Номер провадження: 22-ц/813/5418/23
Справа № 494/336/23
Головуючий у першій інстанції Панчишин А. Ю.
Доповідач Пузанова Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.,

суддів: Ігнатенко П.Я.,

Орловської Н.В.,,

секретар Зєйналова А.Ф.к,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 14 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління Служби безпеки України про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади,

встановив:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Управління Служби безпеки України, в якому просить стягнути на його користь за рахунок Держави Україна кошти в сумі 50 000 грн. в якості компенсації моральної шкоди.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 02 березня 2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху із наданням позивачу строку у 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, зокрема, надання належним чином засвідчених доказів, що обґрунтовують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги у відповідності до вимог пункту 5 частини третьої статті175 ЦПК України, а також для сплати судового збору в розмірі 1 073, 60 грн відповідно до вимог статей 1 та 2 Закону України «Про судовий збір».

Недоліки позовної заяви щодо надання належним чином засвідчених доказів, що обґрунтовують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивач протягом десяти днів з дня вручення йому 02.03.2023 року копії ухвали не усунув, судовий збір не сплатив, а звернувся до суду 02 березня 2023 року із заявою про усунення недоліків та з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору і прийняття позовної заяви до розгляду.

Ухвалою суду від 14 березня 2023 року в задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позову відмовлено, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто як неподану на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України у зв`язку із неусуненням недоліків у встановлений ухвалою суду строк.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду щодо недодержання ним під час подання позовної заяви вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України та повернення позовної заяви із підстав неусунення відповідних недоліків не відповідають обставинам справи та зроблені без урахування положень норм процесуального права, оскільки визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. При цьому незгода суду з наведеним правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для визнання позовної заяви неподаною і повернення позивачу.

Крім того, вказав на те, що суд не врахував положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого він як позивач, звільнений від сплати судового збору при пред`явленні позову про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Одеській області її доводи не визнало, висновок суду вважає правильним та обґрунтованим.

В судовому засіданні представник Управління Служби безпеки України - Осадчий А.В. доводи апеляційної скарги не визнав та просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду залишити без змін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом вручення судової повістки, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника Управління Служби безпеки України - Осадчого А.В., перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позивачеві заяву як неподану, суд виходив з того, що останній не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, а його клопотання про звільнення від сплати судового збору жодними обставинами не обґрунтоване.

Відповідно до положень статті 185 ЦПК України, якою керувався суд при вчиненні наведеної процесуальної дії, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частини перша-третя статті 185 ЦПК України).

З огляду на матеріали справи, позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду 22.02.2023 року.

Ухвалою від 02.03.2023 року суд залишив позовну заяву без руху з тих підстав, що вона не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, а саме: «позивачем не надано належним чином засвідчених доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги».

Крім того, суд зазначив про те, що на поданий позивачем позов не поширюється положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», на які він послався як на підставу звільнення від сплати судового збору, оскільки вказана норма закону передбачає пільги щодо сплати судового забору за подання позову про відшкодування шкоди заподіяної майну особи, а не відшкодування моральної шкоди. Суд вказав, що згідно із Законом України «Про судовий збір» позивачу необхідно сплатити судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 073,60 грн (на день звернення з позовом), або надати докази на підтвердження звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

02.03.2023 року, суд направив копію ухвали про залишення позовної заяви без руху на адресу позивача, яка зазначена ним у позовній заяві (а. с. 16).

В цей же день, 02.03.2023 року, ОСОБА_1 до суду подано заяву про усунення недоліків, шляхом сформування її в системі "Електронний суд"(а. с. 17-18). Також 10.03.2023 року позивач подав до суду аналогічну заяву разом із заявою про виклик свідків в паперовому вигляді (а. с. 19-20).

У своїх заявах ОСОБА_1 зазначає про відповідність змісту поданої ним позовної заяви вимогам процесуального законодавства. Також позивач наполягав на застосуванні положень пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» та звільнення його від сплати судового збору, в тому числі при поданні позову.

Отримавши заяви про усунення недоліків, суд першої інстанції ухвалою від 14 березня 2023 року відмовив в задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору, а матеріали позовної заяви ОСОБА_1 вважав неподаними та повернув позивачеві.

При цьому суд не зважив на викладені позивачем в заявах про усунення недоліків аргументи щодо відповідності змісту поданої ним заяви вимогам процесуального законодавства, зокрема в частині зазначення, що ним до позовної заяви було подано засвідчені копії доказів, належність та достатність яких встановлюється судом під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження, що на думку колегії суддів, свідчить про формальний підхід судді до цього питання.

Пунктом п`ятим частини третьої статті 175 ЦПК України визначено, що позовна заява, серед іншого, повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а за змістом частини п`ятої статті 177 цього Кодексу позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Із змісту поданої ОСОБА_1 позовної заяви вбачається, що позивач викладає обставини, якими обґрунтовує свої вимоги із посиланням на відповідні факти та докази, які на його думку, підтверджують ці факти, додавши їх до позову.

Також, з посиланням на положення статті 91 ЦПК України, позивач заявив клопотання про виклик свідків, що не суперечить діючому в Україні цивільному процесуальному законодавству.

Суд не уповноважений здійснювати аналіз та робити висновки щодо обґрунтованості позову, застосування норм матеріального права чи допустимості та належності доказів на стадії відкриття провадження у справі, при цьому встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні. Недопустимість та недостатність доказу не є для суду очевидною на цій стадії судового процесу.

З огляду на наведене, висновки суду про невідповідність поданої ОСОБА_1 позовної заяви вимогам статтей 175, 177 ЦПК України ЦПК України є помилковими.

Помилковим колегія суддів вважає також висновок суду про те, що зазначені в позовній заяві правовідносини не підпадають під дію пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», оскільки за змістом зазначеної норми судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

ОСОБА_1 подано до суду позов, в якому позивач просить суд здійснити захист його прав та інтересів шляхом стягнення заподіяної органами державної влади, а саме: працівниками СБУ в Одеській області при проведені слідчої дії без законних не те, як він вважає, підстав моральної шкоди, розмір грошового відшкодування якої визначено в 50 000 гривень.

Конституція України визначає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України). Аналогічні за змістом норми закріплені у статтях 1173-1176 Цивільного кодексу України.

Тож, за аналізом вище наведеного, норм діючого законодавства, які регулюють поставлене перед судом питання щодо не справляння судового збору при подані позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, не встановлюють обмежень чи виключень залежно від виду відшкодовуваної завданої шкоди (моральної чи матеріальної), як про це помилково зазначив суд першої інстанції.

При цьому, відмовляючи в задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено його тяжкий майновий стан, що в свою чергу позивачем в заявах, як підставу для звільнення не зазначалось та не доводилось.

Усі наведені вище порушення норм процесуального права свідчать про невжиття судом належних заходів для забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, що призвело до ухвалення судового рішення, яке позивач вважає несправедливим та незрозумілим.

Враховуючи, що відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави на основі основних засад (принципів) цивільного судочинства, яким оскаржуване судове рішення не відповідає, колегія суддів дійшла висновку про те, що постановлена судом ухвала підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, як це передбачено пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 14 березня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: П.Я. Ігнатенко

Н.В. Орловська

Повний текст постанови складено 22 травня 2023 року

Суддя Л. В. Пузанова