Провадження № 2/127/4155/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Поляруш І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 до суду з позовом звернувся ОСОБА_1 , який просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 27.12.2016 року відділом ДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.12.2016 сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серія НОМЕР_1 . У період шлюбу у сторін спільних дітей не народилося. На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 20.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач до судового засідання не з`явився, про дату час та місце повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява в якій позовні вимоги позивач підтримав просив справу слухати у його відсутність.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце повідомлялася належним чином, суду надала заяву в якій зазначила, що позов визнає та просила справу слухати у її відсутність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі відділом ДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з 27.12.2016 року (свідоцтво про шлюб а.с. 5).

Сторони спільних дітей у від шлюбу не мають.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч. 3 ст. 105 СК України).

Так звертаючись до суду позивач просив припинити шлюб між ним та відповідачкою. Суд вважає, що позивач обрав не правильний спосіб захисту свого права. Так шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду, тобто є похідним від розірвання шлюбу. Тому позивачу слід було викласти свої позовні вимоги таким чином, щоб вони стосувалися саме розірвання шлюбу.

Проте суд виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, відповідач визнав позов, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 858,88 грн судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись статтями 24, 105, 110, 112 СК України, 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273, 280 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 27.12.2016 у відділі ДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 3091.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 22.11.2023

Суддя: