ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/821/504/23Головуючий по 1 інстанції
Справа № 711/4250/22 Категорія: 305010300 Булгакова Г.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Нерушак Л.В., Новікова О.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Департамент патрульної поліції;

треті особи Управління патрульної поліції в Черкаській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області;

особа, яка подала апеляційну скаргу Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, треті особи: Управління патрульної поліції в Черкаській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Департаменту патрульної поліції, треті особи: Управління патрульної поліції в Черкаській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 110828 від 26.07.2022, складеного інспектором взводу № 2 роти № З БУПП в Черкаській області ДПП Бражником А., о 23.42 год в м. Черкаси по вул. Нижня Горова, 47 під час «Комендантської години» він відмовився покидати вулицю та пред`являти документи, що посвідчує особу, чим не виконав законну вимогу працівників поліції. Не погоджуючись із змістом складеного протоколу він підготував та надіслав до Придніпровського районного суду м. Черкаси заперечення, згідно яких вимогу працівника поліції покинути вулицю вважав незаконною, оскільки у вказаний в протоколі час в м. Черкаси була оголошена повітряна тривога і він направлявся до бомбосховища, яке розташоване у приміщенні ТРЦ «Дніпро-плаза», що по вул. Припортовій у м. Черкаси. Протокол про адміністративне правопорушення складався поліцейськими під час комендантської години у відділку поліції по вул. Пастерівська, де з ним поводилися зухвало і брутально, а також відмовили доставити його додому, через що вимушений був направлятися до свого будинку по вул. Нижня Горова пішки. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.08.2022 провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позивач вважав, що у даному випадку працівниками патрульної поліції при складанні та направленні протоколу до суду, були грубо порушені його права, що призвело до необґрунтованого притягнення до відповідальності за правопорушення, яке не вчиняв, чим завдано йому, інваліду III групи, моральної шкоди. Наявність моральної шкоди обґрунтував пережитими душевними стражданнями, які виникли у зв`язку із притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке не вчиняв, відвідуванням судових інстанцій, стресом упродовж розгляду адміністративної справи, а також приниженням його честі та гідності, як інваліда III групи та законослухняного громадянина. Внаслідок ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення, було порушено його звичний розклад життя, він був змушений звертатись за допомогою до фахівців у галузі права, переживати страждання доводячи свою невинуватість перед посадовими особами Національної поліції. Зазначив, що являється інвалідом III групи та йому протипоказано психоемоційне навантаження, але безпідставна доставка його до поліцейського відділку без подальшого забезпечення доставки до місця проживання призвела до того, що він рознервувався і це негативно вплинуло на стан його здоров`я. Вважав, що має право на відшкодування завданої моральної шкоди, оскільки був незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КУпАП, внаслідок незаконного ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, компенсація завданої йому моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., буде справедливою сатисфакцією за дії неправомірного характеру з боку посадових осіб органу державної влади, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із погіршенням його психологічного стану.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.02.2023 позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Управління патрульної поліції в Черкаській області, Головне управління Державної казначейської служби в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрито, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, відтак, суд дійшов до висновку про безпідставне затримання позивача та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП, що призвело до завдання йому моральної шкоди, яка виразилася у моральних (душевних) стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із протиправними діями патрульних поліцейських, незаконним затриманням та перебуванням у кайданках, а також необхідністю вжиття додаткових зусиль для доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення, а тому наявні правові підстави для відшкодування позивачеві завданої моральної шкоди відповідно до вимог статей 23, 1174 ЦК України, пункту 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Враховуючи конкретні обставини даної справи, характер незаконних дій працівників поліції, тривалість та глибину моральних страждань, зокрема, період перебування позивача у статусі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, час та зусилля, які були ним витрачені для відновлення свого порушеного права, а також вимоги розумності, справедливості, а також співмірності, суд дійшов висновку, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди слід визначити в сумі 3000 грн. На переконання суду, такий розмір відшкодування моральної шкоди буде справедливою сатисфакцією за дії неправомірного характеру з боку посадових осіб органу державної влади.

Не погоджуючись з рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.02.2023, Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення в частині частково задоволених позовних вимог скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що виключно на позивача покладається обов`язок доведення неправомірності дій працівників Головного управління Національної поліції в Черкаській області, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Скаржник вважає, що у матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи та інші докази щодо завдання позивачу моральної шкоди, яку оцінено судом першої інстанції 3000,00 грн, моральних (душевних) страждань, не доведено факт наявності шкоди, а також її виникнення внаслідок дій працівників органів патрульної поліції.

Крім цього, з рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.08.2022 у справі № 711/3562/22, яким закрито адміністративне провадження у зв`язку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, не може вважатися безумовним доказом заподіяння моральної шкоди. Сам факт складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як, відповідно до ст.ст. 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом. При цьому, судовим рішенням від 10.08.2022 у справі № 711/3562/22 права позивача були поновлені і це поновлення в судовому порядку є справедливою сатисфакцією позивачу, а тому оскаржуване рішення суду в даній справі в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню.

Разом з тим, скаржник вказує, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Державного бюджету України, оскільки кошти підлягають стягненню з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України.

24 березня 2023 року до Черкаського апеляційного суду через систему «Електронний суд» від Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач, підтримуючи доводи апеляційної скарги, просив рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.02.2023 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вказує, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не є свідченням незаконності дій працівника патрульної поліції та підставою для відшкодування моральної шкоди. Позивачем не доведено наявність страждань, приниження його честі і гідності. Непровомірністі в діях поліцейських жодним рішенням суду не встановлено, а складені протокол про адміністративне правопорушенні за ст. 185 КУпАП та протокол про адміністративне затримання незаконними судом не визнані. Крім того, адміністративне затримання позивача не було предметом розгляду, та, відповідно, оскаржене не було.

30 березня 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 адвоката Оржеховської А.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона позивача, заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, зазначає, що твердження апелянта про те, що працівники патрульної поліції при затриманні позивача та складанні протоколу про адміністративне правопорушення діяли в межах своїх повноважень, не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність складу та події правопорушення свідчить про те, що справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було ініційовано незаконно (неправомірні дії), а відшкодування шкоди за таких обставин здійснюється незалежно від вини. Провадження у справі № 711/3562/22 за ч. 1 ст. 185 КУпАП було закрито не через недоведеність у діях ОСОБА_1 вини, а у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з огляду на таке.

Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, 27.07.2022 інспектором взводу № 2 роти № 3 БУПП в Черкаській області ДПП лейтенантом поліції Бражником А.О. відносно ОСОБА_1 був складений протокол серії ГП № 110828 про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП, згідно з яким 26.07.2022 о 23 год 42 хв в АДРЕСА_1 біля третього під`їзду під час комендантської години ОСОБА_1 відмовився покидати вулицю та пред`являти документ, що посвідчує особу, чим не виконав законну вимогу працівника поліції та вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Крім того, 27.07.2022 поліцейським взводу 2 роти 3 БУПП в Черкаській області ДПП капралом поліції Лавріненко І.О. був складений протокол серії АА № 156208 про адміністративне затримання, згідно з яким 26.07.2022 о 23 год 45 хв ОСОБА_1 , у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, був доставлений в службове приміщення Черкаського районного управління поліції для припинення правопорушення, встановлення особи, складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.08.2022 по справі № 711/3562/22, яка набрала законної сили 22.08.2022, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до статей 2, 4 Закону України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20 зазначено, що:

«У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом».

Аналогічний правовий висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20.

Отже, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що дії працівника патрульної поліції щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини.

Щодо способу стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема, і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161гс18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (провадження № 14-316цс19) (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14-447цс19) (пункт 28)), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (провадження № 14-514цс19)).

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номер чи вид рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача у разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18)).

Відтак, судом першої інстанції при стягненні коштів на відшкодування моральної шкоди, у резолютивній частині, помилки допущено не було.

Зазначення в резолютивній частині рішення про стягнення коштів з «держави України» при зазначенні про стягнення з «Державного бюджету України» не є обов`язковим та не має суттєвого значення.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 711/4624/21, у контексті того, що суд зробив помилковий висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Державного бюджету України, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки у вказаній справі суд касаційної інстанції змінив рішення суду апеляційної інстанції, в резолютивній частині якого було зазначено про «стягнення з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь особи на відшкодування моральної шкоди».

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування скаржником не доведено та колегія суддів не вбачає.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, треті особи: Управління патрульної поліції в Черкаській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про відшкодування моральної шкоди, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Судді: Ю.В. Сіренко

Л.В. Нерушак

О.М. Новіков