Справа № 673/1257/23
Провадження № 2-о/673/79/23
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

14 листопада 2023 р. м. Деражня

Суддя Деражнянського районного суду Хмельницької області Дворнін О.С., розглядаючи матеріали заяви ОСОБА_1 за участі Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області як заінтересованої особи про встановлення факту перебування на утриманні,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Афадєєв Віталій Вікторович, звернувся до Деражнянського районного суду Хмельницької області із заявою, в якій просила встановити факт її перебування на утриманні ОСОБА_2 , станом на дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши заінтересованою особою у заяві Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. В обґрунтування заяви зазначається, що встановлення цього факту дасть можливість заявнику на призначення та отримання (оформлення) передбачених чинним законодавством пільг і виплат, зокрема пенсії по втраті годувальника, внаслідок загибелі ОСОБА_2 , як особа, яка є членом його сім`ї, а також особа, яка на день смерті загиблого перебувала на його утриманні.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Разом із цим із заяви вбачається, що встановлення факту перебування заявниці на утриманні безпосередньо стосується виплат по втраті годувальника військовослужбовця ОСОБА_2 .

При тому згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», сім`ям загиблих осіб, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Разом з тим, згідно статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Таким чином, встановлення юридичного факту, про який просить заявниця, породжує правовий наслідок, оскільки цей факт може впливати на виплату їй одноразової допомоги як утриманці військовослужбовця, який загинув під час виконання ним обов`язків військової служби. Отримання цієї допомоги заявниці можливо лише після встановлення такого юридичного факту і шляхом вирішення в судовому порядку питання щодо перебування її на утриманні на день смерті військовослужбовця, що свідчить про наявність спору про право отримати зазначену допомогу.

У справі N 287/167/18-ц (провадження N 14-505цс19), залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 33-35 зазначеної постанови від 30 січня 2020 року зазначила про таке: "33. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній."

Визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини).

Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги заявниці ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Верховний суд в своїй згаданій вище Постанові врахував, що між заявником та Міністерством оборони України виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Верховний Суд, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнав недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

З урахуванням наведеного, вимоги заявниці ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні військовослужбовця ОСОБА_2 , який загинув під час виконання ним обов`язків військової служби у стримуванні збройної агресії російської федерації, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 5 ст. 186 ЦПК України).

За таких обставин, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі, роз`яснивши заявнику, що розгляд цієї заяви віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 258-261, 263, 293, 315 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 за участі Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області як заінтересованої особи про встановлення факту перебування на утриманні, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити заявнику, що розгляд цієї заяви віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

Копію ухвали не пізніше наступного дня надіслати заявнику разом із його заявою та доданими до неї документами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк із дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. С. Дворнін