Справа № 750/5680/23
Провадження № 4-с/750/8/23
У Х В А Л А

18 травня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Супруна О.П.,

секретар Стеченко К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» на бездіяльність головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Лесі Євгенівни,

заінтересована особа ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

19 квітня 2023 року Акціонерне товариство «Укрпошта» звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова зі скаргою на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

Мороз Л.Є., заінтересована особа ОСОБА_1 .

Скарга мотивована тим, що 06 березня 2023 року головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

Мороз Л.Є. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 750/2782/22, виданого 09 лютого 2023 року Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 5 000,00 грн. 27 березня 2023 року АТ «Укрпошта» звернулося із заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яким повідомило про фактичне виконання рішення суду у добровільному порядку 24 лютого 2023 року. До заяви додано: копію листа ДПС від 02.11.2020

№ 1009/2/99-00-04-05-03-02, копії платіжних доручень від 13.01.2023 № 8241, від 26.01.2023 № 25806, від 24.02.2023 № 83632, та копію листа АТ «Укрпошта» на адресу ОСОБА_2 . Заявник вказує, що незважаючи на фактичне виконання судового рішення у повному обсязі, виконавче провадження не закрито. Листом начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 07.04.2023 № 17141/27.10-23 АТ «Укрпошта» відмовлено у закінченні виконавчого провадження № 71192602 за відсутності підстав, в якому зазначено про те, що судом визначено суму, що належить до виплати стягувачу, тому врахувати кошти, перераховані стягувачу після утримання податків, можливо лише як часткову сплату боргу. На думку заявника, бездіяльність головного державного виконавця Мороз Л.Є. щодо не закриття виконавчого провадження є неправомірною. Стверджує, що рішення суду було виконано в повному обсязі, за вирахуванням податків і зборів, що є правильною практикою відповідно до позиції Верховного Суду. Посилаючись на зазначені обставини, заявник просить суд визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Мороз Л.Є., яка полягає у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 71192602; зобов`язати головного державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 71192602.

Ухвалою судді від 28.04.2023 скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.05.2023.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, представник АТ «Укрпошта» подав заяву, в якій просить розглянути справу без їхньої участі; стягувач та державний виконавець про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до частини другої статті 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2022 року у справі № 750/2782/22, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року, позовні вимоги

ОСОБА_1 до АТ «Укрпошта» про визнання незаконними та скасування наказів задоволено. Визнано незаконними та скасовано накази директора філії Чернігівської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» Дорошенко Олени «Про зміну істотних умов праці» № 253 від 29 квітня 2022 року та № 267 від 09 травня 2022 року щодо зміни істотних умов праці водія автотранспортних засобів 1 класу ОСОБА_1 . Стягнуто з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 1 984 грн 80 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Додатковою постановою Чернігівського апеляційного суду від 10 січня 2023 року у справі № 750/2782/22 стягнуто із АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження з приводу виконання вищевказаних судових рішень.

Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Л.Є. від 06 березня 2023 року відкрито виконавче провадження № 71192602 з приводу виконання виконавчого листа від

09 лютого 2023 року № 750/2782/22, виданого Деснянським районним судом

м. Чернігова.

Директор філії АТ «Укрпошта» Дорошенко О. звернулася до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою від 27 березня 2023 року

№ 036008-369-23, якою повідомила про сплату ОСОБА_2 судових витрат за рішенням суду за вирахування податків. Просила закрити виконавче провадження.

Перерахування АТ «Укрпошта» на рахунок ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 5 622,77 грн на виконання рішення суду підтверджується копіями платіжних доручень від 13 січня 2023 року № 8241, від 26 січня 2023 року № 25805, від

24 лютого 2023 року № 83632. Також АТ «Укрпошта» було перераховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 1 257,26 грн та військовий збір у сумі 104,77 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 24 лютого 2023 року № № 83630, 83631, від 26 січня 2023 року № № 25806, 25807.

27 березня 2023 року АТ «Укрпошта» звернулося до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про закінчення виконавчого провадження ВП № 71192602, у зв`язку з виконанням рішення суду у добровільному порядку

24 лютого 2023 року, до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Листом начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у

м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 07.04.2023 № 17141/27.10-23 АТ «Укрпошта» відмовлено у закінченні виконавчого провадження № 71192602 за відсутності підстав, в якому зазначено про те, що судом визначено суму, що належить до виплати стягувачу, тому врахувати кошти, перераховані стягувачу після утримання податків, можливо як часткову сплату боргу.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

За змістом пункту 9 частини першої, частини другої статті 39 Закону України

«Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно до приписів ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З огляду на встановлені у справі обставини та вимоги закону, суд не вбачає правових підстав для задоволення скарги, оскільки відмовивши у закінченні виконавчого провадження державний виконавець діяв на виконання судового рішення щодо стягнення коштів у встановленому цим рішенням розмірі, у межах своїх повноважень та відповідно до положень закону, при цьому права заявника порушені не були.

Доводи скарги щодо правильності дій боржника, який перерахував стягнуту судом суму судових витрат з утриманням податку з доходу та військового збору, необґрунтовані та суперечать додатковій постанові Чернігівського апеляційного суду від 10.01.2023, в якій не зазначено про необхідність сплати боржником коштів без урахування податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

За таких обставин, з огляду на відсутність зазначення в постанові суду апеляційної інстанції про те, що судові витрати у розмірі 5 000 грн визначені судом без утримання податків та інших обов`язкових платежів, перерахування боржником суми судових витрат у меншому розмірі, ніж визначено судовим рішенням, означає його невиконання і тягне передбачену законом відповідальність.

Окрім того, таке є прямим порушенням принципу обов`язковості судових рішень, встановленого статті 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини перша статті 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові-на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У статті 2 ЦПК України визначені основні засади (принципи) цивільного судочинства, до яких віднесено принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що судові витрати є вимушеними матеріальними втратами, які особа зазнала у зв`язку із зверненням за судовим захистом, а компенсація таких витрат за своєю правовою природою є встановленим законом обов`язковим відшкодуванням за наслідками вирішення судового спору.

Відхиляючи доводи скарги суд звертає увагу, що згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Концепція «майна» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, у тому числі «правомірні очікування» та «майнові права», також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (п.98 рішення ЄСПЛ у справі «Броньовські проти Польщі», п.22 рішення ЄСПЛ у справі «Сук проти України», рішення ЄСПЛ у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії»).

За таких обставин, позивач, з урахуванням судового рішення про стягнення на його користь судових витрат, вправі очікувати виконання цього рішення у повному обсязі, а перерахування боржником лише частини стягнутих судом коштів, без достатніх та законних підстав, становить незаконне втручання у його право власності та порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У постанові Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № П/811/3438/15, на яку посилається заявник, встановлені інші обставини, а саме предметом спору є оскарження особою податкового повідомлення-рішення щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у зв`язку із анулюванням кредитором суми боргу за кредитним договором.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти лише такі рішення, де аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 258 - 261, 352 - 354, 447-453 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні скарги Акціонерного товариства «Укрпошта» на бездіяльність головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Лесі Євгенівни відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання суддею та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Суддя