Справа № 487/2960/23
Номер провадження 2/489/1487/23
Ухвала

23 листопада 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

без участі учасників справи:

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення порядку участі у вихованні дитини,

встановив:

В травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про повернення дитини, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення порядку участі у вихованні дитини.

Свої вимоги мотивував тим, що 17.03.2017 між ним та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Від подружнього життя мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В квітні 2023 ОСОБА_1 без його відома та дозволу разом з донькою покинула територію України та виїхала до Словацької Республіки, що порушує його права як батька. ОСОБА_1 чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 шляхом відібрання та вимкнення засобів зв`язку та безпідставно відмовляється повертатись з дитиною до місця її та доньки постійного проживання. ОСОБА_2 зазначає, що досягти домовленості про побачення з дитиною не вдається, вжиті позивачем заходи щодо мирного вирішення питання про добровільне повернення відповідачем ОСОБА_1 малолітньої доньки до постійного місця проживання в Україні не дали результатів, тому позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_2 просив суд: визнати незаконним утримання на території Словацької Республіки малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 повернути малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця її постійного проживання в Україні протягом 10 (десяти) днів з дати отримання нею повного тексту рішення; якщо ОСОБА_1 відмовиться повертати малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібрати дитину і передати дитину батькові ОСОБА_2 для забезпечення повернення дитини на територію України; покласти витрати, пов`язані з поверненням дитини до місця постійного проживання в Україні, на позивача ОСОБА_2 ; зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити наступні умови здійснення ОСОБА_2 права на особисте виховання доньки шляхом: особистого і безперешкодного спілкування з донькою за місцем її проживання в Україні, кожні три місяці у році, а також подорожувати разом з дитиною за згодою останньої та домовленістю з матір`ю - ОСОБА_1 ; особистого і безперешкодного спілкування з донькою засобами дистанційного зв`язку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі.

29.09.2023 від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування доказів, а саме просить витребувати у ОСОБА_2 докази утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квітня 2023 року по теперішній час.

Також від ОСОБА_1 на адресу суду 21.11.2023 надійшло клопотання про витребування доказів, а саме просить витребувати у Міністерства юстиції України матеріали перевірки, які були проведені Центром міжнародного захисту дітей та молоді The Center for the International Legal Protection of Children and Youth відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.11.2023 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_2 від 01.11.2023 про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої остаточно позивач просить суд: зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити наступні умови здійснення ним права на особисте виховання доньки шляхом особистого і безперешкодного спілкування з нею за місцем її проживання в Україні, кожні три місяці у році, а також подорожувати разом з дитиною за згодою останньої та домовленістю з матір`ю; особистого і безперешкодного спілкування з донькою засобами дистанційного зв`язку.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, від нього 23.11.2023 надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він просив прийняти рішення про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті.

Відповідач ОСОБА_1 на відеозв`язок не вийшла, в клопотанні про витребування доказів від 21.11.2023 просила відкласти розгляд справи з 23.11.2023 на іншу дату задля отримання документів від Міністерства юстиції України.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами як принцип цивільного судочинства, п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК, забезпечується гарантіями дотримання судом усіх інших основних засад (принципів) цивільного судочинства, визначених у ч. 3 ст. 2 ЦПК. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 45 ЦПК). Суд з метою запобігання зловживанням справами активно забезпечує справедливий баланс використання учасниками процесу своїх прав і обов`язків, що не спростовує принцип змагальності сторін.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі «Шульга проти України», пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі, є завданням саме державних органів (рішення Суду у справі «Мусієнко проти України», пункт 24, № 26976/06, від 20.01.2011).

Справа перебуває в провадженні суду з 29.06.2023, у відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.08.2023 було продовжено строк підготовчого провадження у справі, станом на 23.11.2023 підготовче судове засідання призначено судом вп`яте.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.10.2023 відповідач ОСОБА_1 приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду, хоча двічі в судові засідання 31.10.2023 та 23.11.2023 відповідач на відеозв`язок не вийшла, в той час як нею на різні дати підготовчих судових засідань подані різні за змістом клопотання, які є суперечливими один одному.

Враховуючи викладене суд вважає, що причини неявки відповідача ОСОБА_1 в судове засідання в режимі відеоконференції є неповажними, а передбачених п. 2 ч.2 ст. 198 та ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи у підготовчому судовому засіданні судом не встановлено, оскільки ОСОБА_1 не обґрунтувала неможливість своєї неявки у судове засідання в режимі відеоконференції на 23.11.2023, а лише вважала, що є підстави для відкладення розгляду справи у разі задоволення судом її клопотання про витребування доказів у Міністерства юстиції України від 21.11.2023.

Представники третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно положень ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує клопотання учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача

У відповідності до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Правосуддя здійснюється на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом; на засадах, згідно з якими суд повинен створювати умови і можливість для реалізації їхніх прав.

Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги предмет та підстави даного позову (усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення порядку участі батька у вихованні дитини) в редакції від 01.11.2023 після прийняття судом 23.11.2023 заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд вважає, що докази щодо утримання позивачем ОСОБА_2 доньки в період з квітня 2023 року по теперішній час не стосуються предмету доказування по даній справі, їх надання не є обов`язком позивача, в разі їх ненадання відповідна оцінка обставин справи буде здійснена судом в нарадчій кімнаті при постановленні рішення, таке витребування може призвести до безпідставного затягування розгляду справи.

З аналогічних підстав не підлягає задоволенню клопотання ОСОБА_1 від 21.11.2023 щодо витребування у Міністерства юстиції України матеріалів перевірки, які були проведені Центром міжнародного захисту дітей та молоді The Center for the International Legal Protection of Children and Youth відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки обґрунтовуючи таке клопотання сама відповідач посилається на те, що такий орган відмовив міністерству юстиції України в їх вимозі примусового повернення дитини на територію України. При цьому, позивач ОСОБА_2 в остаточній редакції позову від 01.11.2023, яка прийнята судом 23.11.2023, не підтримує позовні вимоги в частині повернення дитини в Україну, а тому такі докази теж не стосуються предмета позову (усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення порядку участі батька у вихованні дитини).

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів від 29.09.2023 та від 21.11.2023 є безпідставними та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 76, 77, 81, 84, 189, 197 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

В задоволенні клопотань відповідача ОСОБА_1 від 29.09.2023 та від 21.11.2023 про витребування доказів відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1416/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 23.11.2023.

Суддя Г.А. Микульшина