Справа № 585/3839/21
Номер провадження 2-о/585/1/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби в Сумській області, про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. В обґрунтування заяви вказує, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Єнакієво Донецької області. На даний час відбуває довічне покарання у Державній установі «Роменська виправна колонія (№56)» і роботою не забезпечений. З моменту народження і до березня 1998 року проживав за адресою АДРЕСА_1 на території України. Він будучи малолітньою дитиною проживав зі своєю матір`ю ОСОБА_2 та її сім`єю. З 02.09.1985 до 26.09.1994 року навчався у загальноосвітній школі №7, I-III ступенів про що до заяви додає довідку із ЗОШ -7. Таким чином, станом на 13 листопада 1991 року, тобто на момент набрання чинності ЗУ «Про громадянство України» він постійно проживав в Україні. На сьогоднішній день він не має можливості отримати деякі документи із втратою частини території Донецької області. Паспорт громадянина України він не отримував, а тому змушений звернутись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. Встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року необхідно для підтвердження правомірності набуття ним громадянства України та отримання паспорту громадянина України, оскільки відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року.

28грудня 2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, призначено підготовчий розгляд.

19.01.2022 року надійшли письмові пояснення від УДМС України в Сумській області. В яких вони зазначили, що відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України громадянство України», громадянами України є: - усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; - особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійни інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (1636-12) (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до пункту 10 Порядку провадження за заявами і поданнями питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердж Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) (далі - Порядок) для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" належності до громадянства України особа, яка за станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 не досягла новноліття та проживала в Україні разом з батьками (одним із них) або законним представником, подає один із таких документів: судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24.08.1991 або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13.11.1991; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13.11.1991. Отже вимога у заяві має бути: «встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в повнолітньому віці на території України за станом на 13 листопада 1991 року». У своїй заяві заявник стверджує, що він - ОСОБА_1 народився у місті Єнакієве Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 29.10.1979. Мати - ОСОБА_2 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Єнакієве Донецької області, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого Єнакіївським МВ УМВС України у Донецькій області 15.04.1998 року (інформація про визнання недійсним документа в базах даних ДМС та про викрадений та втрачений документ в базах даних МВС - відсутня).Місце реєстрації матері з 2 грудня 1981 по 30 вересня 1998 року, згідно штампу у паспорті - АДРЕСА_1 , з 3 листопада 1998 року - АДРЕСА_2 . До заяви також додано довідку Загальноосвітньої школи №7 м. Єнакієве від 06.08.2019 року №131 про те, що він навчався у цій школі з 02.09.1985 по І6.09.1994 роки. Відповідно до статті 9 Закону України 15.04.2014 № 1207-УП «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У зв`язку з тимчасовою окупацією частини території Донецької області, де знаходиться і місто Єнакієве перевірити інформацію про заявника засобами реєстру актів цивільного стану та Єдиного державного демографічного реєстру не можливо. Зазначити, що звертаючись до суду. Заявник вказував на те, що паспорта громадянина України він не отримував, а тому змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. Натомість у вироку Апеляційного суду Донецької області від 2 жовтня 2002 року у справі №1-251 в анкетних даних вказано про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - громадянин України. При винесенні Вироку колегія суддів судової палати у кримінал справах Апеляційного суду Донецької області розглядала лише питання притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, то в даному випадку доказуванню не підлягає лише факт вчинення ОСОБА_1 злочину та його притягнення до одного з видів кримінального покарання. Оскільки питання належності до громадянства та постійності проживання на території України станом на певний час не були предметом розгляду кримінальної справи, то Вирок Апеляційного суду Донецької області жовтня 2002 року не може бути належним та допустимим доказом постійного проживання на території України або належності до громадянства України. Для підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року разом з батьками, одним з них у неповнолітньому віці необхідно враховувати не тільки письмові докази, а й усні, а саме: покази свідків, яким відомі обставини, що мають значення для справи.

24 січня 2022 року закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що йому потрібно отримати паспорт для цього потрібно підтвердити, що він проживав на території України з народження. Він не може отримати паспорт тому, що він не може підтвердити що він проживав на території України. Будь-які довідки надати неможливо. Він в 1991 році був зареєстрований за однією адресою з матір`ю, ця адреса зазначена в паспорті матері, паспорт він взагалі не отримував.

Представник Управління державної міграційної служби в Сумській області в судовому засіданні пояснив, що для підтвердження факту постійного проживання можуть бути використані і покази свідків. Заяву не визнають, тому що не зможуть її виконати в подальшому. Факт проживання на території нічим не підтверджується, та якщо ОСОБА_1 взагалі не отримував паспорта які є підстави вважати що він є громадянином України.

Згідно з свідоцтвом про народження, НОМЕР_3 виданого 29.10.1979 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній народився в м. Єнакієво Донецької області УССР та його батьками в свідоцтві про народження зазначено батько ОСОБА_3 та матір ОСОБА_2 (а.с.2).

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Єнакієво Донецької області, серія НОМЕР_2 виданого 15.04.1998 року, місцем реєстрації останньої було АДРЕСА_1 , та з 03.11.1998 року АДРЕСА_2 (а.с.4).

Відповідно до довідки від 16.12.2021 року наданої ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України» вбачається, що ОСОБА_1 не працевлаштований на ДП «Підприємство ДКВС України № 56» та не отримує заробітної плати на даний час ( а.с. 6).

Згідно довідки № 95 виданої 20.12.2021 року ДУ «Роменська ВК №56» засудженому ОСОБА_1 , 1979 року народження, вбачається, що станом на 15.12.2021 року залишок коштів на його особовому рахунку складає 30 грн. 34 коп. (а.с.6).

Відповідно до вироку Судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Донецької області від 02.10.2002 року ОСОБА_1 засуджено до довічного позбавлення волі, в данному вироці в анкетних даних засудженого було зазначено, що ОСОБА_1 громадянин України. При цьому вказано що він має освіту 9 класів , був засуджений 27 січня 19908 року Єнакієвським місцевим судом Донецької обл., адреса поживання - АДРЕСА_3 (а.с.7-11).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно п.п. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27березня 2001р.№ 215/2001 (в ред. від 27.06.2006) - встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Оскільки з досліджених судом письмових доказів, пояснень заявника який надав суду докази того, що він народився на території колишньої УРСР в м. Єнакієво Донецької області та станом на 13.11.1991 рік був учнем та навчався в школі №7 м. Єнакієво, Донецької області та проживав разом з матір`ю яка офіційно була зареєстрована в м. Єнакієво Донецької області, тобто на території України та враховуючи що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення - отримання ним паспорту громадянина України, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

При цьому заперечення заінтересованої особи суд до уваги не бере, оскільки їх позиція ґрунтується на неможливості виконання такого рішення в майбутньому, оскільки у рішення має бути вказано, що особа проживала в неповнолітньому віці. В той же час вік ОСОБА_1 підтверджений належними доказами і встановлення такого факту судом, для підтвердження того, чи проживав станом на 13 листопада 1991 року ОСОБА_1 на території України в повнолітньому чи в неповнолітньому віці, не потрібно, так як дана обставина встановлюється паспортом особи.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 293-294, 315, 354 - 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби в Сумській області, про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Єнакієво Донецької області на території України станом на 13 листопада 1991 року включно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 22 травня 2023 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга