Ухвала

22 травня 2023 року

м. Київ

справа № 334/10417/14-ц

провадження № 61-6475ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д. Ю., заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області

Проценка Д. Ю.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2022 рокускаргу залишено без задоволення.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2022 року у цій справі змінено в частині мотивування відмови в задоволенні скарги щодо стягнення з приватного виконавця на відшкодування шкоди 5 883,48 грн списаних банком коштів, 182,74 грн процентів за несанкціонований овердрафт та щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000 грн, виклавши мотивувальну частину щодо цих вимог скарги в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу залишено без змін.

У квітні 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2023 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судами встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д. Ю. перебувало виконавче провадження № 66508727 з примусового виконання виконавчого листа № 334/10417/14-ц, виданого 16 липня 2021 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» заборгованості за кредитним договором в сумі

96 197 грн, судових витрат в сумі 4 328 грн, а всього 100 525 грн.

Виконавче провадження відкрито 13 серпня 2021 року.

16 серпня 2021 року постановою приватного виконавця Проценка Д. Ю. звернуто стягнення на дохід боржника ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_2 , але жодних відрахувань з його доходу на погашення стягнутої рішенням суду заборгованості за цим місцем роботи здійснено не було.

30 листопада 2021 року постановою приватного виконавця Проценка Д. Ю. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення 111 063,50 грн.

22 липня 2022 року приватним виконавцем Проценком Д. Ю. виставлено вимогу на отримання інформації, яка містить банківську таємницю, копію якої направлено для виконання, зокрема, до АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно отриманої інформації боржник ОСОБА_1 має відкритий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» 09 березня 2022 року

№ НОМЕР_1 , залишок коштів на якому станом

на 22 липня 2022 року складав 5 882,48 грн.

22 липня 2022 року приватним виконавцем Проценком Д. Ю. виставлено платіжну вимогу № 66508727 на рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на суму 111 063,50 грн.

29 липня 2022 року на рахунок з обліку депозитних сум приватного виконавця Проценка Д. Ю. з АТ КБ «ПриватБанк» надійшли грошові кошти в сумі

5 882,48 грн.

01 серпня 2022 року приватним виконавцем Проценком Д. Ю. прийнято розпорядження № 66508727, відповідно якого 483,04 грн перераховано на користь Проценка Д. Ю. ; 4 830,44 грн перераховано на користь

ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»; 69 грн перераховано в якості витрат виконавчого провадження; 500 грн перераховано стягувачу як повернення авансового внеску.

08 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця Проценка Д. Ю. з заявою, в якій просив анулювати списання коштів та повернути кошти в сумі 5 882,48 грн на його картковий рахунок.

25 серпня 2022 року на адресу боржника приватним виконавцем

Проценком Д. Ю. направлено відповідь, в якій повідомлено про відсутність законних підстав для повернення коштів, оскільки приватним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа не допущено порушень вимог законодавства України.

06 вересня 2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся до приватного виконавця Проценка Д. Ю. з заявою, в якій повідомив про необхідність виправлення своїх незаконних дій та повернути йому незаконно списані кошти.

05 жовтня 2022 року на адресу боржника приватним виконавцем

Проценком Д. Ю. направлена відповідь, в якій повідомлено про відсутність законних підстав для повернення коштів.

Також заявником було подано аналогічні звернення до Національного банку України, АТ КБ «ПриватБанк», Міністерства юстиції України, асоціації приватних виконавців України, які були розглянуті з наданням відповідей-роз`яснень.

Основними аргументами щодо неправомірності дій приватного виконавця Проценка Д. Ю. зі спрямування платіжної вимоги № 66508727 від 22 липня 2022 року до АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1. зазначав, що приватним виконавцем порушені наступні приписі законодавства: клієнт може користуватись рахунком у банку у разі його відкриття після накладення арешту, без урахування раніше накладеного арешту до закінчення воєнного стану в Україні; на період воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інший дохід боржника. Як наслідок визнання неправомірними таких дій приватного виконавця скаржник просив стягнути з останнього списані банком кошти у розмірі 5 883,48 грн та списані проценти у розмірі 182,74 грн, нараховані на овердрафт, а також на відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Частиною третьою статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до частини першої та другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списання коштів з рахунків) та примусовій реалізації; про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову; стягнення за виконавчим документом звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі, на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Отже, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника відбувається у випадку, коли неможливо звернення стягнення на майно боржника, до якого, серед іншого, відносяться кошти, зокрема, й ті, що знаходяться на банківських рахунках боржника.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку, що в указаному випадку платіжну вимогу виставлено приватним виконавцем АТ КБ «ПриватБанк» в порядку статті 48 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто звернення стягнення на доходи боржника під час воєнного стану не відбулось, оскільки такий примусовий захід приватним виконавцем застосовано 30 листопада 2021 року (до моменту введення воєнного стану на території України).

Крім того, фактично кошти у розмірі 5 882,48 грн з карти «єПідтримка» ОСОБА_1 встиг перевести на іншу карту до їх фактичного списання за платіжною вимогою приватного виконавця № 66508727. Але оскільки банком вже був ініційований процес списання, а коштів на цій картці не залишилось, то банк здійснив таке списання за рахунок надання овердрафту, що є відносинами між ОСОБА_1 як клієнтом банку та самим банком.

Щодо доводів ОСОБА_1 , що рахунок, з якого банк здійснив списання, не перебував під арештом, то ці доводи є безпідставними з огляду на наступне.

У межах відкритого виконавчого провадження постановою приватного виконавця Проценка Д. Ю. від 30 листопада 2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення

111 063,50 грн. Накладення арешту в такий спосіб свідчить, що фактично арештовано як наявні рахунки та грошові кошти на них, так і ті, що будуть відкриватись в майбутньому, та кошти, які надходитимуть на них.

Згідно з пунктом 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100 тисяч гривень.

З урахуванням викладеного, суди дійшли обґрунтованого висновку, що вимоги цієї норми не поширюються на скаржника ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні, оскільки його борг за рішенням суду є більшим від вказаного граничного розміру, який надає право боржнику на здійснення видаткових операцій з його арештованих рахунків.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви судового рішення, яким вирішено питання про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції вищенаведених положень ЦПК України не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_4 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року є необґрунтованою.

Керуючись статями 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду

від 21 березня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д. Ю., заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Р. А. Лідовець

Д. Д. Луспеник