СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19833/23

пр. № 2-о/759/1574/23

23 листопада 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді - Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Радзівіл А.Б., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщені Святошинського районного суду міста Києва, в залі суду, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Київська міська рада, ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Харченка В.В. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 (яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), на час відкриття спадщини.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду заявник посилається на те, що ним здійснюється оформлення спадщини, що відкрилась після смерті матері - ОСОБА_3 .

Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Крім нього, спадкоємцем майна спадкодавця також є донька спадкодавиці - заінтересована особа по справі ОСОБА_2 , однак, вона не бажає приймати спадщину після своєї матері та бажає, щоб після її смерті саме він отримав спадщину за законом у вигляді 1/3 спірної квартири.

З метою оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку, він вимушений звернутися до суду для встановлення факту свого постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, оскільки з початку 2020 року і до дня смерті спадкодавиці 30 листопада 2021 року він постійно проживав разом з нею в спірній квартирі.

Так, в 2015 році його шлюб було розірвано, і він повернувся жити назад до спірної квартири (за місцем своєї реєстрації та власності).

Спадкодавиця в цей час була зареєстрована і проживала в квартирі АДРЕСА_3 , яка належала чоловіку її доньки ОСОБА_2 .

Наприкінці грудня 2019 року у зв`язку з хворобою ОСОБА_4 у спадкодавиці та необхідністю стороннього догляду за нею він за погодженням зі своєю сестрою перевіз свою мати на постійне місце проживання до спірної квартири (а в квартирі АДРЕСА_3 став мешкати ОСОБА_5 ).

В спірній квартирі він постійно проживав разом зі спадкодавицею до дня її смерті та продовжує постійно проживати там і до сьогоднішнього дня. При цьому, він постійно доглядав за своєю хворою матір`ю та піклувалася про неї. Також, він та спадкодавиця вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

Зазначила, що встановлення даного факту родинних відносин породжує юридичні наслідки для нього, оскільки від цього залежить виникнення його права на спадкування.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2023 року заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі (а.с. 41-42).

Представник заявника до початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю та відсутністю заявника та прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Заінтересована особа Київська міська рада явку представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена в установленому порядку, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, подали відзив, в якому просили ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства України.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена в установленому порядку, про причини неявки суд не повідомила, з клопотаннями з процесуальних питань до суду не зверталась, відзив не подала.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

За таких обставин суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи, що не з`явились у судове засідання.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Для заявника встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Копія свідоцтва про смерть (повторно) серії НОМЕР_2 від 24 серпня 2023 року, підтверджує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за законом, до якої увійшла квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно д свідоцтва про право власності на житло від 04 березня 1998 року вказана квартира належить на праві спільної часткової власності заявнику - ОСОБА_1 1/3 частина та членам його сім`ї: померлій ОСОБА_3 - 1/3 частина, ОСОБА_6 - 1/3 частина (а.с. 9).

Заявник ОСОБА_1 , як син спадкодавця, у першу чергу має право на спадкування за законом.

Родинні відносини між померлою ОСОБА_3 та заявником ОСОБА_1 , підтверджується: копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_3 від 20 вересня 1966 року, де в графі батько записаний ОСОБА_7 , мати ОСОБА_3 (а.с. 10).

Заявник ОСОБА_1 з метою отримання права на належне йому спадкове майно, звернувся до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 18 вересня 2023 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним пропущено шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини (а.с. 19).

З матеріалів справи вбачається, що заявник з 19.09.1995 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, судом встановлено, що померла ОСОБА_3 на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 проживала разом із заявником за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане підтверджується актом про фактичне проживання особи від 25 вересня 2023 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_5 , з якого вбачається, що ОСОБА_3 фактично проживала у квартирі АДРЕСА_2 з січня 2020 року, та довідкою КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Святошинського району м. Києва, з якої вбачається, що огляд хворої ОСОБА_3 проводився за адресою: АДРЕСА_1 , з якою проживав з нею син - ОСОБА_1 (а.с. 28, 29).

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

У п. 23 вищевказаної Постанови вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

За змістом п. п. 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст. 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку.

При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 633/344/16-ц.

Як встановлено судом, спадкодавець ОСОБА_3 хворіла і потребувала сторонньої допомоги та догляду, тому тривалий час і до самої смерті, проживала разом із сином ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, як того вимагає положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину, що фактично усуває перешкоди для отримання заявником свідоцтва про право на спадщину за законом.

З огляду на викладене, виходячи з інтересів осіб щодо захисту їх права на спадкування, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини після смерті останньої, надасть змогу заявнику реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті матері - ОСОБА_3 у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Київська міська рада, ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Київська міська рада, , адреса: 0104414, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_6 .

Суддя Н.О. Горбенко