Провадження №2/522/2112/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси, у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.;

за участі секретаря судового засідання Єрганінової К.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права часткової власності та стягнення компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з позовними вимогами до ОСОБА_2 , про припинення права часткової власності та стягнення компенсації, у якій позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 вартість частки автомобіля SKODA FABIA, д.н.з НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , рік випуску 2013 у розмірі 88 285,00 гривень і одночасно припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на зазначений автомобіль; стягнути з ОСОБА_2 вартість частки гаража, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , гараж НОМЕР_3 в розмірі 200 730,00 гривень та одночасно припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на зазначений об`єкт нерухомого майна.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява про ОСОБА_1 про виклик свідка, у якому позивачка просила викликати в якості свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Також, із позовною заявою надійшло клопотання позивачки про проведення експертизи, у якому вона просить призначити судову будівельно-технічну експертизу.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2021 року провадження у справі відкрито. Встановлено загальний порядок розгляду справи. Підготовче судове засідання призначено на 20 січня 2022 року.

Судове засідання, що відбулося 20.01.2022 року було відкладене для надання часу для ознайомлення з відзивом на позовну заяву. Наступне судове засідання було призначено на 09.02.2022 року.

20 січня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов відзив на позовну заяву.

Разом із відзивом, до суду надійшло клопотання представника відповідача про призначення судової оціночно-будівельної та авто-товарозначної експертизи з метою визначення дійсної ринкової вартості гаража та транспортного засобу.

Судове засідання, призначене на 09.02.2023 року було відкладене на 24.02.2022 року у зв`язку з необхідністю надання строку для примирення. Судове засідання, призначене на 24.02.2022 року було відкладене на 19.04.2022 року, пізніше на 14.06.2022, 11.08.2022, 21.09.2022, 28.09.2022, 10.10.2022, 24.10.2022 року.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2022 року призначено по справі № 522/17924/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення права часткової власності та стягнення компенсації судову оціночно будівельну та авто товарознавчу експертизи. Проведення судової оціночно будівельної експертизи було доручено експерту Гончар Наталії Вікторівні, на вирішення якого поставити питання: яка ринкова вартість об`єкта нерухомого майна гараж № НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - на момент розгляду справи. Провадження у справі зупинене.

Ухвалою Суду від 06.02.2023 року провадження у справі поновлено. Призначено судове засідання на 27.02.2023 року, яке було відкладено на 05.04.2023 року.

З метою отримання висновку експерта судове засідання, призначене на 05.04.2023 року було відкладено на 15.05.2023 року, пізніше на 22.06.2023, 17.08.2023, 13.09.2023.

Ухвалою Суду від 13 вересня 2023 року залишено вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності на автомобіль SKODA FABIA державний номер НОМЕР_1 та стягнення компенсації 88285 грн. - без розгляду. Судове засідання відкладено на 11.10.2023 року, яке було відкладено на 30.10.2023 року.

У судовому засідання, що відбулося 30 жовтня 2023 року, представником позивача була подана заява про долучення до матеріалів справи доказів, зокрема, звіту про незалежну оцінку вартості гаражу.

Також, 30.10.2023 року відповідачем було подано звіт про оцінку майна.

Згідно ч.1 ст.247 ЦПК України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/16433/17 від 23.04.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.18).

Постановою Одеського апеляційного суду у справі №522/1821/18 від 24.06.2021 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.11.2018 року скасоване. Апеляційний суд частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна. Визнано за ОСОБА_1 право часткової власності у розмірі на наступне майно: гараж АДРЕСА_2 та транспортний засіб SKODA FABIA, д.н.з НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 (а.с.21).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №273764535 від 08.09.2021 року, на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 24.06.2021 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об`єкта нерухомого майна, а саме на гараж № НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 (а.с.20).

25 серпня 2021 року Київським обласним бюро технічної інвентаризації Київської обласної ради було розроблено технічний паспорт гаражу (а.с.25).

17 серпня 2021 року між ОСОБА_2 та судовим експертом Гончар Н.В., свідоцтво №1762 від 24.12.2015 року уклали договір №70/17/08/21 про проведення будівельно-технічного експертного дослідження (а.с.65).

Судом встановлено, що 07 жовтня 2019 року між ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП» та ОСОБА_2 укладено договір будівельного підряду для капітального ремонту об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.67). Згідно додатку договору, загальна вартість ремонту склала 180 082,34 гривні (а.с.69).

04 листопада 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_8 про необхідність проведення оплати та забезпечення доступу до об`єкту дослідження (а.с.134).

Згідно повідомлення №163 про неможливість проведення судової оціночно-будівельної експертизи за матеріалами цивільної справи №522/17924/21 від 24.01.2023 року, експертизу не було проведено у зв`язку з тим, що її не було оплачено (а.с.138).

21 вересня 2023 року між ОСОБА_2 та ТОВ «БЮРО ОЦІНКИ АВФЕНЮ» укладено договір №PD230921-03 про надання послуг, зокрема, проведення незалежної експертної оцінки нерухомого майна.

Згідно звіту про оцінку майна, виконаного ТОВ «БЮРО ОЦІНКИ АВЕНЮ» №ED231012-11, що була проведена на замовлення ОСОБА_2 , 13.10.2023 року, оцінювачем ОСОБА_9 , повноваження на проведення оцінки якої підтверджено кваліфікаційним свідоцтвом ФДМУ МФ №77 від 29 жовтня 2022 року, та з якого вбачається, що оціночна (ринкова) вартість об`єкту оцінки, а саме гаража № НОМЕР_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить 181 950,00 гривень.

У судовому засіданні, що відбулося 30.10.2023 року, позивачкою також було подано звіт про незалежну оцінку вартості гаражу за адресою: АДРЕСА_3 , що був складений суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_10 ., що діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності №447/2023 від 26 липня 2023 року. З його змісту вбачається, що він був проведений 25.10.2023 року на замовлення ОСОБА_1 , на підставі договору №10/25 від 25 жовтня 2023 року, та з якого вбачається, що вартість об`єкта оцінки становить 400 100,00 гривень.

Суд задовольняючи позовні вимоги виходив з наступного.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.4 ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 321 ЦК України).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.2 ст.356 ЦК України).

Співвласникам належать право володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Зазначені правомочності співвласники об`єкта права спільної часткової власності відповідно до частини першої статті 358 ЦК України повинні здійснювати за взаємною згодою.

Співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч.2 ст. 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.2, 4,5 ст.71 СК України).

Тлумачення частини третьої статті 358 ЦК України свідчить, що право співвласника на компенсацію може виникати як в разі повної неможливості задоволення вимог співвласника на одержання у користування частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (наприклад, частка співвласника в спільній частковій власності є незначною і надання йому її у володіння та користування неможливо), так і в тому випадку, якщо співвласнику надається у володіння і користування частина майна, яка є меншою за його частку в праві спільної часткової власності.

Випадки, коли співвласник майна у порядку поділу спільного, часткового майна бажає отримати за належну йому частку в спільному майні, шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно, врегульовані статтею 364 ЦК України.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 442/7505/14-ц (провадження № 61-4536св18) зроблено висновок, що «спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків».

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 викладено правовий висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки із майна, що є у спільній частковій власності, правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце не виділ, а поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно Постанови КЦС ВС від 26.07.2023 у справі № 201/1346/18, системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 367, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Зі змісту частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України, з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) випливає, що: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

У постанові КЦС ВС від 04.10.2023 у справі № 345/2224/20 вказано, що правовідносини, в яких позивачка просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Отже, стаття 71 СК України не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі № 583/2924/20 зазначено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 сформульовано висновок про те, що визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

У постанові Верховного Суду України від 10 травня 2023 року у справі № 404/7307/14 зазначено, що учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Згідно із усталеною судовою практикою при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку.

Щодо вартості майна, що підлягає поділу, то його вартість необхідно визначати з дійсної його вартості на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19, провадження № 14-40цс21).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. На підтвердження зазначеної вартості спірного майна позивачем подані звіти про оцінку майна.

Так, у справі що розглядається, як позивачем так і відповідачем було подано звіт про оцінку майна, при цьому, ціна спірного майна суттєво відрізняється. Так, у звіті, поданому позивачем вказано, що вартістю спірного майна є 400 100,00 гривень, тоді як зі звіту, поданого відповідачем вбачається, що вартість спірного майна становить 181 950,00 гривень.

В той же час, з Постанови Одеського апеляційного суду від 24.06.2021 року у справі №522/1821/18, вбачається, що станом на 19.09.2021 року, вартість нерухомого майна, а саме: гаража, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , гараж 1 становив 401 460,00 гривень, що підтверджувалося висновком судової оціночно-будівельної експертизи від 19.04.2021 року №20-7284.

Проте, із поданого відповідачем звіту вбачається, що вартість гаража, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , гараж 1 значно менша за ту вартість, яка була визначена висновком судової оціночно-будівельної експертизи від 19.04.2021 року №20-7284.

Таким чином оцінка майна надана позивачкою відповідає з вартістю майна, визначеною експертом. Посилання представника відповідача на проведення експертизи у 2021 році як підставу неприйняття цього доказу до уваги суд вважає не доречним. З моменту проведення експертизи до моменту звернення до суду пройшло 5 місяців.

Розгляд справи тривав більше двох років.

Такий тривалий розгляд відбувся по перше по причині того, що у період з 24.02.2022 року по 21.09.2022 року учасники не з`являлися у засідання, з жовтня 2022 року по провадження було зупинено та справа направлена для проведення експертизи, що була призначена за клопотанням представника відповідача.

6 лютого 2023 суд поновив провадження оскільки справа була повернута експертом без виконання експертизи, оскільки відповідач не сплатив її вартість.

Отже на момент звернення до суду висновок експерта був актуальний та сторона відповідача не надала доказів того. Що з моменту його складання стан гаража значно погіршився та через це втратив свою ринкову вартість. Більш того є загальновідомим, що після 24.02.2022 року курс гривні впав.

Оцініючи зібрані докази у сукупності суд приходить до висновку, що вартість гаража встановлена у звіті про оцінку майна, виконаного ТОВ «БЮРО ОЦІНКИ АВЕНЮ» №ED231012-11, що була проведена на замовлення ОСОБА_2 , 13.10.2023 року вартість нерухомого майна не відповідає дійсності.

Більш реальною на думку суду є вартість встановлена у висновку експерта та яка майже повністю співпадає із оцінкою наданою позивачкою.

Тому, суд зазначає про доцільність застосування висновку судової оціночно-будівельної експертизи від 19.04.2021 року №20-7284 для вирішення спірних правовідносин, як єдиний наданий сторонами експертний висновок.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, зокрема, припинення права часткової власності ОСОБА_1 у розмірі на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та стягнення на її користь компенсації у розмірі 200 730,00 гривень.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У ч.3 ст.12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76, 133, 137, 141, 175, 178, 187, 263-265 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права часткової власності та стягнення компенсації задовольнити.

Стягнути з відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 вартість частки нерухомого майна гаражу, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 у розмірі 200 730 (двісті тисяч сімсот тридцять) гривень 00 (нуль) коп.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_5 на частки об`єкта нерухомого майна гаражу, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, номер запису про право власності 43840479 від 03.09.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23 листопада 2023 року.

Суддя Косіцина В.В.

23.11.2023