Справа № 484/1916/23
Провадження № 2/484/671/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Маржиної Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шалару О.І. звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 154 752 грн 93 к.

Позов мотивований тим, що 16.08.2020 між Фізичною особою-підприємцем (далі ФОП) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 113 226 грн. Відповідачка ОСОБА_2 зобов`язалась повернути борг в строк до 01.06.2021, про що надала позивачу ОСОБА_1 розписку. Однак, після закінчення зазначеного строку відповідачка позичені грошові кошти не повернула та ухиляється від їх повернення до теперішнього часу. За таких обставин, позивач просить сятягнути з відповідачки на його користь борг за договором позики від 16.08.2020 в розмірі 113 226 грн, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 6 765 грн 64 к. та індекс інфляції, нарахований на суму заборгованості, в розмірі 34 761 грн 29 к., а всього 154 752 грн 93 к.

Ухвалою суду від 14.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторонами не подано будь-яких інших заяв, клопотань тощо. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи (направлення судових повісток за місцем реєстрації), що підтверджується повідомленнями пошти.

Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 16.08.2020 між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого 16.08.2020 ФОП ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 113 226 грн з кінцевим терміном повернення коштів до 01.06.2021, що підтверджується розпискою про отримання позики, оригінал якої наявний в матеріалах справи.

Відповідачка по закінченню вказаного строку позичені грошові кошти не повернула та ухиляється від їх повернення до теперішнього часу, у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 154 752 грн 93 к., в т.ч. 113 226 грн основна сума боргу, 6 765 грн 64 к. - 3 % річних від простроченої суми, 34 761 грн 29 к. - індекс інфляції, нарахований на суму заборгованості.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

В силу ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (гроші) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, слід виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Такий правовий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 серпня 2020 року у справі № 199/4994/18, провадження № 61-8395св19.

Представлена позивачем розписка про отримання відповідачкою позики містить дані щодо особи позичальника та позикодавця, часу отримання позики, розміру отриманої позики, дати повернення позики, тому є письмовим документом, що підтверджує факт укладення договору позики, його умови, посвідчує факт отримання відповідачкою позики саме у позивача.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Відповідачкою не подано до суду відзиву на позовну заяву, а отже вона не оспорювала дійсність такої розписки та отримання грошей в сумі 113 226 грн у зазначений в розписці час. Своїх зобов`язань за договором позики від 16.08.2020 вона не виконала, тому сума боргу 113 226 грн за вказаним договором підлягає стягненню з неї на користь позивача.

Щодо стягнення з відповідачки трьох процентів річних від простроченої суми боргу та індексу інфляції суд зазначає наступне.

Частиною першою ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тож, враховуючи наведене, відповідно до ст. 625 ЦК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3 % річних від простроченої суми в розмірі 6 765 грн 64 к. та індекс інфляції, нарахований на суму заборгованості, в розмірі 34 761 грн 29 к.

Таким чином з відповідачки підлягає стягненню загальна сума 154 752 грн 93 к. (113 226 грн основна сума боргу, 6 765 грн 64 к. - 3 % річних від простроченої суми, 34 761 грн 29 к. - індекс інфляції, нарахований на суму заборгованості).

Крім того, оскільки позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати, зокрема витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 548 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, а всього 6 548 грн.

Керуючись ст.ст. 2,5,10-13,77-81,89,141,258,259,263-265,279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики в розмірі 113 226 (сто тринадцять тисяч двісті двадцять шість) грн 00 к., 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 6 765 (шість тисяч сімсот шістдесят п`ять) грн 64 к., індекс інфляції на суму заборгованості в розмірі 34 761 (тридцять чотири тисячі сімсот шістдесят одна) грн 29 к., а всього 154 752 (сто п`ятдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят дві) грн 93 к.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 548 (одна тисяча п`ятсот сорок вісім) грн 00 к. та правничої допомоги в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн, а всього 6 548 (шість тисяч п`ятсот сорок вісім) грн 00 к.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення виготовлено 19 травня 2023 року.

СУДДЯ: