Єдиний унікальний номер № 175/6031/23
провадження 2-к/175/2/23
УХВАЛА

23 листопада 2023 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Васюченко О.Г., ознайомившись з матеріалами клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Судом відповідно до приписів ч. 6 ст. 187 ЦПК України здійснено запит щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) заявника.

Судом отримано відповідь, з якої вбачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Крім того судом з вказаного клопотання встановлено, що заявник ОСОБА_1 на даний час проживає за межами України, а саме: АДРЕСА_2 .

Судом також відповідно до приписів ч. 6 ст. 187 ЦПК України було неоднаразово здійснено запити щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) заінтересованої особи ОСОБА_2 , однак відомостей про його зареєстроване місце проживання на території України суду надано не було.

Також судом з вказаного клопотання встановлено, що заінтересована особа ОСОБА_2 на даний час проживає за межами України, а саме: АДРЕСА_3 .

Крім того згідно з ЄДРЮФОП було встановлено місцезнаходження ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_4 , тобто у Печерському районі м. Києва.

Згідно частини 1 статті 472 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначних цією главою.

Відповідно до ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Таким чином, місцем проживання (перебування) боржника ОСОБА_2 , а також місцезнаходження мйого майна не відноситься до підсудності ні Краматорського міського суду Донецької області ні Днепропетровского районного суду Дніпропетровської області.

Згідно зі ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Порядок визнання в Україні іноземних судових рішень, що не підлягають примусовому виконанню, регулюються ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п. 17 Постанови Пленуму від 24.12.1999 № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» не потребують виконання рішення про: визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорення батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу; встановлення фактів, шо мають юридичне значення: усиновлення: визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 472 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначних цією главою.

До клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні;

3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Разом з тим, до вказаного клопотання не було додано засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання, оскільки вказане клопотання було подано та сформовано в системі «Електронний суд» в якому містяться лише скан (фото) копії зазначеного рішення, з якого не можливо встановити, що воно засвідчено у встановленому законом порядку.

Також з долученого до клопотання перекладу рішення не вбачається, що воно набрало законної сили, а заявником не надано офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, або клопотання подане особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

За зазначених вище обставин вважаю, що дана справа не підлягає розгляду в Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області, а також враховуючи, що клопотання подано з порушенням вимог та ч. 2 ст. 472 ЦПК України, суд дійшов висновку про залишення його без розгляду на підставі ч. 4 ст. 466 ЦПК України та та поверннею заявникові.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Слід також звернути увагу, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції (пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України).

Суд роз`яснює заявнику можливість звернення до належного суду після усунення недоліків, вказаних у даній ухвалі, що мають наслідком повернення клопотання без розгляду.

Керуючись ст.ст. 14, 260, 261, 472, 353, 354, 466 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню - залишити без розгляду.

Повернути клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Ухвала набрала законної сили 23 листопада 2023 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Г. Васюченко