Провадження № 2/317/32/2023
Справа № 317/2649/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.

за участі секретаря судового засідання Вакуленко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення змін до договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про внесення змін до договору оренди землі. Позов обґрунтований наступним.

Позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 8,79 га з кадастровим номером :01:001:0098.

27 липня 2011 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 49 років (далі за текстом Договір).

Пунктом 9 Договору встановлено орендну плату в розмірі 500 гривень за рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції та зміни коефіцієнтів індексації (п. 10 Договору). Відповідно до п. 11 Договору земельний податок сплачує орендар.

Всупереч вказаним вимогам договору розмір орендної плати відповідачем не індексується: при обчисленні її розміру не застосовуються індекс інфляції та коефіцієнт індексації, що призвело до суттєвої недоплати позивачу орендної плати; розрахунок наведений позивачем в позовній заяві.

Крім того, відповідач всупереч положенням договору та приписам Податкового кодексу України, не сплачує земельний податок на орендовану ним земельну ділянку, що призвело до виникнення у позивача, як у власника землі, податкового боргу. При цьому, розмір земельного податку суттєво перевищує розмір орендної плати, що також є підставою для перегляду її розміру.

Враховуючи нормативну грошову оцінку орендованої земельної ділянки, яка визначена в сумі 314 368,02 грн., розмір орендної плати має становити 15 718 гривень на рік.

Враховуючи викладене та посилаючись на приписи Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Податкового кодексу України та Цивільного кодексу України, позивач просив суд задовольнити позов та внести зміни до договору оренди землі б/н від 27 липня 2011 року, виклавши п. 9 Договору в новій редакції, що передбачає встановлення орендної плати в розмірі 15 718 гривень.

Відповідачем до суду поданий відзив на позовну заяву, в якому вона заперечила проти позову з наступних підстав.

Дійсно, 27 липня 2011 року між нею та позивачем ОСОБА_1 був укладений договір оренди належної позивачу земельної ділянки площею 8,79 га з кадастровим номером :01:001:0098. Договір укладено на строк 49 років, а орендну плату встановлено в розмірі 500 гривень на рік. Договір пройшов державну реєстрацію.

Перед укладанням договору позивач ОСОБА_1 сам звернувся до неї з цією пропозицією, висунувши умову сплати нею всієї суми оренди за весь період безпосередньо перед підписанням договору. При цьому, сторони оговорили, що вона сплачує ОСОБА_1 суму в 40 000 гривень, яка є більшою за суму оренди, передбачену договором.

В день підписання договору вона виплатила ОСОБА_1 зазначену суму повністю, про що свідчить розписка позивача, копія якої додана до відзиву. Вказана обставина ОСОБА_1 в позовній заяві не відображена.

Враховуючи викладене та посилаючись на норми Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», відповідач просила суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Представником позивача до суду подана відповідь на відзив, в якій він заперечує доводи відзиву з тієї підстави, що отримана ОСОБА_1 сума у 40 000 гривень не покриває навіть всіх витрат позивача зі сплати земельного податку.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши представників сторін та дослідивши подані докази, дійшов наступних висновків.

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.10.2017, власником земельної ділянки площею 8,7869 га з кадастровим номером :01:001:0098 є ОСОБА_1 . До витягу додано кадастровий план цієї земельної ділянки. Крім того, витяг містить інформацію про орендаря земельної ділянки, яким є відповідач ОСОБА_2 .

Право власності позивача на земельну ділянку підтверджується також Державним актом на право власності на земельну ділянку від 18 жовтня 2004 року № ЗП 061286 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Судом також досліджений Договір оренди землі б/н від 27 липня 2011 року, який доданий позивачем до позовної заяви.

Предметом даного договору оренди є належна ОСОБА_1 земельна ділянка площею 8,79 гектарів за кадастровим номером :01:001:0098. Договір укладений на строк 49 років.

Пунктом 9 Договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем в сумі 500 (п`ятсот) гривень за рік. Відповідно до п. 10 Договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції та зміни коефіцієнтів індексації.

Пунктом 11 визначено підстави для перегляду орендної плати, а п. 33 встановлено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Інші умови договору також досліджені судом.

Суд також дослідив надані позивачем відомості щодо сплаченого податку позивача ОСОБА_1 , проект додаткової угоди та вимогу про її укладення з розрахунком орендної плати за землю, документи щодо нормативної оцінки земельної ділянки та щодо встановлення ставок земельного податку.

Як вбачається з розписки від 27 липня 2011 року, копія якої додана до справи разом з відзивом на позовну заяву, ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримав орендну плату за 49 років в сумі 40 000 гривень. Цей факт підтверджений також показаннями свідка ОСОБА_3 , який був допитаний в судовому засіданні. Також суд зазначає, що позивач та його представник також підтверджують факт передання ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 40 000 гривень в рахунок виплати орендної плати за договором оренди землі від 27 липня 2011 року.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

За змістом статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, передбачених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки, тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

За змістом частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини 1 статті 3 ЦК України).

Тлумачення цього пункту, а також статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, це свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.

Відповідно до статті 13 «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону істотними умовами договору оренди землі визначено об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Частинами 1-3 статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

У статті 30 Закону України «Про оренду землі» визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

У позовній заяві та в усних поясненнях сторона позивача вказує на те, що з моменту укладення спірного договору оренди земельної ділянки відбулася зміна розміру земельного податку, зміна розміру нормативної грошової оцінки відповідної земельної ділянки, мала місце інфляція, підвищувалися ціни та тарифи. Посилаючись на зміст п. 11 спірного договору оренди, відповідно до якого розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом, позивач просить змінити умови договору оренди землі та вказати в п.9 замість 500 гривень в рік 15718 гривень на рік.

При цьому судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в день укладення договору оренди землі сплатила позивачу ОСОБА_1 40 000 (сорок тисяч) гривень в рахунок орендної плати за весь час оренди. Суд констатує, що вказана сума є значно більшою за суму, обумовлену сторонами в договорі (500 гривень/рік * 49 років = 24 500 гривень). Суд також враховує доводи представника відповідача, що за курсом долара США станом на липень 2011 року сума орендної плати, яку в день підписання договору отримав позивач ОСОБА_1 , становила 5 000 доларів США, що є значною сумою.

Суд також вважає хибним посилання позивача на приписи статті 21 Закону України «Про оренду землі», якою визначено обов`язковість перегляду орендної плати в разі наявності підстав, визначених Податковим кодексом України, оскільки цей припис закону стосується лише оренди земель державної та комунальної власності.

Таким чином, враховуючи наведене вище, судом встановлено відсутність підстав для внесення змін до договору оренди землі, та, відповідно для задоволення позову.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 19 травня 2023 року.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) про внесення змін до договору оренди землі залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Нікітін