Справа № 126/2240/22
Провадження № 22-ц/801/949/2023, 22-ц/801/1074/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Рудь О. Г.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 рокуСправа № 126/2240/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Матківська М.В.

з участю секретаря судового засідання: Ковальчук О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 126/2240/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виконання зобов`язання,

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2023 року про стягнення штрафу та додаткове рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2023 року, ухвалене у складі судді Рудь О.Г.,

встановив:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позов до ОСОБА_2 про виконання зобов`язання.

14 листопада 2022 року ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області прийнято справу до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Підготовче засідання призначено на 19 грудня 2022 року.

12 грудня 2022 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов до суду відзив на позовну заяву.

19 грудня 2022 року ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області відкладено підготовче судове засідання даної справи. Викликано в підготовче засідання відповідача ОСОБА_2 для надання особистих пояснень, визнавши його явку до суду обов`язковою.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2023 року cтягнуто з відповідача ОСОБА_2 в дохід державного бюджету, де стягувачем виступає Державна судова адміністрація України, штраф у розмірі двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн.

27 лютого 2023 року ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виконання зобов`язання залишено без розгляду.

03 березня 2023 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати.

04 квітня 2023 року додатковим рішенням Бершадського районного суду Вінницької області у задоволені заяви адвоката Тимощука Є.С. в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виконання зобов`язання відмовлено.

22 квітня 2023 року відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2023 року про накладення штрафу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Бершадського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2023 року. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відсутні правові підстави для стягнення штрафу. Звертає увагу на те, що відсутні докази належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 . Крім того, зазначив, що суд не врахував що відповідач є людиною похилого віку, а розмір штрафу у два рази більше ніж пенсія Відповідачем був наданий відзив на позовну заяву, де він докладно виклав свою позицію, однак суд вдався до примушення відповідача зробити те, що не передбачено вимогам процесуального законодавства на стадії підготовчого провадження, а саме надати особисті пояснення на стадії підготовчого провадження.

18 квітня 2023 року на адресу Вінницького апеляційного суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла апеляційна скарга на додаткове рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2023 року

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про компенсацію відповідачу понесених витрат, в зв`язку неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відзив на апеляційні скарги від учасників справи не надходили.

Представник відповідача адвокат Тимощук Є.С. в судовому засіданні апеляційні скарги підтримав, просив суд їх задовольнити посилаючись на доводи викладені в апеляційних скаргах.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг на рішення суду, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступних висновків.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків:

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Так, у статті 189 ЦПК України визначено завдання і мету підготовчого провадження забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче судове провадження це важливий складник судочинства, спрямований на створення умов для такого розгляду.

Підготовче засідання є формою підготовчого провадження і проводиться судом із повідомленням учасників справи (ч. 1 ст. 197 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 198 ЦПК України суд відкладає підготовче засідання, зокрема, у випадках, визначених частини 2 статті 223 цього Кодексу, згідно з якою неявка в судове засідання учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на зміст указаних норм права неявка належним чином повідомленого про дату та час підготовчого засідання позивача за загальним правилом не перешкоджає проведенню підготовчого засідання.

Відповідно до частини 1 статті 200 ЦПК України в підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно із частинами 1, 2 статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Висновки щодо застосування зазначених норм права викладені у постанові Верховного Суду від 1 вересня 2021 року у справі № 757/54510/17 (провадження № 61-2858св21).

Частина 2 ст.43 ЦПК України визначає обов`язки учасників справи, які зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строк, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з ч.3 ст.43 ЦПК України у випадку невиконання учасником справи його обов`язків, суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною другою статті 44 ЦПК України визначений перелік дій сторони, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами, зокрема, вчинення аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).

Згідно ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Частиною 1 ст.144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф.

Відповідно до ст.260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Таким чином, у разі постановлення судом ухвали про застосування заходів процесуального примусу до учасника справи у виді стягнення штрафу за невиконання процесуальних обов`язків - неявки в судове засідання за викликом суду, якщо його явка визнана судом обов`язковою, суд повинен обґрунтовано мотивувати в своїй ухвалі, яким чином неявка учасника справи свідчить про недобросовісність виконання ним процесуальних обов`язків чи створює протиправні перешкоди у здійсненні судочинства.

Відповідно до ч.4 ст.148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду вищої інстанції Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточна і оскарженню не підлягає.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не з`явився в підготовче судове засідання, що не перешкоджає закриттю підготовчого засідання та призначення справи для розгляду по суті.

У зв`язку з чим колегія суддів доходить до висновку, що в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст.148 ЦПК України, щодо повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами.

Таким чином, суд не вбачає передбачених процесуальним законом підстав для накладення на відповідача ОСОБА_2 штрафу, тому ухвала Бершадського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2023 року підлягає скасуванню.

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2023 року апеляційний суд приходить до висновку, що дана апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 27.02.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виконання зобов`язання залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

03.03.2023 року представник відповідача адвокат Тимощук Є.С. звернувся до суду із заявою про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та за сплату судового збору.

Представник позивача адвокат Рижавський С.С. надав суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких зазначено, що відповідачем не доведено, що дії позивача під час звернення до суду були необґрунтованими, заявлений позов був безпідставним. Вважає твердження відповідача, що обставини справи були надумані та не відповідали дійсним правовідносинам необґрунтованими та надуманими самим відповідачем, адже обставини справи взагалі неможливо було встановити у зв`язку з постійними неявками відповідача в судові засідання. Понесені витрати відповідача на правничу допомогу теж є не обґрунтованими, а процесуальні дії позивача непов`язані з обставинами викладеними у відзиві на позовну заяву та ніяк не впливали на вибір способу захисту позивача. Щодо посилання відповідача про оскарження ним в апеляційному порядку ухвали Бершадського районного суду, позивачу невідомо, копію апеляційній скарги він не отримував, з апеляційною суду не надходило ухвали про відкриття апеляційного провадження чи то призначення дати слухання. Саме дії відповідача є недобросовісними а заявлені доводи в заяві без достатніх та допустимих доказів. Позивач не здійснював свідомі та недобросовісні дії, а керувався нормами ЦПК України та продовжує захищати свої порушені права, шляхом подання позовної заяви до відповідача, наслідком чого є цивільне провадження у Бершадському районному суді справи за № 126/636/23. Окрім того, зазначена адвокатом сума відшкодування в розмірі 8536,80 грн., не відповідає критерію співмірності витрат, зважаючи на сукупно витрачений адвокатом час на підготовку відзиву який ніяким чином не вплинув на позицію позивача та не був підставою для подання заяви про залишення позову без розгляду і не є наслідком проведеної роботи представником відповідача. Просить у задоволені заяви адвоката Тимощука Є.С. про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати по справі №: 126/2240/22 відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто, за змістом цих норм суд може вирішити питання про компенсацію витрат відповідача, пов`язаних із розглядом справи, у разі залишення позову без розгляду за умови, якщо відповідач таку вимогу заявив і навів доводи щодо необґрунтованих дій позивача, які такі витрати спричинили.

Необхідність понесення витрат має бути у причинному зв`язку із необґрунтованими діями позивача, внаслідок яких вони настали.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.01.2021 року справа № 521/3011/18: Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

При цьому, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення, яким надавалася б оцінка обґрунтованості заявлених позовних вимог, слушності доводів позивача. Залишення заяви без розгляду не підтверджує ні відсутність спору позивача з відповідачем, ні відсутність предмета спору.

Крім цього, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, на доступ до правосуддя і не залежить від обґрунтованості позовних вимог.

Таким чином, за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України) необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Саме такі по суті висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.09.2018 року, справа № 148/312/16-ц.

Проте, клопотання представника відповідача адвоката Тимощука Є.С. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат на сплату судового збору жодних доводів щодо необґрунтованості тих чи інших дій позивача не містять, а відтак і посилання на докази, які б підтверджували таку необґрунтованість, немає. Отже, заява не містить доводів і доказів необґрунтованості будь-яких дій позивача всупереч вимогам частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На необхідність зазначення саме заявником того, в чому саме полягають необґрунтовані дії позивача, звертає увагу і Верховний Суд (постанова від 20.05.2020 року у справі № 686/7675/17, провадження № 61-45505св18).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц звернуто увагу судів на те, із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (п. 40); саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (п. 44).

Таким чином, зважаючи на те, що заява адвоката Тимощука Є.С., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі не містить посилання на обставини щодо будь-яких необґрунтованих дій позивача, докази на їх підтвердження, як і обґрунтування щодо причинного зв`язку між необґрунтованими діями позивача та понесеними відповідачем витратами, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в задоволенні слід відмовити за необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу на додаткове рішення Бершадського районного суду Вінницької області без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367,374, 375, 376,381-383, 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2023 року задовольнити.

Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2023 року про стягнення штрафу - скасувати.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2023 року залишити без задоволення.

Додаткове рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

М.В. Матківська