1Справа № 335/9397/21 2/335/508/2023
27 квітня 2023 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого суддіСтеценка А.В.
за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
Представники сторін до закінчення судових дебатів звернулися до суду із заявами про намір подати докази щодо розміру понесених сторонами витрат на правничу допомогу адвокатів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2023 позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 22/02/18-7 від 22 лютого 2018 року в розмірі 274 646,33 грн. В іншій частині позову відмовлено. Крім того, судом стягнуто з відповідача на користь позивача судові витати зі сплати сплату судового збору в розмірі 2746,46 грн.; вирішено питання щодо повернення позивачеві частини сплаченого судового збору; призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати, встановлено сторонам строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до 25 квітня 2023 року.

20.04.2023 до суду від представника відповідача адвоката Огійченко Є.В. надійшли докази щодо розміру понесених відповідачем судових витрат, подані із використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі за текстом «підсистема Електронний суд»).

Докази щодо розміру понесених позивачем судових витрат надійшли на адресу суду поштою 25.04.2023.

В судове засідання, призначене судом для вирішення питання про судові витрати, учасники справи та їх представники не з`явились.

Представник позивача в заяві, поданій 27.04.2023 із використанням підсистеми «Електронний суд» просив судове засідання для вирішення питання про судові витрати провести за відсутності позивача та його представника. В заяві просив стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, пов`язані з надання професійної правничої допомоги у сумі 54000,00 грн. та відмовити в задоволенні заяви відповідача про стягнення з позивача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвокатом Хорунжим Я.В. через їх неспівмірність обсягу наданих зазначеним адвокатом послуг.

Представник відповідача в заяві, поданій до суду 27.04.2023, просила судове засідання для вирішення питання про судові витрати провести за відсутності відповідача та його представника. В заяві просила суд стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на правничу допомогу в розмірі 51150,00 грн., з яких 42600,00 грн. витрати на оплату послуг, наданих відповідачеві адвокатом Харунжим Я.Д., 8550,00 грн. витрати, понесені відповідачем на оплату послуг адвоката Огійченко Є.В.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання, призначене судом для вирішення питання про судові витрати, учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Аналіз вищезазначеної норми дозволяє дійти висновку, що неявка учасника справи в судове засідання, призначене судом для вирішення питання про судові витрати, є волевиявленням такого учасника, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді питання щодо розподілу судових витрат, тому не може бути перешкодою для ухвалення судом додаткового рішення із зазначеного питання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути питання про судові витрати за відсутності учасників справи та їх представників.

Дослідивши матеріали справи в межах вирішуваного питання, суд дійшов наступних висновків.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 910/4881/18, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19.

Судом встановлено, що правовідносини між позивачем та його представником - адвокатом Гупалом Р.М., були врегульовані договорами про надання правової допомоги від 15.09.2020 (т. 1 а.с. 23), та договором про надання правової допомоги від 12.09.2022 (т. 2 а.с. 150), п. 4.2. яких передбачено, що гонорар (адвоката) складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами (позивачем та його представником), відповідно до Додатку до договору.

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката за договором про надання правової допомоги від 15.09.2020, представником позивача надано суду додаток від 20.09.2021, в якому сторонами узгоджено перелік послуг та тарифи (т. 1 а.с. 23-26); акт надання послуг від 26.08.2021 на загальну суму 8400,00 грн. (т. 1 а.с 30); рахунок-фактуру від 26.08.2021 на загальну суму 8400,00 грн. (т. 1 а.с. 31).

Доказів узгодження між позивачем та його представником розміру гонорару у період з 16.09.2021 (зокрема відповідного додатку до договору про надання правової допомоги від 12.09.2022) по день ухвалення рішення в справі ані позивачем, ані його представником суду не надано.

Правничу допомогу відповідачеві надавали два представника адвокати Хорунжий Я.В. та Огійченко Є.В.

На підтвердження повноважень представника відповідача адвокатом Хорунжим додано до заяви про перегляд заочного рішення оригінал ордера на надання правничої (правової) допомоги від 31.08.2022, з тексту якого вбачається, що його видано на підставі договору про надання правової допомоги від 29.08.2022 (т. 1 а.с. 141).

21.12.2022 представником відповідача направлено до суду відзив на позовну заяву (т. 2 а.с. 1-3), який не містив попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат, які відповідач поніс або очікує понести в зв`язку із розглядом справи. На підтвердження повноважень представника відповідача на підписання та подання до суду відзиву представник відповідача адвокат Хорунжий Я.В. посилається на ордер на надання правничої (правової) допомоги, який міститься в матеріалах справи.

17.01.2023 відповідачем поштою подано до суду заперечення на відповідь на відзив, до яких додано заяву відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу, надану іншим представником адвокатом Огійченко Є.В. (т. 2 а.с. 81).

20.02.2023 на адресу суду від відповідача поштою надійшла заява про відшкодування витрат на правову допомогу, до якої додані фотокопії договору про надання правової допомоги, укладеного між відповідачем та адвокатом Хорунжим Є.В. 31.08.2022. Ані розмір гонорару адвоката, ані порядок його обчислення в зазначеному договорі сторонами не визначені. При цьому, відповідач просить суд стягнути з позивача на його користь витрати на оплату правової допомоги, наданої представником відповідача адвокатом Хорунжим Я.В., в розмірі 46350,00 грн. На підтвердження розміру таких витрат, відповідачем подано до суду фотокопії актів приймання-передачі наданої правової допомоги, рахунків-фактур, платіжних інструкцій та квитанції до прибуткового касового ордеру (т. 2 а.с. 136 157).

Правовідносини між відповідачем та адвокатом Огійченко Є.В. врегульовані договором про надання юридичної допомоги № 02/01-2023 від 14.01.2023, додатковою угодою до якого сторони визначили розмір та порядок сплати гонорару (т. 2 а.с. 82-83).

Розмір витрат понесених відповідачем на оплату послуг адвоката Огійченко Є.В. підтверджується наданими відповідачем актами приймання-передачі виконаних робіт з відповідними квитанціями від 17.01.2023 (т. 2 а.с. 84, 86), від 22.02.2023 (т. 2 а.с. 216, 233), 29.03.2023 (т. 2 а.с. 216, 231), 13.04.2023 (т. 2 а.с. 232, 234) та 19.04.2023 (т. 2 а.с. 227 228).

У постанові від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19 Верховний Суд зазначив, що: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині другій статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Представник позивача в судових засіданнях та в заяві про проведення судового засідання щодо вирішення питання про судові витрати за відсутності позивача та його представника заперечував щодо стягнення з позивача витрат, понесених відповідачем на оплату послуг адвоката Харунжого Я.В., посилаючись на їх неспівмірність зі складністю справи та часом витраченим зазначеним адвокатом на надання відповідачеві послуг.

Представник відповідача Огійченко Є.В. заперечувала проти стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що розмір таких витрат не відповідає критеріям розумності та справедливості, неспівмірний з обсягом наданих представником послуг, представник позивача приймав участь не у всіх судових засіданнях, зазначених в акті наданих послуг (т. 3 а.с. 19).

Суд, оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвокатів зі складністю справи та обсягом наданих адвокатами послуг, а також часом, витраченим на їх надання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатами документів, їх значення для спору, зважаючи на вищезазначені недоліки документів, поданих представниками сторін Гупалом Р.М. та Харунжим Я.В. на підтвердження розміру понесених сторонами витрат на оплату їх послуг, виходячи із засад розумності та справедливості, вважає, що заявлені сторонами суми є надмірними та не співмірними зі складністю справи, наданими зазначеними адвокатами послугами; часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданими адвокатами послуг, доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвокатів в суді, який підлягає відшкодуванню, необхідно зменшити, а саме: розмір витрат позивача на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, необхідно зменшити з 54000,00 грн. до 15000,00 грн., а розмір витрат на правничу допомогу відповідача, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, необхідно зменшити з 51150,00 грн. до 12000,00 грн.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені судом частково (на 53,37 %), то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8004,90 грн., а з позивача на користь відповідача 5596,08 грн.

Відповідно до частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням приписів ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з відповідача, на якого покладається більша сума витрат на професійну правничу допомогу, на користь позивача підлягає стягненню різниця в розмір 2408,83 грн зі звільненням сторін від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат на професійну правничу допомогу.

Доказів понесення інших витрат (окрім витрат на оплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу) сторони до суду не подавали.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2408 (дві тисячі чотириста вісім) гривень 83 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено 17 травня 2023 року.

Суддя А.В. Стеценко