У Х В А Л А Справа № 279/1762/23
Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Волкова Н.Я. по цивільній справі №279/1762/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, на безпечні і здорові умови проживання,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, на безпечні і здорові умови проживання.
Від представника ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" директора Станіслава Юрашева надійшла заява про відвід головуючому судді.
Заява вмотивована тим, що суддя Волкова Н.Я. була визначена головуючим суддею у справах №279/3026/20, №279/4969/20, №279/444/23, №279/1568/23 №279/1720/23, №279/1760/23, №279/1762/23, за результатами розгляду яких суддею прийнято рішення без виключень на користь позивачів, рішення суду є ідентичними за своїм змістом, суддя розглядає їх як зразкові, не вникаючи в обставини кожної окремо взятої індивідуальної справи. Окремо звернули увагу на те, що під час розгляду справи №279/444/23 представнику ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія", не зважаючи на специфічність і складність справи, великої кількості документів, що є доказами у справі було відмовлено в задоволенні клопотання про перехід до розгляду справи у порядку загального провадження, клопотанні про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та клопотанні про виклик та допит свідка, не було надано достатньо часу на подання представнику ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" доказів, висновку експерта, про подання яких у відповідності до ст.83 ч.4 ЦПК України у відзиві було зазначено, тобто вищевказаний представник був позбавлений можливості надати докази для встановлення важливих обставин справи. Такі обставини, факти можуть свідчити про упередженість та необ`єктивність судді.
Оцінивши вказані в заяві про відвід доводи, суд виходить з наступного:
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено статтями 36,37 ЦПК України. Зокрема, пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Фактично всі доводи заяви про відвід зводяться до того, що відповідач не згоден з тими рішеннями, які приймались в подібних спорах, рішення в яких, до того ж відповідачем оскаржувались, тому їм давалась оцінка судом вищої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, підстави для відводу судді, передбачені статтями 36,37 ЦПК України відсутні, заявлений відвід є безпідставним.
Разом з тим, доцільним є заявлення головуючим суддею самовідводу, виходячи з наступного:
Відповідно до пункту 5 частини першої ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.
У ст.15 Кодексу суддівської етики та п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, затверджених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, зазначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.
Відповідно до ст.2 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно із ст.6 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.
Відповідно до пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав люлини існування безсторонності для цілей пункту першого ст.6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється, адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26 жовтня 1984 року в справі «Де Куббер проти Бельгії», від 01 жовтня 1982 року «Пєрсак проти Бельгії», від 15 грудня 2011 року «Паскал проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» тощо).
Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.
Як зазначено у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Викладені відповідачем в заяві про відвід доводи свідчать про те, що відповідач має сформовану позицію про те, що ухвалене головуючим суддею у справі рішення не буде об`єктивним, оскільки ним розглядались інші аналогічні справи з тих же спірних правовідносин, що викликає в нього недовіру до такого суду, тому з метою виключення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості суду, з метою забезпечення учасникам справи права на безсторонній суд, головуючий вважає доцільним заявити в даній справі про самовідвід.ній справі задля забезпечення учасникам справи права на безсторонній суд.
На підставі викладеного, керуючись ст.36, 39, 40 ЦПК України,
Заявлений представником ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" відвід визнати безпідставним.
Заявити по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, на безпечні і здорові умови проживання самовідвід.
Справу передати до канцелярії суду для вирішення питання про її повторний автоматизований розподіл.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Волкова Н.Я.