Справа №521/618/23
Провадження №2/521/1665/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Івчук К.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувсядо Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів, за виконавчим листом № 521/12061/16-ц від 13 грудня 2016 року у розмірі 1/4 частини на 1/6 частину та стягувати з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтований наступними обставинами.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року по справі № 521/12061/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ,у розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Представник позивача вказує, що відповідно до виконавчого листа №521/12061/16-ц (ВП № 5314321) з позивача щомісячно по теперішній час стягувались аліменти у розмірі частини від усіх видів заробітку, крім того позивач не ухилявся від сплати аліментів та добросовісно їх оплачував.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народився син ОСОБА_4 . Судовим наказом Южного міського суду Одеської області по справі № 519/843/20, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Представник позивача вказує, що позивач також добросовісно сплачує назначені йому аліменти.

Крім цього, ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача та ОСОБА_6 народилася дочка ОСОБА_7 . Представник ОСОБА_1 вказує, що позивач та ОСОБА_6 проживають однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. ОСОБА_6 повністю знаходиться на утриманні позивача, оскільки перебуває у декретній відпустці та є переселенкою. Крім того на забезпеченні у позивача також знаходиться його мати-пенсіонер ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У зв`язку із зміною сімейного стану, позивач просить зменшити розмір аліментівна утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28 лютого 2023 року представник ОСОБА_2 подала до суду відзив із запереченнями на позовну заяву. Обґрунтовуючи свої заперечення, представник позивача зазначила наступне.

Відповідно до Довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 22.02.2023 року, яка видана Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного регіонального управління Міністерства Юстиції вбачається, що станом на грудень 2022 року заборгованість позивача зі сплати аліментів складає 44 258,55 гривень.

Відповідно до розрахунку від 18.08.2022 року вбачається порушення сплати аліментів у період березень-квітень 2019 року та починаючи з листопада 2019 року до липня 2022 року.

Таким чином, представник відповідача вважає, що доводи позивача про те, що він не ухилявся від сплати аліментів та добросовісно оплачував їх спростовується документами виданими державним виконавцем.

Крім того, вказує, що відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах виконавчого провадження №63685124 від 20.09.2022 року вбачається, що позивач мав заборгованість по сплаті аліментів не тільки перед відповідачем, а й перед ОСОБА_5 в межах ВП №63685124.

Вказує, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» від 27.12.2001 року, позивач та ОСОБА_6 отримують допомогу від держави, з огляду на народження дитини, що також спростовує те, що через народження дитини, що було бажанням позивача, їх матеріальний стан погіршився.

Також зазначив, що відповідно до медичного висновку про тимчасову непрацездатність ОСОБА_6 , вбачається, що її непрацездатність встановлена до 05.10.2022 року, тобто на момент пред`явлення позову, ця непрацездатність відсутня. Позовна заява не містить належних та допустимих доказів того, яким саме чином матеріальне становище позивача змінилось з огляду на народження іншої дитини та наявності цивільної дружини, яка отримує державну допомогу по народженню дитини та відпустки по догляду за дитиною.

Щодо перебування матері позивача на його утриманні зазначив, що позивач не подає доказів, які б підтверджували непрацездатність його матері. Позивач до позовної заяви долучив копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 від 18.02.2010 року, яке було видано ОСОБА_8 за віком. Зазначене пенсійне посвідчення не має застереження щодо наявності групи інвалідності, наявності непрацездатності, тощо.

Представник відповідача зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 в редакції від 28.02.2022 року установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців Документ сформований в системі «Електронний суд» 28.02.2023 8 строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

На думку представника відповідача, фактично, починаючи з 2022 року матеріальне положення позивача навпаки стало кращим, оскільки останній є військовим. Сам по собі факт народження ще однієї дитини, жодним чином не ставить її інтереси вище інтересів інших його дітей та не може бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

20 квітня 2023 року представником ОСОБА_1 було подано відповідь на відзив.Щодо своєчасності та добросовісності виплати аліментів, зазначила, що позивач служить у військовій частині НОМЕР_4 Міністерства оборони України, займає посаду начальника штабу - заступник командира бригади, тому аліменти в нього списуються незалежно від його волі і він ніяк вплинути на обов`язкове стягнення не може.

22 квітня 2023 року представником відповідача було подано заперечення на відповідь на відзив, в яких просив у задоволення позову відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із зміною розміру аліментів, а тому відносини, які виникли між сторонами, регулюються Главою 15 СК України, яка встановлює обов`язок батьків утримувати дитину.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року по справі № 521/12061/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ,у розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття.

Крім цього, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народився син ОСОБА_4 .

Судовим наказом Южного міського суду Одеської області по справі № 519/843/20, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття.

Крім цього, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача та ОСОБА_6 народилася дочка ОСОБА_7 .

Як зазначає представник позивача, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживають однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. ОСОБА_6 повністю знаходиться на утриманні позивача, оскільки перебуває у декретній відпустці та є переселенкою. Крім того на забезпеченні у позивача також знаходиться його мати-пенсіонер ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У зв`язку із зміною сімейного стану, позивач просить зменшити розмір аліментівна утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога міститься і в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Тобто зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Як на підставу для зменшення розміру стягнутих аліментів, позивач вказує ті обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у нього та ОСОБА_6 народилася дочка ОСОБА_7 . А також те, що на його забезпеченні знаходяться ОСОБА_6 мати ОСОБА_7 та мати-пенсіонер ОСОБА_8 .

Разом із цим, на думку суду, зміна сімейного стану позивача народження другої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Вищезазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду Касаційного Цивільного Суду у постанові від 20.12.2021 року у справі №681/15/21.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно із частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Суд також погоджується з доводами представника відповідача, що непрацездатність ОСОБА_6 , відповідно до медичного висновку про тимчасову непрацездатність, встановлена до 05.10.2022 року, тобто на момент пред`явлення позову та ухвалення рішення, ця непрацездатність відсутня. Доказів на спростування вказаних обставин стороною позивача не надано.

Позивач також не подає доказів, які б підтверджували перебування на утриманні позивача його матері. Позивач до позовної заяви долучив копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 від 18.02.2010 року, яке було видано ОСОБА_8 за віком. Зазначене пенсійне посвідчення не має застереження щодо наявності групи інвалідності, наявності непрацездатності. Суду також не надано рішення суду або висновку органу опіки та піклування щодо утримання матері.

Як зазначає представник позивача у відповіді на відзив, останній служить у військовій частині НОМЕР_4 Міністерства оборони України, займає посаду начальника штабу - заступник командира бригади. Разом із цим, матеріали справи не містять відомостей про розмір отриманої заробітної плати позивача за останній час.

Позивач не наводить будь-яких доводів, які б вказували, що через народження дитини його матеріальний стан змінився.

Крім того, суд погоджується з доводами сторони відповідача, що у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 матеріальне становище позивача навпаки покращилось, що дає змогу виконувати належним чином свої обов`язки по сплаті аліментів.

Таким чином, доводи позивача про необхідність зменшення розміру аліментів не знайшли свого підтвердження наявними матеріалами справи, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу про зміну матеріального стану в бік погіршення, а народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 192 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 267, 268, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 15 травня 2023 року.

Суддя: Ю.В. Тополева