Справа № 242/4268/21
Провадження № 2/242/15/23
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2023 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді - Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Носаль А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надану теплову енергію, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надану теплову енергію. В обґрунтування позову зазначило, що позивач протягом опалювальних періодів надає теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , тобто в квартиру, де проживають відповідачі. На підприємстві позивача відкрито особовий рахунок на ім`я відповідального власника. В період з 01 червня 2003 року по 30 червня 2021 року позивачем здійснювалася подача теплової енергії в опалювальні сезони та нарахорвувалася відповідна плата за неї.

Натомість відповідачі свої обов`язки по сплаті послуг за надання теплової енергії виконували неналежним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість, розмір якої станом на 01 липня 2021 року становить 45 655,08 грн.

Крім того, з урахуванням того, що відповідачами неналежно виконуються обов`язок щодо сплати за надану теплову енергію, позивач зазначає, що з відповідачів підлягають стягненню 3% річних, а також інфляційні збитки.

З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за надану теплову енергію за період часу з 01 січня 2003 року по 30 червня 2021 року в сумі 46 655,08 грн., суму 3% річних за період з 21 лютого 2003 року по 30 червня 2021 року в розмірі 6007,80 грн., та суму інфляційних збитків за період з 21 лютого 2003 року по 30 червня 2021 року в сумі 20 387,87 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

В судове засідання відповідачі не з`явилися, про дату і час розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив на позовну заяву, згідно із яким матеріали справи не містять факт наявності договірних відносин між ним та позивачем з січня 2003 року. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не надано належного обґрунтування розрахунку сум, що пред`явлені до стягнення, не розписано обсяг надання послуги, кількість осіб, що проживають квартирі, її площа тощо. Крім того, до суду не додано платіжних квитанцій на оплату послуг. Крім того, зазначив, що в своїй позовній заяві позивач посилався лише на тариф, встановлений НКРЕКП. Крім того, відповідачем заявлено про застосування наслідків пропуску позовної давності. Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 , в інтересах якої діяв адвокат Маруценко С. В., надала до суду відзив на позовну заяву, який містить аналогічні пояснення. До зазначеного, ОСОБА_2 додала, що з 02 липня 2020 року вона не є власником вказаної квартири, відчуження права власності відбулося на підставі договору дарування. Також просила застосувати наслідки пропуску позовної давності. В задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву, з якого вбачається наступне.

Щодо відсутності письмового договору про надання послуг, що був укладений між постачальником та споживачем послуг, представник позивача зазначає, що позивачем в спірний період фактично надавалися послуги з теплопостачання до квартири відповідачів, що підтверджується відповідними актами про підключення/відключення, тобто такі відносини регулювалися положеннями щодо договору приєднання. Крім того, позивач направляв щомісяця квитанцію на оплату послуг теплопостачання, в якій містилася інформація про тариф, обсяг спожитої теплової енергії, вартість на місяць та загальна заборгованість. Зазначив, що остання оплата послуг була здійснена відповідачами в квітні 2020 року шляхом сплати грошової суми в розмірі 2 000,00 грн. Щодо розрахунків заборгованості, позивач роз`яснив, що тарифи, які були взяті в їх основу, встановлені постановами НКРЕКП, та розпорядженнями голови обласної державної адміністрації, обласної військово-цивільної адміністрації, які були чинними на час опалювальних періодів, заборгованість за якими просить стягнути заборгованість позивач. Вказані документи є загальнодоступними в мережі Інтернет, доку окремому доказуванню не підлягають.

Просить позов задовольнити повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що позивач виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів м. Селидове послугами з централізованого теплопостачання.

На підприємстві позивача відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , що відповідає квартирі АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є зареєстрованим за вказаною адресою з 20 січня 2009 року по теперішній час, що підтверджується відповіддю Відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради.

Крім того, копією паспорта ОСОБА_2 та відповіддю Відділу реєстрації місця проживання громадян підтверджено, що остання була зареєстрована у вказаній квартирі в період з 05 квітня 1989 року по 08 липня 2020 року.

Разом з тим, в обґрунтування своїх віздивів на позовну заяву відповідачами зазначено про відсутність договірних відносин між ними та позивачем з приводу надання послуг з теплопостачання.

Разом з тим, суд не приймає дані доводи до уваги, законодавством, що було чинним на той період, не вимагалася наявність обов`язкового письмового договору між постачальником та споживачем відносини між ними регулювалися положеннями договору приєднання.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивачем фактично надавалися послуги з теплопостачання до квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується актами підключення/ відключення житлового будинку до систем теплопостачання.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що в зазначені періоди часу проживання відповідачів у вказаній квартирі, останні були споживачами послуг, що фактично надавав позивач.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові ВСУ від 30.10.2013 р. по справі № 6-59цс13 та постанові ВСУ від 20.04.2016 р. по справі № 6-2951цс15 споживач зобов`язний оплатити послугу, якщо він фактично користувався нею.

Тобто відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення споживача від оплати спожитих послуг.

Згідно ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 68ЖК України передбачає, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом наданого розрахунку по особовому рахунку, що відповідає квартирі АДРЕСА_2 , розмір заборгованості за надання послуг з постачання теплової енергії, в період з 01 січня 2003 року по 30 червня 2021 року включно становить 46 655,08 грн.

Крім того, статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із наданим позивачем розрахунком, сума 3% річних за період з 21 лютого 2003 року по 30 червня 2021 року становить 6007,80 грн.; сума інфляційних збитків за період з 21 лютого 2003 року по 30 червня 2021 року - 20 387,87 грн.

Суд також критично відноситься до посилань відповідачів про невідповідність розрахунків існуючим тарифам та відсутність розрахункових документів на оплату послуг, що надавав позивач, оскільки в порушення вимог, встановлених ч. 1 ст. 81 ЦПК України, сторона відповідачів жодних доказів на підтвердження доводів не надала.

Крім того, суд звертає увагу, що інформація щодо тарифів на теплову енергію є загальнодоступною, проте відповідачем не надано жодних власних розрахунків на підтвердження неправильності розрахунків, наданих позивачем.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивач надавав послугу з надання теплової енергії, а відповідачі неналежним чином виконували свій обов`язок щодо її оплати, що є підставою для стягнення заборгованості з них.

Разом з тим, суд приймає до уваги те, що відповідачами заявлено про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність є строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Як визначено статтею 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, перебіг позовної давності щодо оплати послуг з надання теплової енергії обчислюється в такому випадку з дня настання строку виконання зобов`язання споживачами в частині проведення чергового щомісячного платежу.

Разом з тим, відповідно до правової позиції Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 року за справою №712/8916/17, прийшла до висновку, що подання заяви про видачу судового наказу не може використовуватися стягувачем, як підстава для переривання строку позовної давності за вимогою вказаною у такій заяві (чи її частиною).

Позивачем пред`явлено позовні вимоги до відповідачів про сплату заборгованості, що утворилася за період з січня 2003 року по червень 2021 року включно.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що судом виносився судовий наказ 05 квітня 2019 року про стягнення з відповідачів заборгованості за надану теплову енергію, і даний наказу було скасовано ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 13 березня 2020 року.

Разом з тим, як вже було зазначено вище, наявність звернення із судовим наказом не є підставою для переривання перебігу позовної давності.

Проте, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що в квітні 2020 року за вказаним особовим рахунком було сплачено грошові кошти в сумі 2 000,00 грн.

Згідно із відповіддю ОКП « Донецьктеплокомуненерго», дана оплата була здійснена відповідно до квитанції АТ «Ощадбанк». В даному випадку суд розцінює здійснення цієї оплати саме від сторони відповідачів, оскільки будь-яких ознак того, що даний платіж був здійснений як стягнення в примусовому порядку, не надано.

Разом з тим, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивач звернувся із даним позовом в серпні 2021 року, та наявність часткової сплати боргу в квітні 2020 року, суд приходить до висновку про необхідність стягнення боргу в межах позовної давності, що становить період з квітня 2017 року по червень 2021 року включно.

При цьому, на підставі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, якими в даному випадку є вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат постачальника послуг.

Крім того, матеріали справи містять копію договору дарування квартири від 02 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Клименко О. В., ОСОБА_4 подарувала квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1 .

Таким чином, після 02 липня 2020 року відповідач ОСОБА_4 не мала жодних зобов`язань щодо утримання майна, що їй не належало.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що з відповідачів в солідарному порядку підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з квітня 2017 року по липень 2020 року в сумі 14 647,21 грн., а також 3% річних за цей же період в сумі 1 452,00 грн. та інфляційні витрати в сумі 3 904,45 грн.

З відповідача ОСОБА_1 підлягає також стягненню заборгованість за надану теплову енергію за період з липня 2020 року по червень 2021 року в сумі 8 228,08 грн., 3% річних за цей же період в сумі 233,00 грн. та інфляційні витрати в сумі 832,90 грн. .

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

З урахуванням того, що суд дійшов про часткове задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам та з урахуванням сум, що підлягають стягненню з них. Так, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 603,82 грн., з ОСОБА_4 304,18 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надану теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за надану теплову енергію за період часу з квітня 2017 року по 20 липня 2020 року в розмірі 14 647 ( чотирнадцять тисяч шістсот сорок сім) грн. 21 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» 3% річних за період з квітня 2017 року по 20 липня 2020 року в розмірі 1 452 ( одна тисяча чотириста п`ятдесят дві) грн.. 00 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» інфляційні витрати за період з квітня 2016 року по 20 липня 2020 року в розмірі 3 904 ( три тисячі дев`ятсот чотири) грн.. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за надану теплову енергію за період з 21 липня 2020 року по червень 2021 року включно 8 228 ( вісім тисяч двісті двадцять вісім) грн. 08 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» 3% річних за період з 20 липня 2020 року по червень 2021 року включно в сумі 233 ( двісті тридцять три) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» інфляційні витрати за період з 20 липня 2020 року по червень 2021 року включно в сумі 832 ( вісімсот тридцять дві) грн.. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» витрати по сплаті судового збору в сумі 603 ( шістсот три) грн.. 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» витрати по сплаті судового збору в розмірі 304 ( триста чотири) грн.. 18 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», , м. Краматорськ, пров. Земляний, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 19 травня 2023 року.

Суддя Н. О. Хацько