Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5217/22
Провадження № 2/711/1828/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого - судді Булгакової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Дубини В.В.,

представника позивача за первісним позовом та представника відповідача за зустрічним позовом - Крюкової М.В. , представника відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом - Конопатського О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про захист прав споживачів та визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором № 3646008 про надання споживчого кредиту в розмірі 55760,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №870 від 28.02.2017, видане Національним банком України. Також, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана розпорядженням Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.03.2017р. №756.

10 лютого 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_2 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір №3646008 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщено на сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 17 000,00грн. Строк кредиту 30 днів. Для повернення кредиту (12.03.2021) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 17 000,00грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

12.03.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 7 267 грн.50коп. В зв`язку з чим у відповідності до п.1.4 та п.4.2.Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 11.04.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

11.04.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахування процентів не виконав, а також не уклав угоди щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3 Кредитного договору Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 18 жовтня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», як фактором, було укладено Договір факторингу №18/10/2021, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення.

ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №В0000362від 15.09.2021 видана Національним банком України. Також, позивач має ліцензію на надання послуг факторингу, яка була видана позивачу розпорядженням Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20.06.2017 №2729. У зв`язку з чим, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» стали новим кредитором відповідача за кредитним договором.

11.07.2022 року між ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», як клієнтом та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором було укладено договір факторингу №1, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» повідомило відповідача шляхом направлення повідомлення рекомендованим листом на адресу відповідача зазначену при укладенні Кредитного договору.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №В0000495 від 21.01.2022, видане Національним банком України. Також, позивач має витяг з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, в тому числі і на надання послуг факторингу, яка була видана позивачу Національним банком України від 24.01.2022. В зв`язку з чим, позивач мав право на укладення договору факторингу та є новим кредитором відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до п.1.1. Договору Факторингу №1 на умовах, встановлених цим Договором. Позивач (фактор) передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за плату, згідно Договору, а клієнт зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрах Боржників.

Згідно п.6.2.3 Договору Фактору №1 права вимоги, щодо конкретного боржника переходять до Фактора з моменту підписання сторонами Реєстру Боржників, після чого Фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості.

Вказують, що після придбання права вимоги до відповідача, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» та позивач не здійснювали додаткових нарахувань за Кредитним договором.

Після прийняття ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» позитивного рішення щодо надання кредиту відповідачеві, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зробив йому пропозицію в Особистому кабінеті укласти електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання.

Після прийняття відповідачем умов Кредитного договору з ним було укладено електронний Кредитний договір, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 9 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А922096», після чого відповідач отримав кредит в сумі 17 000,00грн. на свою платіжну карту № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» про перерахування коштів сервіс EASY PAY.

Отже, до ТОВ «ФК» ФІНСТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного Договору факторингу №1 перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі 55 760,00грн. Станом на 26.09.2022 року заборгованість за Кредитним договором відповідача склала: сума кредиту 17 000,00грн., сума процентів за користування кредитом - 38 760,00грн., всього 55 760,00грн.

А тому, просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму заборгованості в розмірі 55 60,00грн., сплачений судовий збір у розмірі 2481,00грн. та витрати на правову у розмірі 8 000,00 грн.

18.10.2022 дана цивільна справа надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.11.2022 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

24.11.2022 реалізуючи своє право, передбачене ст.193 ЦПК України, відповідачем ОСОБА_2 , до суду подано зустрічну позовну заяву про захист прав споживачів та визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним (а.с.69-73). Свої вимоги мотивує тим, що ознайомившись зі змістом договору, вважає, що він укладений з порушенням норм законодавства та має бути визнаний недійсним.

Зазначає, що пунктом 5.11.1.7 Правил після завершення реєстрації, споживач ще раз підтверджує бажані умови отримання кредиту ( у тому числі суму та строк) та надсилає Заявку на розгляд Товариству. Товариство повідомляє споживача про прийняття Заявки шляхом відповідного інформаційного повідомлення у Особистому кабінеті.

Згідно з п.п. 5.11.1.11 Правил після аналізу наявної інформації Товариство приймає рішення про надання кредиту, про яке повідомляє споживача шляхом відправки відповідного інформаційного повідомлення.

Підпунктом 5.11.1.12 Правил визначено, що у разі прийняття позитивного рішення. Товариство робить Споживачу в особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору, що містить усі істотні умови та підписаний зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки Товариства відтворені засобами копіювання. У разі якщо Кредитний договір регулюється Законом України «Про споживче кредитування», перед укладенням кредитного договору товариство надає споживачу для ознайомлення Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію та положення, що вимагаються чинним законодавством.

Відповідно до п.п. 5.11.1.16 Правил у випадку готовності споживача прийняти пропозицію (оферту), Споживач натискає відповідну клавішу, що висловлює його згоду, у Особистому кабінеті, після чого Товариство надсилає споживачу засобами зв`язку Одноразовий ідентифікатор у вигляді коду.

Зазначає, що окрім заявки на отримання кредиту із зазначенням суми та строку кредиту будь-які інші умови кредитування їй не були повідомлені. Пропозиція укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору їй також не направлялися ні до натиснення клавіші про згоду на отримання кредиту, ні після цього. Кредитний договір у наданій до суду формі та з вказаним змістом їй також не надавався і нею (позивачем за зустрічним позовом) не погоджувався.

Вказує, що договір у наданій до суду формі і змістом був сформований вже після надання нею ( ОСОБА_2 ) згоди на отримання позики.

Оскільки, кредитний договір в цілому позивачем не підписаний, оспорюваний кредитний договір укладений без волевиявлення сторони за договором, а тому на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України він підлягає визнанню судом недійсним.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч.2 ст.18 Закону України «про захист прав споживачів»).

Також, зазначає, що проценти у сумі 38760,00грн. були нараховані після завершення строку кредиту, визначеного п.1.3. договору позики, відтак фактично є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором, розмір якої перевищує суму позики більше ніж на 50%., а тому позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 просить суд визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту №3646008 від 10.02.2021, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Авентус Україна».

24.11.2022 відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 надала суду відзив на позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.64-68). В обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог зазначила доводи, які викладені нею у тексті зустрічної позовної заяви від 24.11.2022.

Також вказала, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід зауважити, що пересічний споживач фінансових послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути поінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання коштів у позику, оскільки Умови та правила надання коштів у позику це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання фінансових послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні з відповідачем за первісним позовом договору про надання споживчого кредиту ТОВ «Авентус Україна» дотрималося вимог, передбачених частиною дугою статті 11 Закону №1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважала узгодженими фінансова компанія.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та унеможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

А тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою від 24.11.2022 зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про захист прав споживачів та визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та об`єднано в одне провадження позовні вимоги за зустрічною та первісною позовною заявою. А також здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

19.01.2023 відповідач за зустрічним позовом - ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», через свого представника - адвоката Крюкову М.В., надав суду відзив на позовну заяву, яка датована 10.01.2023 (а.с.88-107). Вказує, що кредитний договір укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладення електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору описана позивачем в позовній заяві. Електрона форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в т.ч. електронну. Тож електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму.

Зазначає, що на підтвердження укладання Договору №3646008 про надання споживчого кредиту з ТОВ «Авентус Україна», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «А922096», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір.

Вказує, що ОСОБА_2 на підтвердження укладення кредитного було здійснено платежі. Так, 12.03.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 7267 грн. 50 коп., що підтверджується карткою обліку договору, що була надана до первісного позову, та відповідною квитанцією.

Також, підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів.

Зазначає, що відповідач через особистий кабінет (в якому і є наявний кредитний договір) ініціював продовження строку користування кредитом шляхом вибору в Особистому кабінеті опції «Продовжити кредит» з натисканням відповідної клавіші та здійсненням платежу процентів. Договір було за ініціативою відповідача продовжено на 30 календарних днів. На дату закінчення строку договору оплати не було, а тому відповідно до п.4.3.1 Договір було авто пролонговано. Надалі нарахування здійснено за 90 календарних днів відповідно до п.3.1 та п.4.3.1 Договору.

Таким чином, жодних підвищень процентної ставки в односторонньому порядку не було здійснено. Також, звертає увагу, що після придбання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за Кредитним договором.

Проценти нараховані в межах погодженого строку надання кредиту, у межах погодженого нового строку відповідно до поденного розрахунку. Нараховані відсотки не носять штрафний характер.

Кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № НОМЕР_1 .

А тому, просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, а позовну заяву ТОВ «ФК «Фінтраст України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити у повному обсязі.

31.01.2023 позивачем (за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , надано до суду відповідь на відзив (а.с.116-119). Зазначає, що можливість укладення електронних договорів ОСОБА_2 не заперечується, ставиться питання про те, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не надано доказів того, що зазначенням одноразового ідентифікатора був дійсно підписаний електронний договір, письмова копія якого надана до суду. За таких обставин позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не доведено тих обставин, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, тобто не надано доказів, що зазначенням одноразового ідентифікатора був підписаний електронний договір саме з тими умовами, що містяться у копії договору, наданого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до суду.

20.02.2023 позивачем (за первісним позовом) ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» через свого представника - адвоката Крюкову М.В., надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.123-142). Зазначає аналогічні обставини, викладені у відзиві на позовну заяву за зустрічним позовом

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом - Крюкова М.В. первісний позов підтримала та просила його задовольнити, з підстав викладених в ньому, а у задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом - адвокат Конопатський О.О. заперечував щодо задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити, з підстав викладених в ньому. Просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, оскільки, на його думку, вони є неспівмірними із складністю справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Згідно з частиною 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 10.02.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи «ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 3646008 про надання споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А922096».

Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту складає 17 000,00 грн. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору (п. 1.4. Кредитного договору).

Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується:

-у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору;

-у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 Договору;

-у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

Пунктом 1.5.1. Кредитного договору зазначено, що знижена процентна ставка 1,425% в день та застосовується відповідно до наступних умов якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредит (до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, без перерахованого за зниженою процентною ставкою.

Відповідно до п.2.1. Кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п.2.5. Кредитного договору).

Розділом 5 Кредитного договору передбачено, що Товариство має право вимагати від споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором, а споживач в свою чергу зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором.

Так, «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 17 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів сервіс EASY PAY за номером транзакції 910943843 від 10.02.2021.

11.04.2021 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись п. 4.3. Кредитного договору Кредитний договір було пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.

12.03.2021 відповідач здійснила платіж на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів користування кредитом на суму 7 267,50 грн.

Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснювала.

У матеріалах справи наявні погодження позичальника, скріплені її електронним цифровим підписом, щодо умов кредитування, зокрема, в частині нарахування відсотків за користування кредитом.

18.10.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», як фактором, було укладено Договір факторингу №18/10/2021, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення.

11.07.2022 року між ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», як клієнтом та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором було укладено договір факторингу №1, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» повідомило відповідача шляхом направлення повідомлення рекомендованим листом на адресу відповідача зазначену при укладенні Кредитного договору.

Відповідно до п.1.1. Договору Факторингу №1 на умовах, встановлених цим Договором. Фактор - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» передає грошові кошти в розпорядження Клієнта - ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за плату, згідно Договору, а клієнт зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрах Боржників. Фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі в нього фактором права грошової вимоги. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржників на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Відповідно до п.1.1. Договору Факторингу №1 внаслідок передачі (відступлення) Портфелів Заборгованості за цим Договором, Фактор заміняє Клієнта та набуває прав грошових вимог, якими володів клієнт за Кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників неналежного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Згідно п.6.2.3 Договору Фактору №1 права вимоги, щодо конкретного боржника переходять до Фактора з моменту підписання сторонами Реєстру Боржників, після чого Фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем несплачена і складає 17 000,00 грн. - тіло кредиту та 38 760,00 грн. - нараховані проценти, а всього 55 760,00 грн.

Після придбання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за Кредитним договором.

Отже, до ТОВ «ФК» ФІНСТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного Договору факторингу №1 перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі 55 760,00грн.

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено право позикодавця в разі прострочення позичальником чергової частини повернення позики вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних процентів.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Так, факт перерахунку коштів відповідачу за цим договором під сумнів сторонами не ставиться. Крім того, ніхто не заперечує переходу до позивача у справі внаслідок укладення договорів факторингу від 18.10.2021 та 11.07.2022 прав вимоги за кредитним договором від 10.02.2021, укладеним між ТОВ «Авентус Україна», як кредитором, та відповідачем ОСОБА_2 , як позичальником.

Відповідно до 4 розділу Кредитного договору визначено, що строк кредиту може бути продовжено:

-за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2. (пп.4.2.1-4.2.4.) Договору; або

-в порядку автопролонгації. На кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.3 (пп.4.3.1 - 4.3.2) Договору.

Пунктом 4.2.2. Кредитного договору визначено, що пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів:

-перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в Особистому кабінеті в Розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або

-протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства ІНФОРМАЦІЯ_1 (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений позивачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.

Так, 10.02.2021 відповідачу було надано кредит в сумі 17 000,00 грн. строком на 30 днів зі зниженою процентною ставкою 1,425% в день, що відповідно до картки обліку Договору становить 242,25 грн.

12.03.2021 відповідачем було здійснено платіж на рахунок Кредитора в розмірі 7 267,50 грн., яким було погашено борг по нарахованих процентах користування кредитом, оскільки відповідно до п.6.1.1. Кредитного договору визначено, що у разі направлення споживачем коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, в тому числі але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. При цьому, якщо коштів, що направляються на повернення кредиту не достатньо для повної сплати процентів за його користування, то вважається, що строк сплати таких процентів настав і кошти в першу чергу направляються на повернення цих процентів, з урахуванням черговості передбаченої пунктом 6.3. цього Договору.

Також, відповідно до п.6.3.споживач здійснює платежі за Договором у такій черговості:

-у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такий черговості: - прострочені зобов`язання по процентам; - прострочені зобов`язання по кредиту;

-у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такий черговості: - строкові зобов`язання по процентам; - строкові зобов`язання по кредиту;

-у третю чергу здійснюється сплата інших платежів за договором.

Таким чином, відповідно до п.4.2.2. Договору споживачем було здійснено пропозицію щодо продовження строку користування кредитом, шляхом здійснення оплати коштів у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.

У випадку, якщо відповідач не бажала продовжувати строк користування кредитом, вона зобов`язана була вчинити одну з дій, які визначені п.4.2.2. Договору, оскільки в іншому разі здійснений позивачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом, а тому строк користування кредитом було пролонговано Товариством ще на 30 днів, тобто до 11.04.2021 включно.

Щодо надання відповіді Товариством на пропозицію (оферту) споживача щодо продовження строку користування кредитом, то Договором визначено, що Товариство може надати таку відповідь протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Також, п.4.2.3. визначено, що Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем Товариству в особистому кабінеті/зазначені в Договорі.

Таким чином, у Товариства є право, а не обов`язок щодо надання споживачу відповіді на пропозицію щодо продовження строку користування кредитом.

Порядок автопролонгації строку кредиту визначає, що сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп.4.2.2.-4.2.4. Договору. Тобто, в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п.4.3.1. Договору)

Так, останнім днем дії кредитного договору було 11.04.2021, проте відповідач не здійснила оплату за Кредитним договором ні по прострочених зобов`язаннях по процентах, ні по прострочених зобов`язаннях по кредиту, тому враховуючи п.4.3.1. Договору строк користування кредитом було автопролонговано на 90 календарних днів поспіль (максимальний термін автопролонгації), тобто до 10.07.2021 включно, оскільки у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом. Крім того, відповідно до картки обліку Договору щодо боржника ОСОБА_2 вбачається, що Товариство не здійснювало жодних додаткових нарахувань після 10.07.2021.

Таким чином, у судовому засіданні дослідженими доказами повно і достовірно доведено, що ОСОБА_2 не виконує належним чином свої зобов`язання по укладеному договору, в результаті чого з її вини утворилась зазначена позивачем заборгованість, а тому позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Тому до стягнення з відповідача на користь позивача у справі підлягає заборгованість, наявна станом на 10.07.2021 в розмірі 55 760,00 грн., яка складається з тіла кредиту та нарахованих на нього процентів, з якими позичальник під підпис погодилася при укладенні договору.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки судових витрати в сумі сплаченого судового збору в розмірі 2481,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за первісним позовом при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 грн. (платіжне доручення №214 від 07.10.2022).

Проте, судом встановлено, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №203116 від 26.04.2016 є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання) безтерміново.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

За таких обставин, витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн. слід компенсувати позивачеві за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд керується вимогами ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 4, 5 статті 137 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268).

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07.07.2022, укладений з адвокатом Крюковою М.В, звіт про надання правової допомоги від 26.09.2022, рахунок на оплату по замовленню №39/15/08 від 26.09.2022, платіжне доручення № 204 від 07.10.2022 на суму 8000,00 грн., ордером на надання правничої допомоги серії АН №1075167 від 26.09.2022 та свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5127 від 29.08.2018.

Разом з цим, суд погоджується з позицією сторони відповідача щодо неспівмірності розміру витрат на правничу допомогу і вважає їх розмір завищеним, позаяк заявлена позивачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. є неспівмірною зі складністю справи та не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Вказана сума, на думку суду буде співмірною із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, відповідатиме критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНЯ «ФІНСТРАСТ УКРАЇНА» про захист прав споживачів та визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним, то даний позов не підлягає до задоволення зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Таким чином, аналіз змісту норми ст.638 ЦК України, дозволяє визначити ряд умов, за наявності яких цивільно-правовий договір можна вважати укладеним: 1) сторони повинні досягти згоди з усіх істотних умов договору; 2) сторони мають досягти такої згоди у передбаченій законом формі.

Відповідно до положень ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ст.640 ЦК України). Статтею 640 ЦК встановлені додаткові критерії, за якими договір може визнаватись укладеним. Крім вимог про узгодження сторонами істотних умов, висуваються вимоги до форми договорів або щодо виконання певних умов (дій), які становлять сам зміст цих договорів.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України).

Як роз`яснено у пунктах 19-21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми статті 230 ЦК України не застосовуються щодо односторонніх правочинів.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Частиною першою статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочин, або якщо вона замовчує їх існування.

У Постанові від 27 листопада 2019 року у справі №761/36590/15-ц Верховний Суд резюмував, що з аналізу вказаної норми(стаття230ЦК України)слід дійти висновку,що правочин може визнаний таким,що вчинений під впливом обману,у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів,які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину,є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України. Наявність умислу в діях відповідача істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Згідно з ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім процентної ставки.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 761/36590/15-ц прийшов до висновку, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторона виникають зобов`язальні правовідносини.

Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Як вбачається, з матеріалів справи ОСОБА_2 не скористалася правом відкликати свою згоду на укладення кредитного договором протягом чотирнадцяти днів відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ст.207 ЦК України).

Також судом враховані статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства чи за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так, між позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 та відповідачем за зустрічним позовом ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», правонаступником якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНЯ «ФІНСТРАСТ УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 3646008 про надання споживчого кредиту, який був підписаний ОСОБА_2 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А922096», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений Відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що Відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». А тому, підписання ОСОБА_2 шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства.

Так, відповідачем за зустрічним позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНЯ «ФІНСТРАСТ УКРАЇНА» надано до суду Кредитний договір у паперовій формі, а також на виконання ухвали суду надано електронні докази (оригінали Договору) в форматі pdf файлів на диску DWD-R.

Крім того, ОСОБА_2 не заперечується можливість укладення електронних договорів, але позивач ставить під сумнів зміст електронного договору, паперова копія якого надана до суду, підписаного з боку ОСОБА_2 із зазначенням одноразового ідентифікатора. Більше того, ОСОБА_2 не заперечується те, що примірник оригіналу Кредитного договору в неї наявний.

Також, ОСОБА_2 на підтвердження укладення кредитного було здійснено платежі:, а саме 12.03.2021 відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 7 267,50 грн., що підтверджується карткою обліку договору (а.с.24) та квитанцією №1083 від 12.03.2021 (а.с.95).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 р. зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу (відповідно до зазначеної позиції Верховного Суду), що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо).

Тому, підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів.

Отже, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за зустрічним позовом, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України, якими визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №203116 від 26.04.2016 є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання) безтерміново.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

За таких обставин, судові витрати за зустрічним позовом, а саме судовий збір станом на момент подання зустрічного позову на 24.11.2022, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 16, 203-207, 215, 509-514, 525-526, 610-612, 625-626, 628, 638-639, 1046-1056-1, 1077 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 76-89, 133, 137, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, Закон України «Про електрону комерцію», Закон України «Про судовий збір» суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, юридична адреса: вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2, м. Київ) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 55 760,00 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн., а всього 59 760,00 грн.

Судовий збір за первісним позовом в сумі 2 481,00 грн. компенсувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, юридична адреса: вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2, м. Київ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про захист прав споживачів та визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 19.05.2023.

Головуючий: Г. В. Булгакова