Провадження № 2-з/48/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року місто Знам`янка

Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Берднікова Галина Володимирівна, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До суду, 21 листопада 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій позивач просить визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою кадастровий номер :02:000:0172 для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), укладеного 05 лютого 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права користування вказаною земельною ділянкою (емфітевзису) за ОСОБА_4 . Зобов`язати останнього повернути їй земельну ділянку та стягнути з нього грошові кошти у розмірі 64075 грн. 96 коп., втрати у зв`язку з інфляцією 17899 грн. 11 коп. та 3% річних у сумі 3496 грн. 21 коп., а всього 85471 грн. 28 коп.

Разом з позовною заявою, ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить до набрання законної сили судовим рішенням за вказаним позовом, вжити заходи забезпечення позову, заборонити ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження права емфітевзису, у тому числі шляхом укладення договорів та інших дій, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - земельну ділянку площею 5,48 га, кадастровий номер :02:000:0172 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 222), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського (нині - Кропивницького) району Кіровоградської області.

На обґрунтування заяви вказала, що предметом спору, зокрема, є визнання недійсним договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) площею 5,48 га з кадастровим номером :02:000:0172, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 05 лютого 2019 року. ОСОБА_3 земельну ділянку прийняв у спадщину в судовому порядку без урахування спадкоємця першої черги, після ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зареєстрував право власності на неї та уклав договір емфітевзису з ОСОБА_7 . Але вона як спадкоємець першої черги оскаржила рішення суду на підставі якого ОСОБА_3 оформив право власності на земельну ділянку та воно було скасовано. У подальшому в судовому порядку право власності на вказану земельну ділянку визнано за нею та 22 березня 2021 року зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, вона є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0172 з часу відкриття спадщини. При цьому, на даний час, право користування належною їй земельною ділянкою, хоч і незаконно, але зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 та він фактично користується цією земельною ділянкою. В усному порядку відповідач ОСОБА_8 повідомив, що не збирається повертати їй земельну ділянку, сплачувати кошти за користування нею і що вона не отримає свою земельну ділянку. Поведінка відповідача ОСОБА_2 щодо належної їй земельної ділянки є вкрай недобросовісною, оскільки він всіляко перешкоджав їй у прийнятті спадщини після смерті батька, намагався оскаржувати в апеляційному порядку рішення яким за нею визнано право власності на земельну ділянку. Стверджує, що є законним користувачем спірної земельної ділянки. Під час укладення договору емфітевзису ОСОБА_8 знав, що з приводу земельної ділянки між спадкоємцями триває спір. До того ж договір укладено на вкрай невигідних умовах для сторони власника, що свідчить лише про заволодіння земельною ділянкою шахрайським шляхом, але у законний спосіб (шляхом укладення договору).

За вказаних обставин на думку позивача, є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ОСОБА_8 буде вживати заходи будь-якого характеру з метою перешкоджання їй, як законному власнику, в отриманні та вільному володінні земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0172, у тому числі шляхом укладення нікчемних договорів з третіми особами з метою проведення реєстраційних дій щодо спірної земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Це може призведе до утруднення виконання рішення у даній справі та необхідності звернення з новим позовом до суду і як наслідок, неефективності правосуддя та неможливості у розумні строки відновлення її порушеного права власності, розпорядження й користування. Отже виникла необхідність у забезпеченні поданого позову.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача.

Згідно зі ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно наявний спір з приводу правомірності користування відповідачем ОСОБА_4 земельною ділянкою.

Обраний вид забезпечення позову заборона вчиняти будь-які дії щодо відчуження права емфітевзису, у тому числі шляхом укладення договорів, вчиняти будь-які дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - земельну ділянку, суд вважає обґрунтованим, таким, що безпосередньо пов`язаний і узгоджується із заявленими позивачем позовними вимогами, його застосування не обмежить прав відповідача ОСОБА_2 , і водночас забезпечить реальний захист прав позивача у випадку прийняття рішення на її користь.

Таким чином, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з предметом позову та співмірності таких заходів заявленим позивачем вимогам, співвідносячи негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднитичи зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову у спосіб про який просить заявник (позивач). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0172 розташованої на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. За ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку зареєстровано право користування (емфітевзис) строком дії до 05 лютого 2068 року.

Відтак заява про забезпечення позову в частині забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження права емфітевзису, у тому числі шляхом укладення договорів та інші дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0172 розташовану на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського (нині - Кропивницького) району, підлягає задоволенню.

Водночас, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у задоволенні її вимоги про вжиття заходів забезпечення позову саме до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі за її позовом, оскільки зазначене суперечить ст.ст.156, 158 ЦПК України, якими встановлені строки та порядок дії вжитих судом заходів забезпечення позову.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Міри по застосуванню зустрічного забезпечення позову судом не приймалися.

Керуючись ст.ст.149-153, 157, 258- 260, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження права емфітевзису, у тому числі шляхом укладення договорів та інші дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - земельну ділянку площею 5,48 га, кадастровий номер :02:000:0172 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 222), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського (нині - Кропивницького) району Кіровоградської області.

Стягувач за ухвалою про забезпечення позову ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Боржник: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного судупротягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Дата складення ухвали 22 листопада 2023 року.

Суддя Г.В. Берднікова