У х в а л а

23 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 716/762/23

провадження № 61-14638ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19 червня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 13 вересня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання,

В с т а н о в и в:

У травні 2023 року ТОВ «ФК «Гефест» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Позов мотивовано тим, що 25 жовтня 2006 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 014/04-2/107, відповідно до якого банк надав кредит в сумі 118 000,00 доларів США зі строком до 28 жовтня 2011 року із ставкою за користування кредитом у розмірі 14 % річних.

23 грудня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 014/04-2/107/1, згідно з яким остання зобов`язалася перед банком відповідати за виконання ОСОБА_3 усіх його зобов`язань у повному обсязі.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області

від 11 листопада 2010 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом в сумі 548 899,94 грн, а також 1 820,00 грн у рахунок понесених судових витрат у справі.

В подальшому ТОВ «ФК «Гефест» згідно з укладеним договором про відступлення прав вимоги № 30052019 набуло, зокрема, право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або можуть виникнути на інших підставах, наведених у додатку № 1 до цього договору.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області

від 11 серпня 2020 року замінено стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчому листі

№ 2-750/2010, виданого Заставнівським районним судом Чернівецької області стосовно ОСОБА_1 .

Позивач вказував, що станом на дату подання позову зазначене рішення не виконано.

Три проценти річних та інфляційні нарахування розраховані за період

з 02 квітня 2020 року до 25 квітня 2023 року згідно зі статтею 625 ЦК України, у зв`язку з чим просило позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Гефест» 315 244,02 грн та судові витрати.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області

від 19 червня 2023 року, яке залишено без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 13 вересня 2023 року, позов ТОВ «ФК «Гефест» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Гефест» три проценти річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11 листопада

2010 року за період з 24 квітня 2020 року до 25 квітня 2023 року в розмірі 49 400,99 грн та 265 843,21 грн відповідно, а всього 315 244,02 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

10 жовтня 2023 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 (далі - представник), надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19 червня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 13 вересня 2023 року.

У касаційній скарзі представник просить суд касаційної інстанції скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Дослідивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2023 року становить 2 684,00 грн.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ціна позову становить 315 244,02 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684*250 = 671 000 грн).

У касаційній скарзі представник посилається на незаконність рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції. Проте при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить обґрунтувань випадків, передбачених

пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися стосовно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Levages Prestations Services

v. France» від 23 жовтня 1996 року, «Brualla Gomez de la Torre v. Spain»

від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 5 квітня 2018 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і наявність випадків, передбачених

пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, представник не обґрунтував, а суд не встановив, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Зазначення у постанові Чернівецького апеляційного суду від 13 вересня 2023 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Оскільки оскаржувані представником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19 червня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 13 вересня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. В. Сердюк