Провадження № 2/521/763/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 травня 2023 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання Кусяк О.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом та просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та позов просить задовольнити та не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином, відзиву на позовну заяву не надавав.
Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 280,281 ЦПК України, про що не заперечувала представник позивача.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача та відсутності заперечень зі сторони відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного.
На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтями 77,78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 20.11.1979 року, виданого бюро ЗАГС Почепського району Брянської області, вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками вказані: батько - ОСОБА_4 та мати - ОСОБА_5 , про що вчинений відповідний запис за № 273.
У подальшому, згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 25 лютого 1978 року, виданого райвідділом ЗАГС Брянської області, 25 лютого 1978 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_6 та після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище - ОСОБА_7 , про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був проведений запис за № 27.
Згідно Свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_3 від 30.09.1949 року, виданого бюро ЗАГС Почепського району Брянської області, вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 та її батьками вказані: батько - ОСОБА_4 та мати - ОСОБА_5 , про що вчинений відповідний запис за № 288.
У подальшому згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 18 грудня 1971 року, виданого Астраханським міським ЗАГСом, 18 грудня 1971 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 та після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище - ОСОБА_10 , про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був проведений запис за № 435.
Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 24.10.1997 року, виданого відділом ЗАГС адміністрації Ленінського району м. Астрахані, шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 18 червня 1985 року була проведена запис за № 312. Після розірвання шлюбу залишила прізвище - ОСОБА_10 .
Після її смерті відкрилась спадщина і до складу спадкового майна входить квартира АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кімнати, загальною площею 30,2 кв.м., у тому числі житловою - 17,00 кв.м., яка належить спадкодавцю - померлій ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 07.08.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Пашичевою Г.Л., та підтверджено Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, проведеного КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 16.08.2007 року, реєстраційний номер: 15516814.
При цьому, факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується матеріалами справи та не викликають у суду сумнівів.
23 серпня 2021 року ОСОБА_1 , у встановлений законом строк, звернулась до державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеси з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї сестри ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі заяви позивача, державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у м. Одеси Пінігіною Тетяною Миколаївною, 23 серпня 2021 року була відкрита спадкова справа за № 1220/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .
Копія вищезазначеної спадкової справи долучено до матеріалів справи.
23 серпня 2022 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у м. Одеси Пінігіною Тетяною Миколаївною була прийнята Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою вона відмовила позивачу ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Підставами для відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у м. Одеси Пінігіна Т.М. вказала, що, нібито, позивачем ОСОБА_1 не були надані документи, що підтверджують факт смерті, немає можливості встановити факт родинних та інших відносин з померлою, посилаючись при цьому на п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в якому вказано, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається, зокрема, внаслідок смерті особи.
Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Статтею 1262 ЦК України, передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернуться до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач в передбаченому законом порядку звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак не має можливості отримати свідоцтва про право на спадщину по незалежним від нього причинам, у зв`язку з чим порушуються права позивача.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини.
Крім того, суд враховує, що в Постанові №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п. 5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1258, 1262, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 76-78, 83, 263-265, 268, 274-279, 280-283, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) право власності у порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 05 травня 2023 року.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН