ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м.Суми

Справа №591/6827/21

Номер провадження 22-ц/816/1566/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішенняЗарічного районного суду м. Суми від 14 липня 2023 року, ухвалене у складі судді Сидоренко А.П. у м. Суми, повний текст якого складено 25 липня 2023 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків в зв`язку з відмовою від договору про надання юридичних послуг, моральної шкоди та пені за порушення зобов`язань за договором,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь збитки у зв`язку з її відмовою від договору про надання юридичних послуг від 27 лютого 2020 року № 1- 27/02/2020 в сумі 3700 грн; моральну шкоду за невиконання договору в сумі 10000 грн; пеню за порушення зобов`язань за договором в сумі 42675 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що 27 лютого 2020 року між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір № 1-27/02/2020 про надання юридичних послуг.

Вказувала, що вона погодила з відповідачем про надання їй правової допомоги в підготовці процесуальних документів для звернення до суду з позовом про стягнення безпідставно отриманих коштів її колишньою невісткою та представництво її інтересів в суді при розгляді такої цивільної справи та сплату нею авансу у розмірі 2500 грн.

27 лютого 2020 року нею складена довіреність, яка посвідчена нотаріусом, якою вона уповноважила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 представляти її інтереси, в тому числі і в суді, пов`язані з зверненням до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 безпідставно отриманих сум.

28 лютого 2020 року нею було сплачено відповідачу аванс у розмірі 2500 грн, підтверджується укладеним між сторонами додатком № 1 до договору №1-27/2020 року.

09 вересня 2021 року вона звернулася до нотаріуса про скасування довіреності, якою припинила надані нею повноваження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за довіреністю від 27 лютого 2020 року. За нотаріальне посвідчення заяви про припинення повноважень нею сплачено нотаріусу 200 грн.

Таким чином, збитки, пов`язані з бездіяльністю ОСОБА_2 по виконання умов договору, склали 3700 грн.

Крім того, у зв`язку невиконанням відповідачем умов договору, з нього на її користь підлягає стягненню пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи за кожний день прострочення виконання, як це передбачено ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Вказувала, що пеня повинна нараховуватись з часу укладення договору до дня звернення до суду з цією позовною заявою. З 27 лютого 2020 року по 20 вересня 2021 року - 569 днів. Виходячи зі сплаченої нею авансової суми за договором - 2500 грн, 3% від цієї суми становить - 75 грн, таким чином, за весь час прострочення виконання зобов`язання за договором пеня складає - 42675 грн.

Вважала, що діями (бездіяльністю) відповідача їй завдано моральну шкоду. Протягом значного часу вона готувала документи для звернення до суду, бажала настання певних наслідків, сподівалась на допомогу адвоката у вирішенні наявних в неї проблем, проте замість правової допомоги юриста, звернення до суду з позовною заявою, отримала зайві проблеми з ОСОБА_2 . Вона була вимушена неодноразово до нього телефонувати, відвідувати його офіс. Нервувала, бо сподівалась, що позов до суду буде подано в розумні строки. Сплачувала значні для неї суми, обмежуючи себе в задоволенні нагальних побутових проблем. Коли переконалась, що відповідач заволодів її коштами, та не збирається виконувати взяті на себе зобов`язання, перенесла значний нервовий стрес, відчувала себе ошуканою. В неї підвищився кров`яний тиск, тривалий час вона відчувала головні болі, внаслідок чого в неї погіршився зір. Крім того, вона вимушена була звертатись до органів поліції, до суду, вважаючи, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки шахрайства. Розмір моральної шкоди вона оцінює у 10000 грн.

Зазначала, що за нотаріальне посвідчення зазначеної довіреності вона передала ОСОБА_2 400 грн, щоб він сплатив нотаріусу за посвідчення довіреності. Крім сплаченого авансу, вона передала ОСОБА_2 двічі по 300 грн, на його пропозицію, як компенсацію витрат, пов`язаних з його візитами до ОСОБА_4 для узгодження (з його слів) позиції, по поверненню безпідставно отриманих нею від позивачки коштів. Таким чином, вона сплатила ОСОБА_2 в загальній сумі 3500 грн.

Вказувала, що вона передала ОСОБА_2 всі наявні в неї документи, які на її думку та на думку відповідача були достатні для підготовки процесуальних документів в суд з визначених нею підстав. Проте, отримавши від неї грошові кошти та документи, ОСОБА_2 припинив спілкування з позивачкою. Телефонні дзвінки ігнорує, сам на зв`язок з нею не виходить, вона неодноразово, в тому числі і не сама, їздила до нього в офіс, але його не заставала.

До цього часу ОСОБА_2 не приступив до виконання зобов`язань за договором, вона відмовляється від його послуг і ставить питання про відшкодування збитків в судовому порядку.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 липня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки в зв`язку з відмовою від договору про надання юридичних послуг від 27 лютого 2020 року № 1-27/02/2020 в сумі 2500 грн 00 коп., штраф за порушення зобов`язань за договором в сумі 1250 грн 00 коп. та моральну шкоду в сумі 3000 грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні пені та зменшенні моральної шкоди та ухвалити нове судове рішення про задоволення цих вимог.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом встановлено, що відповідач за час дії договору не вчинив жодної дії, спрямованої на виконання умов договору.

Вказує, що на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач повинен сплатити їй пеню за весь час прострочення виконання зобов`язання за договором у розмірі 42675 грн.

Вважає, що стягнута на її користь з відповідача моральна шкода у розмірі 3000 грн є замалою та не відповідає понесеним нею моральним втратам, а тому за порушення її прав як споживача з ОСОБА_2 необхідно стягнути на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що укладений між ним та позивачкою 27 лютого 2020 року договір про надання юридичних послуг № 1-27/02/2020 з моменту його підписання діє протягом двох років, отже на момент подання позивачкою позовної заяви є діючим. Стверджує, що він не ухилявся від виконання договору, а навпаки, своєчасно підготував заяву, але не подав її до суду через відсутність доказів отримання безпідставно отриманих коштів ОСОБА_4 . Крім того, відповідачем була подана позовна заява до суду під час виконання договору, але не прийнята судом через анулювання позивачкою довіреності.

Вказує, що у матеріалах справи є документи про направлення ним листів, смс повідомлень позивачу про надання відповідних документів, але позивачка ігнорує виконання зобов`язань по договору.

Зазначає, що позивачкою не надано доказів заподіяння їй моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

В порядку передбаченому вимогами ЦПК України відзиву від учасників справи не надходило .

22 листопада 2023 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про надання йому часу для підготовки письмового пояснення по справі, оскільки при ознайомленні з матеріалами справи він встановив наявність нового процесуального документу, але дане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки він є користувачем Електронного суду і не позбавлений був можливості вчасно ознайомлюватися із усіма процесуальними документами наявними в матеріалах справи і вчасно подавати додаткові пояснення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

`Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 27 лютого 2020 року між ОСОБА_1 (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (виконавець) укладено договір № 1-27/02/2020 про надання юридичних послуг, згідно умов якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надавати послуги, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 2 договору сторони погодили надання юридичних послуг пов`язаних із стягненням з ОСОБА_4 на користь замовника безпідставно отриманих коштів. Для виконання цього договору виконавець проводить аналіз діючого законодавства, що регулює відповідні правовідносини. Аналізує та вивчає відповідну судову практику (відповідні пленуми, узагальнення, постанови, практику Європейського суду).

Згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4. договору сторони погодили визначити ціну та умови оплати: аванс 2500 грн. Кошти будуть сплачені до 28 лютого 2020 року (включно). Сторони домовились, що окрім авансу додаткова оплата послуг виконавця по цьому договору буде здійснена за додатковою домовленістю сторін за ринковими цінами.

Сторони домовились, що з цим договором, в межах цієї ціни, виконавець виконує умови передбачені в п. 2 цього договору, тобто складає необхідні документи виходячи з змісту справи, дає на підпис замовнику або самостійно підписує на підставі довіреності, забезпечує явку представника або адвоката на 2-3 судових засідання, складає процесуальні документи.

В разі, якщо замовник передумав, відмовляється від послуг, примирився з іншою стороною, тощо, кошти отримані виконавцем за послуги не повертаються.

За умовами п. 4.1. договору сторонами визначено обов`язки виконавця: своєчасно та якісно надавати послуги зазначені в п. 2 цього договору; при виникненні обставин, що перешкоджають належному виконанню своїх зобов`язань, згідно з цим договором, терміново повідомити про це замовника; виконавець зобов`язаний виконати послуги, передбачені в п. 2 цього договору в розумний строк.

За умовами п. 4. 2 вказаного договору визначено обов`язки замовника: приймати від виконавця послуги, що надаються згідно з цим договором; оплачувати послуги, на умовах та в порядку зазначеному в п. 3 цього договору; замовник зобов`язаний з`явитись до виконавця за адресою: 40034, м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, буд. 5, каб. 215, на дату та час, які вказані в смс повідомленні та направлені на номер телефону замовника; в разі невиконання умов п. 4.2.3 цього договору замовником, виконавець має право розірвати договір в односторонньому порядку і має право не повертати гроші, які отримав на підставі цього договору; замовник зобов`язаний на вимогу виконавця надати всі необхідні докази, документи, відомості, інформацію про наявність свідків (ПІБ, адресу, тощо) на дату та час, які вказані в смс повідомленні направленому на номер телефону замовника.

Відповідно до п. 5.1. вказаного договору, у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з 5.2. договору сторони не несуть відповідальність за порушення своїх зобов`язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається не винуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання.

Пунктом 5.4 договору визначено, що за одноразову необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 50% від суми договору.

Відповідно до п. 5.5 вказаного договору, в разі не виконання виконавцем п. 2.1 цього договору, виконавець повертає замовнику кошти в повному обсязі (а.с. 6-8).

За умовами додатку до договору № 1-27/02/2020 про надання юридичних послуг від 27 лютого 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28 лютого 2020 року, сторони підтвердили, що аванс за цим договором був сплачений 28 лютого 2020 року в розмірі 2500 грн 00 коп. (а.с. 9).

27 лютого 2020 року ОСОБА_1 видано довіреність, якою уповноважила ОСОБА_2 , ОСОБА_3 представляти її інтереси, в тому числі і в суді. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Шоколою Н.В. та зареєстрована за № 973 (а.с. 10-11).

11 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Сумського відділу поліції ГУНП у Сумській області із заявою про вчинення шахрайства ОСОБА_2 та просила внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за даним фактом (а.с.14).

30 грудня 2020 року Сумським ВП ГУНП в Сумській області на адресу ОСОБА_1 направлено відповідь на її звернення, в якій зазначено, що її звернення зареєстровано згідно вимог чинного законодавства та внесено до журналу ЄО за № 77995 від 11 грудня 2020 року, проведено перевірку. Матеріали звернення перебували на вивченні в слідчому відділі Сумського ВП та були направлені до відділу превенції у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, провадження по яким здійснюється органами внутрішніх справ. Відповідна інформація до ЄРДР не вносилась (а.с.15).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 липня 2021 року у справі № 592/8566/21 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення залишено без задоволення (а.с. 18).

09 вересня 2021 року ОСОБА_1 складено нотаріально посвідчену заяву, якою доведено до відома ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення їх представництва за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Шоколою Н.В. від 27 лютого 2020 року за р.№ 973, яка видавалася нею на їх імена (а.с.13).

Згідно з квитанцією від 09 вересня 2021 року за скасування довіреності ОСОБА_1 сплачено нотаріусу 200 грн 00 коп. (а.с. 12).

26 листопада 2021 року, 15 грудня 2021 року, 26 січня 2022 року ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 направлено листи, у яких він повідомляв про укладення договору про надання юридичних послуг № 1-27/02/2020 від 27 лютого 2020 року та що строк договору діє до 27 лютого 2022 року, запропонував прибути за адресою: м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, буд. 5, каб. 215 для проведення переговорів щодо виконання ним договору про надання юридичних послуг № 1-27/02/2020 від 27 лютого 2020 року. Також просив надати наявні у неї докази для складання позову (а.с. 44, 51- 53).

З витягу із сайту «Судова влада» вбачається, що цивільна справа № 591/3094/22, яка надійшла до суду 27 липня 2022 року (головуючий суддя Ніколаєнко О.О.) за позовом ОСОБА_1 в особі представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, розглянута (повернута) 29 липня 2022 року (а.с. 77).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2022 року у справі № 591/3094/22 позовну заяву про стягнення безпідставно отриманих коштів повернуто позивачу (а.с. 78).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконано умови договору з надання юридичних послуг, а тому з нього на користь позивачки підлягають стягненню витрати у виді сплати авансу у розмірі 2500 грн 00 коп. Крім того, сторонами погоджено відповідальність виконавця за невиконання умов договору, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню штраф за порушення зобов`язань за договором в сумі 1250 грн 00 коп.

Також суд вважав, що ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, що виникла у неї в зв`язку з невиконанням відповідачем договору про надання юридичних послуг від 27 лютого 2020 року № 1-27/02/2020, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, із урахуванням обставин справи, достатнім та справедливим є розмір моральної шкоди у сумі 3000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За вимогами ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції правильно встановлено, що за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторонами у справі 27 лютого 2020 року був укладений договір про надання юридичних послуг.

Зазначений правочин недійсним у судовому порядку не визнавався, а тому, відповідно до ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності правочину.

Як убачається з матеріалів справи, за умовами вказаного договору відповідачем взято на себе зобов`язання по наданню юридичних послуг пов`язаних з стягненням з ОСОБА_4 на користь позивачки безпідставно отриманих коштів в розумний строк.

Проте, станом на 20 вересня 2021 року, тобто на час звернення позивачки до суду з вказаним позовом, матеріали справи не містять відомості про надання таких юридичних послуг відповідачем.

Як передбачено пунктом 5.5 вказаного договору, у разі невиконання виконавцем умов договору з ненадання юридичних послуг, він повертає замовнику кошти у повному обсязі.

Крім того пунктом 5.4 укладеного між сторонами договору визначено, що за одноразову необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 50% від суми договору.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат у виді сплати авансу у розмірі 2500 грн 00 коп. та штрафу за порушення зобов`язань за договором в сумі 1250 грн 00 коп.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги позивача про стягнення з відповідача пені, з огляду на таке.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України).

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що в разі якщо виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, і підлягає обов`язковому застосуванню як норма прямої дії.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відтак, чинним законодавством запроваджено заборону одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Як убачається з матеріалів справи, сторони погодили відповідальність виконавця за невиконання умов договору про надання юридичних послуг у виді штрафу.

Отже, у разі якщо б розмір відповідальності не було визначено сторонами в договорі, то до спірних правовідносин застосовується ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, виконавець за укладеним між сторонами договором несе відповідальність у вигляді штрафу, визначеного в договорі.

Відповідно до ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує положення п. 9 вказаної постанови Пленуму ВС України, відповідно до якої розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року №4, позивачем має бути доведено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Колегія суддів погоджується з розміром присудженої з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в сумі 3 000 грн, оскільки суд першої інстанції при визначенні її розміру врахував конкретні обставини справи, а також вказаний розмір відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги відповідача про неможливість виконання ним умов договору через ненадання позивачкою документів, оскільки ОСОБА_2 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин направлення позивачці смс-повідомлення на її номер телефону з пропозицією з`явитися на певну дату та час та надати необхідні докази.

Безпідставними є посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи містять документи про направлення ним листів, смс повідомлень позивачу про надання відповідних документів, але позивачка ігнорує виконання зобов`язань по договору, так як смс повідомлення направлялись позивачці після 20 вересня 2021 року, тобто після звернення її до суду з вказаним позовом та скасування 09 вересня 2021 року ОСОБА_1 довіреності на представництво її інтересів ОСОБА_2 .

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2

залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов