Справа № 201/8384/23
Провадження № 2/201/2779/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Орган опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради) про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

21.07.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради (а.с. №4-8).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 26.07.2023р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою від третьої особи витребувано висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини (а.с. №30).

06.11.2023р. Органом опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради складено висновок №5/6-198 про визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його батьком ОСОБА_1 (а.с. №58-59).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2006р. Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 . Позивач також зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, у зв`язку з чим фактично у шлюбних відносинах вони не перебувають з лютого 2023р. та проживають окремо. З моменту припинення відносин з відповідачкою неповнолітній син проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , що є самостійним вибором дитини та знаходиться повністю на його утриманні. В цьому будинку створені комфортні умови для гармонійного та всебічного розвитку дитини та для забезпечення усім необхідним. Позивач звертав увагу суду також і на те, що він матеріально забезпечений, має стабільний щомісячний дохід, достатній для забезпечення нормального життєвого рівня для дитини, основне грошове забезпечення в місяць складає 29 500 грн., а тому звертається до суду з даним позовом з метою визначення місця проживання неповнолітнього сина разом з батьком.

Позивач ОСОБА_1 в заяві від 13.11.2023р. просив задовольнити позов, розглянути справу без його участі. Оскільки заперечень стосовно визначення місця проживання сина з ним з боку матері не висловлено, просив ухвалити рішення суду в підготовчому засіданні (а.с. № 60).

Відповідачка ОСОБА_2 в своїй заяві від 13.11.2023р. зазначила, що не заперечує проти того, щоб неповнолітній син проживав з батьком. В цій заяві також зазначила, що не заперечує проти ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні 13.11.2023р. за її відсутності, а також без технічної фіксації, просила ухвалити рішення відповідно до вимог законодавства (а.с.№ 61).

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради Якимчук В.І. в підготовче засідання 13.11.2023р. не з`явилася, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином. 10.11.2023р. до суду надійшла заяви про розгляд справи без представника третьої особи, в якій представник також позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з урахуванням висновку (а.с. №55).

З урахуванням поданих суду заяв сторін та представника третьої особи, у відповідності до положень ч.3 ст. 200, ст.223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу з ухваленням рішення в підготовчому засіданні за відсутності обох сторін та представника третьої особи.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст.13 ЦПК України).

При розгляді справи встановлено наступні обставини справи і відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2006р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. №19).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого14.08.2007р. Жовтневим відділом РАЦС ДМУЮ Дніпропетровської області (а.с. № 22).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 201/ 8287/23 від 28.09.2023р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. № 63-64).

З лютого 2023р. сторони фактично у шлюбних відносинах не перебувають, проживають окремо, ці обставини встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили 02.11.2023р.

За твердженнями позивача, з моменту припинення подружніх відносин з відповідачкою і по теперішній час неповнолітній син ОСОБА_4 проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , що є самостійним вибором дитини, син знаходиться повністю на його утриманні.

По тексту позову позивач зазначає, що в цьому будинку створені комфортні умови для гармонійного розвитку дитини та для забезпечення його всім необхідним для задоволення потреб.

Зазначені обставини не спростовані відповідачкою, яка по тексту заяви від 13.11.2023р. зазначила, що не заперечує проти того, щоб син проживав з батьком (а.с. №61).

Стаття 51 Конституції України гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічна норма міститься також у ч. 6 ст. 7 СК України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братися до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08.07.2003р., «Цаунеггер проти Німеччини» від 03.12.2009р.).

Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Положеннями статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно із ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України ).

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Враховуючи все вищезазначене, а також те, що при розгляді цивільної справи встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та для визначення місця проживання сина ОСОБА_4 саме з батьком.

У відповідності з частин 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При прийнятті рішення судом також враховано висновок Органу опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради від 06.11.2023р. №5/6-198 про визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його батьком ОСОБА_1 (а.с. №58-59).

При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги.

При цьому, поза увагою суду не може залишитися той факт, що відповідачка будучи ознайомлена з висновком органу опіки та піклування від 06.11.2023р. (а.с. № 58-59), заперечень стосовно визначення місця проживання неповнолітнього сина саме з позивачем не висловила, що стало підставою для ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні з урахуванням положень ч.3 ст. 200 ЦПК України (а.с. № 61).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені, судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 073грн. 60коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 19, 141, 153, 155, 160, 161 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч.1 ст. 82, ст. 89, 128-131, 141, ч.3 ст. 200, ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Орган опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради) про визначення місця проживання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його батьком ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі по оплаті судового збору у розмірі 1 073 грн. 60коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : Ткаченко Н.В.