16.11.2023 Справа № 469/262/21
2/469/129/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2023 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Тавлуя В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Рогозевич С.О.,
учасники справи:
позивачка ОСОБА_1 - не з`явилася,
відповідач - державний реєстратор
комунального підприємства «Енерго»
Арбузинської селищної ради Миколаївської області
Лубінська Олена Миколаївна - не з`явилася,
представник третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
Акціонерного товариства «Сенс Банк» («АльфаБанк») - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Енерго» Арбузинської селищної ради Миколаївської області Лубінської Олени Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Сенс Банк» («АльфаБанк»), про скасування рішення про державну реєєстрацію права власності,
Позивачка ОСОБА_1 31.03.2021 року звернулася до Березанського районного суду з зазначеним позовом, у якому просила:
В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 21 березня 2020 року її стало відомо про Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно права власності про реєстрацію права власності від 29 жовтня 2019 року, яку акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк», надало до Березанського районного суду Миколаївської області в додатку до свого позову по цивільній справі № 469/38/20.
До одержання нею з Березанського районного суду Миколаївської області 21 березня 2020 року Ухвали про відкриття провадження у цивільній справі № 469/38/20, додатку до позову про переоформлення права власності з її будинку на користь банківської установи їй не було відомо про Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно права власності про реєстрацію права власності від 29 жовтня 2019 року, про це вона вперше дізналася 21 березня 2020 року.
З аналізу вказаної вище довідки після 21 березня 2020 року її стало відомо, що 29 жовтня 2019 року представник акціонерного товариства «Альфа-Банк» Супрун Олена Володимирівна та Державний реєстратор комунального підприємства «ЕНЕРГО» Арбузинської селищної ради Миколаївської області Лубінська Олена Миколаївна прийняли участь у протиправному переоформлені права власності з її будинку на користь банку.
Будинок АДРЕСА_2 мною придбано 10 листопада 2003 року не за рахунок кредитних коштів, а кредитний договір №640/269-К269 з банком укладався після набуття нею права власності на цей будинок - 05 червня 2007 року.
Державний реєстратор Лубінська Олена Миколаївна не перевірила наявність всіх документів для проведення державної реєстрації права власності на спірний будинок, не перевірила документи про наявність спору в судах, зокрема і по цивільній справі № 469/654/17, що з 2017 року знаходиться в провадженні Березанського районного суду Миколаївської області і про що було відомо банку, у зв`язку з чим рішення державного реєстратора та запис про державну реєстрацію права є незаконними та підлягають скасуванню.
Незаконні дії по заочному переоформленню права власності на будинок призводять до втрат прав власності і користування житловим приміщенням направлених на неї, її дітей і малолітньої онуки неправомірне виселення з будинку, що не є згідно законодавчих норм допустимим і порушує статті 41, 47 Конституції України, 1, 2, 9, 109, 155 Житлового кодексу України.
Позивачка зазначила, що після витребування судом документів реєстраційної справи, можна буде проаналізувати на підставі яких даних державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Енерго» Лубінської Олени Миколаївни було винесене рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень буде можливість надати доповнення і додаткові обґрунтувань позовних вимог про визнання незаконним рішення державного реєстратора, бо саме з реєстраційної справи буде видно, які конкретно недійсні відомості державний реєстратор вніс до цієї справи відносно будинку АДРЕСА_2 відомості, де зареєстровані і проживають її діти і онуки, чи є в матеріалах реєстраційної довіреність на подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і на чиє на ім`я ця довіреність, які повноваження зазначені в довіреності, хто уповноважував довірену особу на подачу заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з недійсними відомостями, у зв`язку з чим необхідно буде допитати цих осіб по названим неясним питанням і внесенням у заяву недійсних відомостей.
З ознайомленням документів реєстраційної справи буде видно, чи правильно в заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор комунального підприємства зазначив «Вид реєстрації» (як «виникнення», чи «припинення» чи «перехід» права власності), чи правильно в заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор комунального підприємства зазначив «Форму власності», чи не приховав інші суттєво важливі дані, що надавало йому можливості незаконно винести рішення про державну реєстрацію її будинку, чи вказано, що є рішення Березанського районного суду Миколаївської області по цивільній справі № 2-0-49 від 04 травня 2007 року, яким підтверджено набуття 10 листопада 2003 року права власності ОСОБА_1 на цей будинок.
Важливо знати, чи не приховано в матеріалах реєстраційної справи відомості, що правовстановлювальний документ, - договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_2 , посвідчений 10 листопада 2003 року державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори Мартинюк Ольгою Борисівною реєстровий № 1742 належить на праві власності ОСОБА_1 , ще з 10 листопада 2003 року.
Посилаючись на наведені обставини та положення ст.344 ЦК України позивачка просить задовольнити позов.
Ухвалою Березанського районного суду від 20 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (Т.1, а.с.22-23).
На виконання ухвали суду від 20 серпня 2021 року від АТ «Альфа-банк» до суду надійшла заява від 25.01.2023 року про долучення до матеріалів справи копії доказів вручення вимоги, копії повідомлення від 11.04.2019 року, копії Договору кредиту №640/269-К269 від 05.06.2007 року з додатковими угодами на 7 арк., копії іпотечного договору на 4 арк., з інформацією, що весь перелік наданих реєстратору документів знаходиться у державного реєстратора КП «ЕНЕРГО» Лубінської О.М. та має зберігатися в архіві у відповідності до порядку формування та зберігання реєстраційних справ (а.с.135, 136-143).
Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2022 року клопотання позивачки ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, і постановлено:
В частині задоволення інших вимог, заявлених у клопотанні позивачці було відмовлено, оскільки клопотання про витребування доказів від 27 червня 2023 року містило вимоги, які вже були заявлені позивачкою у клопотанні від 20 жовтня 2022 року та задоволені ухвалою суду від 03 листопада 2022 року.
У судове засідання позивачка не з`явилася. Подала до суду 03.11.2023 року чергову заяву від 30.10.2023 року, у якій заявила про витребування доказів та збільшення позовних вимог (Т.2 а.с.28-32).
Ухвалою суду від 07 листопада 2023 року у задоволенні заяви від 30.10.2023 року позивачці відмовлено.
У поданій до суду заяві від 22 липня 2021 року позивачка просила суд розглядати справу без її участі (т.1, а.с.55-57).
У судове засідання Відповідач державний реєстратор комунального підприємства «Енерго» Арбузинської селищної ради Миколаївської області Лубінської Олени Миколаївни та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Сенс Банк» («АльфаБанк») не з`явилися. Про дату, місце, і час судового засідання, повідомлялися неодноразово в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законом.
За таких обставин суд розглянув справу за відсутності осіб, які приймають участь у справі.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову суд виходить з наступного.
За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За загальним правилом, згідно вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч.1 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
За змістом ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
На виконання приписів вказаної норми процесуального закону судом було задоволено клопотання позивачки про витребування доказів Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2022 року.
Крім того, у відповідності з положеннями п.3 ч.4 ст.12 ЦПК України Ухвалою суду від 15 серпня 2023 року позивачці було запропоновано:
- відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.13, ч.1 ст.81,ч.1 ст.83 ЦПК України надати до Березанського районного суду Миколаївської області до початку судового засідання докази на підтвердження заявлених позовних вимог, які мають значення для справи;
- уточнити підстави позову, зокрема, у чому, конкретно, на її думку, полягає незаконність дій Державного реєстратора з посиланням на відповідні нормативно-правові акти законодавства України;
Також ухвалою суду позивачці було роз`яснено, що у разі невиконання нею вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.13, ч.1 ст.81,ч.1 ст.83 ЦПК України вона несе ризик настання негативних для неї процесуальних наслідків, оскільки обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, у випадку вичерпання судом можливості їх встановлення у інший процесуальний спосіб, можуть бути визнані судом недоведеними, що може негативно вплинути на її права та інтереси як сторони у справі за захистом яких вона звернулася до суду.
Разом з тим, жодних дій, вчинення яких були запропоновані позивачці в Ухвалі Березанського районного суду Миколаївської області від 15 серпня 2023 року станом на дату судового засідання 07 листопада 2023 року з боку ОСОБА_1 не здійснено, і у судове засідання позивачка в черговий раз не з`явилася.
Тобто, позивачка не виявила бажання у повній мірі скористатися своїми процесуальними правами, передбаченими ст.43 ЦПК України, зокрема, правом надавати пояснення суду (п.3 ч.1 ст.43 ЦПК України).
З огляду на наведені обставини, суд розглядає справу за наявними у ній доказами.
- з липня 2007 року по червень 2022 року - щомісячно до 10 числа 55 дол.США;
- в червні 2022 року 155 дол.США, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 04 червня 2022 року на умовах, визначених цим договором (п.1.1, а.с.4).
Кредит надано позичальнику на поточні потреби (п.1.2) шляхом видачі готівкових коштів (п.2.1).
Відповідач зобов`язалась сплачувати проценти за використання кредиту (п.3.3.8), своєчасно та у повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1 цього договору (п.3.3.9), а також у разі прострочення строків сплати процентів та строків повернення кредиту сплатити кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки (п.4.2).
Сторонами також укладено додаткові угоди до кредитного договору, якими узгоджено зміну з 20 жовтня 2008 року процентної ставки на рівні 15 % річних та кінцевий термін повернення кредитної заборгованості до 04 червня 2027 року включно, а також змінено графіки помісячних платежів.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між позивачкою ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" було укладено Іпотечний договір від 05.06.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк О. Б. та зареєстрований в реєстрі за №1138 (Т.1, а.с.263-264) на забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту № 640/269-К269 від 05 червня 2007 року за яким Іпотекодавець ( ОСОБА_1 ) передала в іпотеку Іпотекодержателю (Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку "УКРСОЦБАНК") житловий будинок, розташований на земельній ділянці, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (п.1.1.Договору).
У п.п.2.4.3. п.2.4., п.4.1. Договору іпотеки сторони погодили, що Іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання (умов Кредитного договору), задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно п.п.4.5.3. п.4.5. Договору іпотеки Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із таких способів як на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».
За змістом ст.36 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на дату кладення договору сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати:
передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Згідно вимог ст.7 Закону Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.
Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.
З огляду на викладене, застереження в Іпотечному договорі щодо позасудового засобу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки є Договором про задоволення вимог іпотекодержателя, а сам договір іпотеки в такому випадку є правовстановлюючим документом.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, Позивачка вважає, що оскаржуване рішення державного реєстратора прийнято з порушенням вимог закону, оскільки Державний реєстратор Лубінська Олена Миколаївна не перевірила наявність всіх документів для проведення державної реєстрації права власності на спірний будинок, не перевірила документи про наявність спору в судах, зокрема і по цивільній справі № 469/654/17, що з 2017 року знаходиться в провадженні Березанського районного суду Миколаївської області і про що було відомо банку, у зв`язку з чим рішення державного реєстратора та запис про державну реєстрацію права є незаконними та підлягають скасуванню.
Позивачка вважає, що у будь-якому випадку дії по переоформленню права власності на банк є незаконними, такими, що суперечать положенням статей 41, 47 Конституції України, статей 1,2,9, 109, 155 Житлового кодексу України.
Оцінюючи такі доводи позивачки суд виходить з наступного.
За змістом п.1 ч.3 ст.10 Закону України від 01.07.2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:
-відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;
-відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;
-відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;
-наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості;
- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;
Матеріали реєстраційної справи містять: заяву від 16.10.2019 року (Т.1, а.с.253), Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №49230613 від 18 жовтня 2019 року (Т.1, а.с.254), Довіреність АТ «Укрсоцбанк» від 05.08.2019 року на ім`я ОСОБА_2 (Т.1, а.с.255-256), Рекомендоване повідомлення від 12.04.2019 року на ім`я позивачки у справі ОСОБА_1 з її підписом про особисте отримання поштового відправлення 18.04.2019 року (Т.1, а.с.257), копію Договору кредиту №640/269-К269 від 05 червня 2007 року, укладеним між позивачкою ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" (Т.1, а.с.258-260), копію Додаткової угоди №1 від 06.11.2008 року про внесення змін до договору кредиту №640/269-К269 від 05.06.2007 року (Т.1, а.с.261), Повідомлення від 11.04.2019 року АТ «Укрсоцбанк» на адресу позивачки ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (Т.1, а.с.262), Іпотечний договір від 05.06.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк О. Б. та зареєстрований в реєстрі за №1138 (Т.1, а.с.263-264).
Таким чином, відповідно до досліджених судом доказів, обґрунтованих підстав вважати, що оскаржуване рішення державного реєстратора прийнято з порушенням вимог закону, у суду не має.
Крім того, згідно правого висновку, викладеному у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19, постановленою за аналогічних правовідносин, у якій позивач звернувся з позовом до банку, державного реєстратора про визнання протиправними рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування записів про державну реєстрацію права власності, вважаючи, що зазначені рішення державного реєстратора прийнято з грубим порушенням Закону № 1952-IV, Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи цю справу, зауважила таке.
Якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.
Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для відновлення його права (пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц).
Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц.
Такий позов позивачем не був заявлений, а одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках.
Крім того, відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 1952-IV право власності підлягає державній реєстрації.
Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі прав у частині належності права власності на спірне майно.
Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру прав має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову (пункт 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 9 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц).
Вказаний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду підлягає обов`язковому застосуванню судом при розгляді даної справи.
Крім того, у постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновки, які підлягають урахуванню у даній справі, про те, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача права володіння майном; відсутність або наявність в особи права володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.
З позовної заяви вбачається, що позивач вимог про визнання іпотеки припиненою не заявляє, не спростовує невиконання ним умов кредитного договору та наявності кредитної заборгованості. Відповідно до умов укладеного ним іпотечного договору, який ним не оспорено ні в цілому, ні в частині, передбачено, зокрема, можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону «Про іпотеку».
Позивач заявляє, що його права порушено державною реєстрацією права власності на нерухоме майно за банком та внесення записів за останнім про державну реєстрацію права власності, не заперечуючи права іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з неналежним виконанням основного зобов`язання, що спричинило наявність заборгованості.
З урахуванням наявності невиконаного основного зобов`язання, існування чинного договору іпотеки, умови якого позивачем не оспорюються, права позивача не порушено, оскільки іпотека виникла до ухвалення державним виконавцем постанови про накладення арешту та заборони на предмет іпотеки, заборона на предмет іпотеки також була вже накладена на предмет іпотеки для забезпечення прав іпотекодержателя, який і задовольнив свої вимоги за рахунок заставленого майна.
Відповідно до викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність позивачкою позову та відсутність правових підстав для його задоволення, і вважає що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.7, 12, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд
у х в а л и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Енерго» Арбузинської селищної ради Миколаївської області Лубінської Олени Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Сенс Банк» («АльфаБанк»), про скасування рішення про державну реєєстрацію права власності, відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного тексту рішення 16 листопада 2023 року.

Суддя: