РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/14243/22

Провадження № 22-ц/4815/476/23

Рівненський апеляційний суд:в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Майданік В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього на її користь аліменти на утримання:

- сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним повноліття;

- сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, на весь період навчання, але не більше як до досягнення сином двадцяти трьох років.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 у них народилось двоє синів, які проживають з нею та перебувають на її утриманні.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2023 року позовні вимоги було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2022 р. до повноліття дитини.

Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 27.09.2022р. по 27.10.2022 р. - допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на період навчання, у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.00 коп., щомісячно, починаючи з 27.09.2022 р. до 30.06.2025 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в сумі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп. в прибуток державного бюджету .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд невірно визначив доходи ОСОБА_2 , не врахував, що він у 2013-2017 році продав 7 транспортних засобів та має на даний час 3 транспортні засоби у власності, а тому має фінансову можливість сплачувати більшу суму аліментів, чим визначив суд. Просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи апелянта, вважає рішення законним та обґрунтованим, просить відхилити апеляційну скаргу та залишити оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 листопада 2023 року. Неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 залишено проживати з матір`ю.

Повнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 також проживає з матір`ю. Обоє дітей перебувають на її утриманні.

Менший син - ОСОБА_5 навчається в 4-А класі «Інтелект України» Рівненського ліцею № 23. За навчальний рік сума витрат складає 3150 грн.

Інші витрати, про які стверджувала позивачка, як то на репетиторство чи послуги няні не знайшли свого підтвердження по справі.

Старший син ОСОБА_6 на даний час є повнолітнім та студентом Приватного вищого навчального закладу «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука» 1 курсу факультету європейської освіти за напрямом підготовки «Економіка підприємства та управління персоналом», форма навчання денна, навчання платне (за контрактом), стипендії не отримує. Термін навчання до 30 червня 2025 року. Вартість навчання за один рік складає 15 980 грн. та 310 євро, які вже оплачені позивачкою.

Повнолітній син працевлаштуватися не має можливості, оскільки постійно на навчанні. Заробітної плати позивачки не вистачає на все необхідне двом дітям.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що діти сторін проживають разом з матір`ю, відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається у ВНЗ, він відповідно зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати своїх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей.

Фактично спір зводиться до визначення розміру суми аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.

Як встановлено судом ОСОБА_2 , як суб`єкт малого підприємництва - фізична особа, займався роздрібною торгівлею автомобілів. Щорічно звітувався про отримані доходи в податковий орган. За 2010 рік обсяг виручки від реалізації товарів складає 180 тис.грн., за 2011 - 480 тис.грн.

Згідно інформації Територіального сервісного центру № 5642 на адвокатський запит, ОСОБА_2 протягом 2013-2017 років знято з обліку для реалізації 7 транспортних засобів.

З досліджених судом інших письмових доказів, наданих відповідачам вбачається, що 29.12.2016 року ОСОБА_2 знятий з обліку та припинив свою підприємницьку діяльність згідно оглянутої копії виписки з аналітичної онлайн-системи https://youcontrol.com.ua.

Згідно інформації Територіального сервісного центру № 5642 у власності ОСОБА_2 наявні 3 транспортні засоби.

У апеляційній скарзі апелянт покликається на отримання відповідачем значних доходів від продажу автомобілів за період з 2007 по 2016 рік, проте колегія суддів зауважує, що на той момент сторони були подружжям, а доказів, які б вказували на те що кошти зберігались та не використовувались в інтересах сім`ї чи на купівлю інших автомобілів до їх розлучення 22 листопада 2023 року позивач не надала. Питання щодо поділу майна не вирішувалось. Сама ж по собі відсутність нерухомого майна не виключає інше спрямування коштів.

Водночас з копії трудового договору встановлено, що ОСОБА_2 офіційно працевлаштований у ФОП ОСОБА_7 на посаді водія автотранспортних засобів, отримує заробітну плату в розмірі 6500 грн., загальна сума доходу за період з 01.02.2022 по 30.10.2022 становить 58700,00 грн.

На виконання ухвали суду від 23.11.2022 з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» надійшла інформація щодо руху грошових коштів за усіма банківськими рахунками відповідача ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , які відкриті на його ім`я у вказаній банківській установі, за період часу, починаючи з 01.01.2021 року по 17.12.2022 року, а також належним чином завірені копії банківських виписок про рух коштів. З наданих виписок вбачається надходження коштів та витрати, що значно перевищують дохід ОСОБА_2 відображений у довідці про доходи. Відповідно до ч. 3 ст. 182 Сімейного кодексу України відповідач джерело походження таких коштів належними доказами не довів, тому доводи позивачки про наявність у нього неофіційного доходу заслуговують на увагу.

Згідно ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2022 рік", прожитковий мінімум для на дитину вікoм від 6 дo 18 рокiв на час звернення до суду в вересні становив - 2744 грн., з грудня - 2833 грн. , а з січня 2023 року - 2833 грн.; для працездатних осіб 2600 грн. а з грудня та в січня 2023 року 2684 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 офіційно працевлаштована в ГУ ДПС у Рівненській області на посаді головного державного інспектора, відповідно до довідки про заробітну плату № 127/00-10-02-06 від 04.10.2022, загальна сума доходу за період з квітня 2022 по вересень 2022 становить 118125,91 грн.

Загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною, та такою де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але такий за високих цін на товари споживання є далеко недостатнім для дитини відповідного віку. За цих обставин, колегія суддів вважає, що необхідні витрати позивачки на утримання дітей є вищими ніж вона їх може забезпечити (харчування, забезпечення одягом, житлом, лікуванням, забезпечення розумового, духовного, морального і соціального розвитку), що є базовими потребами.

Разом з цим суд враховує, що відповідач працює водієм. Згідно відомостей про наявність вакансій та пропоновану заробітну плату, а також враховуючи відкриту інформацію Державної служби статистики України про середньомісячну заробітну плату штатних працівників в галузі наземного транспорту, яка станом на січень 2022 року становила 14 692 грн. відповідач має можливість заробляти кошти в достатньому розмірі, щоб сплачувати на утримання кожної дитини по 3 000 грн.

При цьому визначаючи такий розмір аліментів суд враховує, що кожен з батьків має рівні обов`язки щодо утримання дітей. Стягнення аліментів в меншому розмірі призведе до порушення прав неповнолітнього сина та повнолітнього, який продовжує навчання у ВНЗ та не буде відповідати їх найкращим інтересам. Водночас, враховуючи встановлені обставини, це не призведе до покладення тягаря утримання дітей лише на одну з сторін.

Колегія суддів вважає, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2023 року правильно встановлено обставини справи, воно ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, однак висновок щодо розміру стягнутих аліментів на утримання дітей не відповідає обставинам справи, а отже існує підстава для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення в частині розміру стягнутих аліментів на дітей та ухвалення рішення про збільшення цього розміру.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2023 року в частині розміру стягнутих аліментів на утримання дітей по 2000 грн. на кожну дитину - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 (три тисячі) грн.00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2022 р. до повноліття дитини.

Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 27.09.2022р. по 27.10.2022 р. - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на період навчання, у розмірі 3000 (три тисячі) грн.00 коп., щомісячно, починаючи з 27.09.2022 р. до 30.06.2025 року.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Майданік В.В.