Провадження № 6/643/206/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023

Суддя Московського районного суду м. Харкова Олійник О.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1357, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Дар`єю Ігорівною,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» звернулось до Московського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить замінити сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1357, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Дар`єю Ігорівною щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором та плати за вчинення виконавчого напису, на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс».

Ознайомившись з заявою, суд дійшов висновку, що заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 446 ЦПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про нотаріат», стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих написів нотаріусів.

Положеннями ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено місце виконання рішення.

Так, виконавчі дії провадяться державним або приватним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Для перевірки місця проживання боржника судом були зроблені запити у відповідь на які повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не зареєстрований. Натомість відповідно до відповіді з ДМС від 15.11.2023 року повідомлено, що ОСОБА_1 був знятий з реєстрації 11.10.2021 року з адреси: АДРЕСА_2 .

Відповідно до постанови приватного виконавця Клименко Р.В. від 11.12.2020 року, яка міститься в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень звернуто стягнення на заробітну плату боржника, який працює в КП Об`єднання парків культури та відпочинку м. Харкова, яке розташоване територіально у Шевченківському районі міста Харкова у територіальній юрисдикції Дзержинського районного суду м. Харкова.

Отже, місце виконання даного виконавчого напису є або фактичне місце проживання боржника: АДРЕСА_3 або місце його роботи, яке КП Об`єднання парків культури та відпочинку м. Харкова, яке розташоване територіально у Шевченківському районі міста Харкова за адресою: м. Харків, вул. Сумська, буд. 81.

Зареєстрованого місця проживання у Салтівському районі м. Харкова, що відноситься до територіальної підсудності Московського районного суду м. Харкова боржник немає.

За таких обставин стягувачу необхідно визначитись до якого суду він бажає подати свою заяву.

Крім того, відповідно до положень статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Стаття 442 ЦПК України не містить вимог щодо форми та змісту заяви про заміну сторони виконавчого провадження, тому виходячи з приписів ч. 9 ст. 10 ЦПК України, щодо застосування судом закону за аналогією, вимоги до вказаної заяви визначаються загальними нормами, зокрема, статями 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При вивченні заяви судом встановлено, що заявник просить замінити вибулого стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису № 1357 вчиненого 19.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Дар`єю Ігорівною, про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Заявник у своїй заяві просить замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні.

Разом з тим, заявниками до заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні не додано документів, які необхідні для вирішення питання про заміну сторони, а саме: належним чином завірену копію виконавчого напису, інформацію про стан виконання приватним виконавцем виконавчого напису на момент звернення до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 Цивільного процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечує можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подана заява не відповідає вимогам, які зазначені у ст. 175, 177 ЦПК України та вважає за необхідне залишити її без руху, надавши заявнику десятиденний строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст. 19, 20, 185, 186, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1357, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Дар`єю Ігорівною - залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - О.О. Олійник