Справа №760/2372/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м. Київ / про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття обтяження з об`єкта нерухомого майна, суд

С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить зняти арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Посилається в позові на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ї батько ОСОБА_2 , у зв`язку з чим 22 вересня 2022 року державним нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа.

Спадкоємцями за законом є вона та дружина померлого ОСОБА_3 , яка померла до відкриття спадкової справи 16 лютого 2021 року.

До складу спадкового майна входить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса П`ятої Київської державної нотаріальної контори від 08 листопада 2022 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану частину квартири у зв`язку з тим, що постановою державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 30 квітня 2010 року на неї був накладений арешт.

На запит її представника Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області було повідомлено, що строк зберігання виконавчих проваджень становить 3 роки, а тому встановити обставини винесення постанови неможливо.

Крім того, відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 24 січня 2023 року відкритих виконавчих проваджень щодо спадкодавця не виявлено.

З урахуванням цього просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 30 січня 2023 року і відповідно до ст.33 ЦПК України визначено склад суду.

Ухвалою суду від 02 лютого 2023 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвала про відкриття провадження в справі та копія позовної заяви направлена на адресу відповідача.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію зазначеної ухвали 20 лютого 2023 року.

Станом на день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористалася, відзив на позовну заяву суду не подав.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджатися своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За правилами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_2

22 вересня 2022 року за заявою позивачки П`ятою Київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 465/2022.

Згідно з інформацією нотаріальної контори спадкоємцями померлого є позивачка та дружина померлого ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою державного нотаріуса П`ятої Київської державної нотаріальної контори від 08 листопада 2022 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану частину квартири у зв`язку з наявним обтяженням.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Відділу державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у м.Києві АА№ 810039 від 30 квітня 2010 року, тобто за життя спадкодавця, був накладений арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , власником якої він був.

Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 24 січня 2023 року відкритих виконавчих проваджень щодо спадкодавця не виявлено.

Відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо спадкодавця підтверджується і листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України « Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як зазначено вище, арешт на частину квартири був накладений органами виконавчої служби в 2010 році.

Порядок та підстави зняття арешту з майна, накладеного в межах виконавчого провадження, було врегульовано ст.ст.50, 60 Закону України « Про виконавче провадження»/в редакції Закону 21 квітня 1999 року № 606-XIV/.

За містом ст.50 Закону арешт з майна знімається постановою державного виконавця в разі завершення виконавчого провадження.

В свою чергу, підстави для закінчення виконавчого провадження визначені в ст.49 Закону, згідно з якою повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, визначених п.2 ч.1 ст.47 Закону, не тягне за собою закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.60 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом

про визнання права власності на це майно і про зняття з нього

арешту.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою

начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому

безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено

порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Судом встановлено, що при закінченні виконавчого провадження постанова про зняття арешту з майна спадкодавця, як боржника, не виносилася.

Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб?єктів права власності.

За змістом ч.ч.1 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з даною статтею фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі « Вендітеллі проти Італії» /1994 / Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності.

Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Стаття 1 Протоколу вимагає, перш за все і особливо, щоб втручання державної влади у використання права на майно було законним / рішення в справі « Півень проти України 2004 рік/.

Крім того, відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі №203/3435/21 від 12 жовтня 2022 року, арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідач, не подавши відзив на позов, законність існування постанови про накладення арешту на частину квартири протягом 13 років не довів.

За змістом ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Представник відповідача, не подавши до суду відзиву, будь-яких доказів, які б відповідали вказаним принципам доказування, та спростували доводи позивача, суду не надав.

В свою чергу, доводи позивача підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПУ України, доказами.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки.

Керуючись ст.ст. 15,16,317,319,321, 368, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою АА № 810039 від 30 квітня 2010 року ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві, реєстраційний номер обтяження: 9807775, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 07 травня 2010 року реєстратором: Державне підприємство`Інформаційний центр`Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолятивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва