Справа № 445/2335/23
провадження № 2-о/445/116/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - орган опіки та піклування Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту самостійного виховання нею неповнолітніх дітей. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування заяви посилається на те, що перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_3 з 07.06.2005 року по 02.04.2018 року у них народилися діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу з батьком дітей, діти залишилися проживати разом з нею, а їх батько виїхав за кордон, із цього часу не бере участі в їх вихованні та матеріальному утриманні. Як наслідок, вона самостійно виховує двох неповнолітніх дітей. Разом з дітьми вона зареєстрована в гуртожитку В/ч НОМЕР_1 у НЦ ім. Василя Вишиваного НГ України, оскільки працює у навчальному центрі та військовослужбовцем. Вказує на те, що на даний час в Україні оголошено військовий стан, вона змушена приділяти роботі більше часу, і на дітей залишається обмаль часу, що позбавляє її можливості приділяти дітям належної уваги, що впливає на належний рівень виховання дітей. Вказує, що змушена звільнитись з роботи, щоб приділяти дітям більше часу та уваги, для забезпечення їх належного виховання. Оскільки вона проходить військову службу за контрактом в НЦ ім. Василя Вишиваного НГ України, встановлення зазначеного нею факту необхідне для реалізації її права на звільнення з військової служби як особи, що самостійно виховує дітей віком до 18 років, передбаченого статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В судове засідання заявник та її представник не з`явилися. Представник заявника подав до суду клопотання про розгляд справи у їхній відсутності. Заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, але подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення заяви та встановлення факту самостійного виховання заявником дітей не заперечує.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які були представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що заявник є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яких вона народила перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_3 , починаючи з 07.06.2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та про шлюб.

Згідно рішення Золочівського районного суду Львівської області від 02.04.2018 року, шлюб між заявницею та ОСОБА_3 розірвано. Дане рішення набрало законної сили 03.05.2018 року.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від 31.08.2003 року, проведеного депутатом Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає разом з неповнолітніми дітьми : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Також встановлено, що ОСОБА_1 самостійно виховує двох дітей віком до 18 років, батько яких ухиляється від виконання батьківських обов`язків. а починаючи з 2020 року перебуває за межами території України. Мати дітей - ОСОБА_1 самостійно матеріально утримує дітей, готує їх до самостійного життя, виховує їх в дусі поваги до прав та свобод інших людей.

Довідкою НЦ НГ України № 298 від 30.08.2023 року, підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи встановлено, що батько неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з дітьми не проживає, участі у їх вихованні не бере, а з 2020 року знаходиться за межами території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.91 року, встановлено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.ч. 1, 2 ст. 157 СК України).

Частиною 1 ст.319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Судом встановлено те, що діти перебувають на утриманні матері, яка створила всі умови для проживання дітей, здійснює догляд та піклується про їх стан здоров`я, забезпечує харчуванням, одягом, здобуття освіти, лікування та дозвілля власних дітей.

Відповідно пп. г п.3 ч.5ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Враховуючи, що батько дітей тривалий час не проживає разом з ними, матеріально їх не забезпечує, а заявниця - мати дітей самостійно займається їх вихованням та утриманням, має право на звільнення з військової служби як особа, що самостійно виховує дітей віком до 18 років, передбаченого статтею 26 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу", суд на підставі досліджених доказів дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 141, 211, 223, 258, 263-265,315-319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - орган опіки та піклування Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , , самостійно виховує неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та/або обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.10.2023 року.

Суддя В. М. Сивак