 2-1721, виданий 18.09.2009 року Дніпровським районним судом про стягнення з нього на користь ТОВ «Крона» заборгованості у сумі 1714,76 грн. Рішення суду він не отримував, про його існування він не знав, тому оскаржити його не міг. Вказане виконавче провадження знищено, про що йому було повідомлено у листі, але під час перебування на виконанні виконавчого провадження, державним виконавцем було накладено арешт на все його нерухоме майно. Враховуючи, що ним сплачений розмір заборгованості, але арешт з його майна не знятий, просить суд задовольнити позов.

18.04.2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Позивач надав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач надіслав електронною поштою відгук на позовну заяву, в якому не заперечував щодо зняття арешту. На обґрунтування відгуку зазначено, що вході примусового виконання виконавчого провадження №21184676 державним виконавцем було застосовано арешт майна боржника. Заходи щодо зняття арешту з майна не вживалися державним виконавцем, оскільки це не передбачено законодавством.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 10-13).

Відповідно до повідомлення Дніпровського ВДВС у м. Кам`янське (а.с. 9), на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження відносно позивача, в межах якого державним виконавцем був винесений запис про арешт майна до державного реєстру. Зазначене виконавче провадження завершено на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" (який діяв на момент завершення виконавчого провадження). Матеріали виконавчого провадження знищені.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У Постанові №5 від 03.06.2016 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», визначено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, суд прийшов до висновку про задоволення позовної заяви, оскільки наявність арешту (обтяження) на все нерухоме майно позивача порушує її право власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 258-259, 263-265, 274, 279, 280-284, 288-289 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 51937, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Перемоги, буд. 63) про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити у повному обсязі.

Скасувати арешт з усього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження № 21184676.

Стягнути з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л. Шендрик