РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1046/23

Номер провадження 2-о/495/32/2023

19 квітня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого-одноособово судді Боярського О.О.

за участі секретаря судового засідання Саханова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа Управління пенсійного фонду України про встановлення факту належності правовстановлюючого документу -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції заявника.

01.02.2023 року заявниця ОСОБА_1 , звернулась до суду з вищезазначеною заявою в якій просить суд: встановити факт належності заявниці ОСОБА_1 трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1980 року.

В обґрунтування своєї заяви заявниця зазначає, що вона в установлений законом порядок звернулась до Управління пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком. Однак рішенням ГУПФУ в Миколаївській області управління пенсійного забезпечення надання житлових субсидій та пільг відділу призначення пенсії від 17.01.2023 року їй було відмовлено.

Причиною відмови стало те, що до страхового стажу не зараховано період роботи з серпня 1981 року по серпень 1994 року, отримання допомоги по безробіттю з 01.03.1998 року по 27.08.1998 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1980 року, яку не було прийнято до уваги при обчисленні страхового стажу, оскільки на титульної сторінці трудової книжки наявне виправлення в написанні російського мовою прізвища заявниці як « ОСОБА_2 » та не зазначені підстави внесення змін.

Одночасно до заяви про призначення пенсії було додано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 21.03.2013 року щодо змін прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

Однак на титульному аркуші відсутні записи щодо послідовності зміни прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », та з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Таким чином, Управління пенсійного фонду України вважає, що у заявниці відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років.

З огляду на вищезазначене заявниця звернулась до суду з метою захисту своїх прав на пенсійне страхування, та на підставі вищезазначеного, просить суд ухвалити рішення по справі відповідно до якого задовольнити її заяву про встановлення факту належності їй вищезазначеної трудової книжки.

Процесуальні дії.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2023 року було відкрито провадження по справі, та призначено судове засідання по справі.

У судове засідання 19.04.2023 року сторони не з`явились.

Заявниця - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась. Однак подала до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просила суд, розглядати справу без її участі, на задоволені заявлених вимог наполягає.

Представник заінтересованої особи - Управління пенсійного фонду України в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без участі сторони.

Разом з тим, представник заінтересованої особи подав до суду письмові пояснення від 22.03.2023 року в яких зазначив, що сторона не заперечує проти ухвалення рішення щодо задоволення заяви ОСОБА_1 заінтересована особа Управління пенсійного фонду України про встановлення факту належності заявниці правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1980 року.

Відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 про що відповідним органом реєстрації актів про народження було зроблено актовий запис № 125, та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 16.11.1964 року.

В подальшому 27.01.1983 року заявниця - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уклала шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та змінила своє прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_8 ».

Вищезазначений факт підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_2 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції у Одеській області від 21.03.2013 року, актовий запис про реєстрацію шлюбу № 19.

В подальшому 03.12.1987 року заявниця - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уклала шлюб з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та змінила своє прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_1 ».

Вищезазначений факт підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_4 від 03.12.1987 року.

Судом встановлено, що у встановлений законом порядок заявниця ОСОБА_1 звернулась до Управління пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.

Однак рішенням ГУПФУ в Миколаївській області управління пенсійного забезпечення надання житлових субсидій та пільг відділу призначення пенсії від 17.01.2023 року їй було відмовлено.

Причиною відмови стало те, що до страхового стажу не зараховано період роботи з серпня 1981 року по серпень 1994 року, отримання допомоги по безробіттю з 01.03.1998 року по 27.08.1998 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1980 року, яку не було прийнято до уваги при обчисленні страхового стажу, оскільки на титульної сторінці трудової книжки наявне виправлення в написанні російського мовою прізвища заявниці як « ОСОБА_2 » та не зазначені підстави внесення змін.

Так судом встановлено, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1980 року, яка належить заявниці, на титульному аркуші відсутні записи щодо послідовності зміни прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », та з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Під час розгляду вказаної справи судом були досліджені наступні письмові докази по справі:

- свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 16.11.1964 року;

- свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_2 від 21.03.2013 року;

- свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_4 від 03.12.1987 року;

- паспорту громадянина України який належить заявниці серії НОМЕР_5 виданого 23.10.1993 року;

- картки платника податків яка належить заявниці РНОКПП: НОМЕР_6 від 26.09.2002 року.

Таким чином, з огляду на вищезазначені письмові докази які були долучені до матеріалів справи, та беручи до уваги письмові пояснення представника заінтересованої особи Управління пенсійного фонду України, відповідно до яких сторона не заперечувала обставин викладених заявницею в її заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, у суду не виникає жодного сумніву, щодо належності заявниці ОСОБА_1 , трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.09.1980 року.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої , зазначені в документі, не збігаються з ім`ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Оцінка Суду.

Як зазначає заявниця, встановлення факту належності правовстановлюючих документів, необхідне їй для отримання гарантованого Конституцією України права на отримання пенсійного страхування, та призначення пенсії за віком.

Таким чином в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності правовстановлюючого документу заявниці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_6 ), а саме трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1980 року.

У зв`язку з вищезазначеним суд приходить до висновку, щодо задоволення заяви.

Керуючись12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 315-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 заінтересована особа Управління пенсійного фонду України про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_6 ), а саме трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1980 року.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Боярський О.О.