Провадження №2/521/1291/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Івчук К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Одеської міської ради з позовом, в якому просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 понад п`ять років, а саме з 1999 року до дня смерті ОСОБА_2 ; визначити додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Позов обґрунтований наступними обставинами. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є єдиним спадкоємцем померлої, інших спадкоємців за законом або заповітом немає. Після смерті ОСОБА_2 , 08 жовтня 2021 року позивач звернулася до юриста для надання юридичної допомоги щодо отримання спадщини. Юрист зазначив, що буде займатися усіма питаннями стосовно отримання спадщини, інколи телефонував позивачу та повідомляв щодо ходу розгляду питання щодо отримання спадщини. Останнього разу повідомив, що в березні 2022 року повинно відбутися судове засідання з приводу встановлення факту проживання однією сім`єю позивача із померлою. З початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року представник позивача жодного разу їй не зателефонував. 18 жовтня 2022 року позивач звернулася до нотаріуса та дізналася, що спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_2 не заводилася, та позивачу було надано роз`яснення про те, що нею пропущений строк для звернення із заявою про прийняття спадщини за законом та необхідністю встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем. Обгрунтовуючи позов, позивач зазначає, що із ОСОБА_2 вони знайомі з 1999 року, завжди підтримували дружні стосунки, всі свята святкували разом. Позивач допомагала ОСОБА_2 по господарству, готувала для неї їжу, прибирала в квартирі. Позивач завжди сплачувала комунальні платежі за квартиру, яка належала спадкодавцеві, та понесла всі витрати по похованню ОСОБА_2 .

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

17 лютого 2023 року представник відповідача Одеської міської ради подала до суду відзив із запереченнями проти позову. Заперечення відповідача обґрунтовані тим, що в матеріалах справи відсутні належні, достатні, допустимі та достовірні докази постійного проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 у період з 1999 року до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачем не надано доказів наявності спільного бюджету із спадкодавцем, здійснення ними спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності взаємних прав та обов`язків. Обгрунтовуючи заперечення, представник відповідача зазначає щодо передчасності звернення до суду ОСОБА_1 із позовом, так як остання звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Терлецької О.В. із усним зверненням щодо документів, які необхідні для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , але нотаріусом було роз`яснено необхідність звернення ОСОБА_1 до суду.

Для звернення до суду з позовом ОСОБА_1 спочатку повинна була звернутись до нотаріуса та отримати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії і лише після цього звертатись до суду із позовною заявою. Натомість позивачем не надано до суду постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Також зауважено, що позивачем у позові не зазначено мету встановлення юридичного факту.

24 березня 2023 року стороною позивача надано до суду відповідь на відзив, в якій позивач посилається на те, що довідка від 24.10.2022 р. №97, з якою не погоджується сторона відповідача, не є документом про зареєстрованих осіб, а надавалась до суду як доказ про ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, участі в утриманні житла, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_3 , оскільки вона є головою ЖБК Малиновський-13, який розташований в будинку за останнім місцем проживання ОСОБА_2 , та позивач не одноразово зверталась до неї для вирішення побутових питань у квартирі АДРЕСА_2 . Позивачем додатково було зроблено опитування сусідів ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 вела спільне господарство з померлою за адресою АДРЕСА_1 , а саме надавала матеріальну допомогу, допомагала по господарству з прибиранням, купувала побутову хімію, знаряддя праці по господарству, готувала їжу, разом проводили вільний час. Також ОСОБА_2 було передано ключі від квартири ОСОБА_1 для вільного доступу у будь-який час, про що складено відповідний Акт (копія додається). Щодо зазначення відповідачем про передчасність звернення до суду. Позивач вважає звернення до суду обґрунтованим оскільки в матеріалах справи міститься роз`яснення приватного нотаріуса Терлецької О.В. про те, що ОСОБА_1 пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1270 ЦК України, у зв`язку з чим Позивачеві необхідно звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Отже Позивач не звертався з заявою про видачу свідоцтва на спадщину у зв`язку з чим нотаріусом було надано не постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а роз`яснення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що є головою ЖБК «Малиновський 13» та сусідкою позивача та ОСОБА_2 , яку свідок знала з моменту її вселення до будинку за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 товаришувала з батьками ОСОБА_1 , позивач, яка була для ОСОБА_2 як дочка, з дитинства знаходилась під піклуванням ОСОБА_2 . Свідок підтвердила, що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_2 в квартирі останньої приблизно з 1999 року. Позивач неодноразово зверталася до свідка, як до голови ЖБК по питанню проведення поточного та комунального ремонту в квартирі ОСОБА_2 , який і проводила разом із спадкодавцем, самостійно оплачувала комунальні послуги.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що також є сусідом позивача та померлої ОСОБА_2 , яку знав з 1983 року, так як вона була ще вчителькою в школі, в якій навчався син свідка. Мати позивача працювала разом із ОСОБА_2 та була з нею в дружніх стосунках. Сама позивач з дитинства була під піклуванням ОСОБА_2 , в подальшому проживала із ОСОБА_2 разом, вела спільне господарство, в 2015-2016 роках разом із ОСОБА_2 робили ремонт в квартирі, в якій проживали.

Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Правовідносини між сторонами виникли внаслідок виникнення права на спадкування, та регулюються книгою шостою Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис № 9783. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ( а. с. 4).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_2 . Вказані обставини сторонами не заперечувалися.

Відповідно до довідки № 97 від 24.10.2022 року ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 на протязі останніх п`яти років, доглядала за нею та надавала допомогу (а. с. 25).

Відповідно до акту опитування сусідів від 17 березня 2023 року ОСОБА_1 вела спільне господарство з ОСОБА_2 , а саме: надавала матеріальну допомогу, допомагала по господарству з прибиранням, купувала побутову хімію, знаряддя праці по господарству, готувала їжу, разом проводили вільний час, відмічали свята. Також ОСОБА_2 передано позивачу ключі від квартири для вільного доступу у будь-який час. Зазначене тривало більше ніж п`ять років до дня смерті ОСОБА_2 (а. с. 74).

Як вбачається із копії паспорта ОСОБА_2 остання була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 з 16.04.1999 року (а. с. 22).

08 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Зінькевич Лоєрс Груп» укладено договір, предметом якого було надання правових послуг, в тому числі і щодо оформлення спадщини після померлої ОСОБА_2 (а. с. 26).

Обґрунтовуючи позов в частині пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 посилається на недобросовісність виконавця вказаного договору, який так і не звернувся до нотаріуса від імені позивача з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується відповіддю нотаріуса № 40/01-16 від 18.04.2023 року (а. с. 82) та інформаційною довідкою із Спадкового реєстру від 18.04.2023 року (а. с. 83).

Відповіддю № 05/01-16 від 18.10.2022 року приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Терлецькою О.В. роз`яснено позивачу пропуск строку подання заяви про прийняття спадщини, яка повинна була бути подана до 28 січня 2022 року та відсутність підтвердження факту наявності підстав для закликання до спадкування четвертої черги спадкоємців за законом згідно статті 1264 ЦК України (а. с. 23).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 1270 Цивільного кодексу України).

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положенням ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. При цьому у п. 23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Заперечуючи проти позову, Одеська міська рада не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що квартира АДРЕСА_2 є квартирою загального заселення, а проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 не носила характер сімейних відносин із веденням спільного господарства, спільних витрат тощо.

Натомість доводи позивача знайшли своє підтвердження належними доказами під час розгляду справи, такими, як показання свідків, відомостями щодо проживання померлої із позивачем, а також документами, які підтверджують спільне утримання майна (а. с. 5-14).

Крім того, суд не приймає до уваги доводи Одеської міської ради щодо передчасності звернення до суду ОСОБА_1 із позовом, так як остання звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Терлецької О.В. із усним зверненням щодо документів, які необхідні для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , але нотаріусом було роз`яснено необхідність звернення ОСОБА_1 до суду.

За приписами статті 124 Конституції України делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Повноваження щодо визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, у випадку його пропуску в порядку статті 1272 ЦК України, а також про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем належить виключно судам, а тому письмове звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини у випадку пропуску строку для прийняття спадщини не є обов`язковим.

Суд також погоджується із доводами позивача щодо поважності пропуску нею строку звернення до суду із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої ОСОБА_2 , так як вони знайшли своє підтвердження наявними матеріалами справи, а саме договором, укладеним позивачем із ТОВ «Зінькевич Лоєрс Груп», предметом якого було надання правових послуг, в тому числі і щодо оформлення спадщини після померлої ОСОБА_2 , та неналежне виконання якого з боку виконавця було встановлено судом в ході розгляду справи.

При таких обставинах суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому їх необхідно задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 12-16, 20, 1216, 1217, 1258, 1264, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 78, 81, 90, 258, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком в один місяць з дати набрання рішенням законної сили.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 22 травня 2023 року.

Суддя: Ю.В. Тополева