ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9227/23 Справа № 207/2862/19 Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

за участю секретаря судового засідання: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) на ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 щодо визнання дій державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) неправомірними та зобов`язання здійснення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів, згідно Довідки-Витягу з В/Ч НОМЕР_1 від 18 березня 2023 року за №212, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою щодо визнання дій державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) (далі Південного ВДВС у м.Кам`янське) неправомірними та зобов`язання здійснення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів, згідно Довідки-Витягу з В/Ч НОМЕР_1 від 18 березня 2023 року за №212.

В обґрунтування скарги посилалася на те, що на підставі Постанови Південного ВДВС у м.Кам`янське від 12 вересня 2019 року ВП60037915 відкрито виконавче провадження за судовим наказом Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська №207/2862/2019-ц (2-н/207/219/2019) від 02 вересня 2019 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 серпня 2019 року і до повноліття дитини.

Боржник по справі має постійне місце роботи, на якому щомісячно отримує заробітну плату, а також він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що було виявлено стороною стягувача за адвокатським запитом.

Згідно з наданої Довідки-витягу з розрахунково-платіжних відомостей щодо розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 від 18 березня 2023 року за №212 вбачається, що з травня по листопад 2022 року боржник отримував наступні суми грошової винагороди:

Травень 2022 року: Оклад за військове звання 282,67 грн.; посадовий оклад 1 504,00 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань 1 161,34 грн.;

премія 3 609,60 грн.; індексація 358,59 грн.; винагорода 16 000,00 грн.; військовий збір 343,74 грн.; Всього отримано 22 916,20 грн.

З цього вбачається, що з вказаної суми аліменти не утримувались, що підтверджується у відповідній графі в довідці.

Червень 2022 року: оклад за військове звання 530,00 грн.; посадовий оклад 2 820,00 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань 2 177,50 грн.; премія 6 768,00 грн.; індексація 913,01 грн.; винагорода 30 000,00 грн.; військовий збір 648,13 грн.. Всього отримано 43 208,51 грн.

З цього вбачається, що з вказаної суми аліменти не утримувались, що підтверджується у відповідній графі в довідці.

Липень 2022 року: оклад за військове звання 530,00 грн.; посадовий оклад 2 820,00 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань 2 177,50 гри.; премія 6 768,00 грн.; індексація 1 017,21 грн.; винагорода 30 000,00 грн.; військовий збір 649,69 грн..Всього отримано 43 312,71 грн.

З цього вбачається, що з вказаної суми аліменти не утримувались, що підтверджується у відповідній графі в довідці.

Крім цього у листопаді 2022 року боржнику була виплачена грошова допомога на оздоровлення у розмірі 12 295,50 грн, з якої не було утримано аліменти, що також відображено у вказаній довідці.

23 червня 2023 року на адресу Південного ВДВС у м.Кам`янське було спрямовано адвокатський запит, у відповіді на який Південний ВДВС у м.Кам`янське від 29 червня 2023 року за №07/28.5-34/28033 повідомили, що відповідно до наданої Довідки-витягу з розрахунково-платіжних відомостей щодо розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 від 18 березня 2023 року за №212 проведений розрахунок суми заборгованості за вказаний період, який склав суму у розмірі 6 018,29 грн.

Вказана сума дійсно була їй перерахована 07 червня 2023 року, однак розрахунок вказаної суми їй наданий не був. Крім цього у вказаній відповіді зазначено, що державним виконавцем здійснений розрахунок згідно наданої Довідки-витягу з розрахунково-платіжних відомостей без врахування допомоги на оздоровлення за жовтень 2022 року (хоча фактично за вказаним документом ця допомога нарахована у листопаді 2022 року).

Відповіддю від 19 липня 2023 року за № 07/28.5-34/30846, яку отримано 27 липня 2023 року Південним ВДВС у м.Кам`янське повідомлено, що відсутня заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_2 , оскільки суму заборгованості у розмірі 6018,29 грн, яка була виведена з наданою нею довідку-витягу з військової частини, було сплачено їй. Будь-якого розрахунку вказаної суми їй надано не було.

Таким чином вбачається, що по теперішній час державний виконавець, в порушення її прав, не надала розрахунок заборгованості у сумі 6018,29 грн., згідно отриманого доходу боржником у в/ч НОМЕР_1 за період з травня по листопад 2022 року, а також державним виконавцем згідно відомостей, які отримані з військової частини не враховано, що нею не було отримано аліментів за період з травня по липень 2022 року згідно наявного розрахункового документу, та не враховано необхідність обчислення суми аліментів з отриманої допомоги на оздоровлення боржником у листопаді 2022 році.

Однак, в порушення вимог закону, за зверненням стягувача виконавець не тільки не обчислив фактичну суму заборгованості зі сплати аліментів (згідно відповіді про отриманий дохід боржника з військової частини), але й не надав розрахунок вже обчисленої суми у розмірі 6 018,29 грн.

Крім цього у отриманих відповідях на адвокатський запит вбачається, що державним виконавцем безпідставно здійснено розрахунок заборгованості 6 018,29 грн, не з фактично отриманого розміру доходу ОСОБА_2 з ВЧ НОМЕР_1 на підставі Довідки-витягу від 18 березня 2023 року за №212, а з урахуванням «середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості».

Враховуючи вищевикладене просила суд визнати дії старшого державного виконавця Південного ВДВС у м.Кам`янське Калініч О.В. щодо встановлення суми заборгованості зі сплати аліментів за період з квітня по жовтень 2022 року у сумі 6 018,29 грн, згідно Довідки-витягу з розрахунково-платіжних відомостей щодо розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 від 18 березня 2023 року за №212 неправомірними; зобов`язати старшого державного виконавця Південного ВДВС у м.Кам`янське Калініч О.В. провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з квітня по жовтень 2022 року, згідно Довідки-витягу з розрахунково-платіжних відомостей щодо розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 від 18 березня 2023 року за №212, з урахуванням не отриманої суми аліментів за період травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року, а також з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, яка отримана боржником у листопаді 2022 року, та зробити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за серпень-листопад 2022 року, згідно вказаного документу та фактично отриманих доходів боржника.

Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2023 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії старшого державного виконавця Південного ВДВС у м.Кам`янське Калініч О.В. щодо встановлення суми заборгованості зі сплати аліментів за період з квітня по жовтень 2022 року у сумі 6018,29 грн, згідно Довідки-витягу з розрахунково-платіжних відомостей щодо розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 від 18 березня 2023 року за №212 з врахуванням в частині неврахування винагороди з розрахунку 30000 грн неправомірними. Зобов`язано старшого державного виконавця Південного ВДВС у м. Кам`янське Калініч О.В. провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з квітня по жовтень 2022 року, згідно Довідки-витягу з розрахунково-платіжних відомостей щодо розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 від 18 березня 2023 року за №212 з урахуванням не отриманої суми аліментів за період травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року в частині неврахування винагороди з розрахунку 30 000 грн.

В апеляційній скарзі Південний ВДВС у м.Кам`янське посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що військовослужбовці сплачують аліменти в загальному порядку та з усіх видів грошового забезпечення, за винятком такого, яке не має постійного характеру. Вказували, що додаткова винагорода (бойові виплати) має тимчасовий характер. Зазначали, що нарахування аліментів на додаткову винагороду (бойові виплати) впроваджено Постановою Кабінету міністрів України від 11 листопада 2022 року за №1263, якою внесено зміни до п.8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб Постанови Кабінету міністрів України Про внесення змін до Постанови Кабінету міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 та доповнено його після слів з усіх видів грошового забезпечення словами інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, яка набрала чинності 16 листопада 2022 року.

25 жовтня 2023 року ОСОБА_1 надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, просила залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказували, що відповідно до змін від 16 лютого 2022 року до пп.2 п.1 Постанови КМУ від 26 лютого 1993 року №146 утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, крім того додаткові виплати проводяться в період дії воєнного стану, а тому мають постійний характер.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з наступних підстав.

За правилами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно частин 2,3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги є встановлення факту порушення прав заявника.

Судом першої інстанції встановлено таз матеріалів справи вбачається, що Постановою Південного ВДВС у м.Кам`янське від 12 вересня 2019 року ВП60037915 відкрито виконавче провадження за судовим наказом Баглійського районного суду м Дніпродзержинська №207/2862/2019-ц (2-н/207/219/2019) від 02 вересня 2019 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 серпня 2019 року і до повноліття дитини.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного відповідно до довідки-витягу з розрахунково-платіжних відомостей щодо розміру грошового забезпечення у ВЧ НОМЕР_1 за період з квітня 2022 року по жовтень 2022 року, сукупний розмір заборгованості складає 6 018,29 грн, яка 07 червня 2023 року була перерахована ОСОБА_1 .

Відповідно до Довідки-витягу з розрахунково-платіжних відомостей щодо розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 за період квітень 2022 року жовтень 2022 року №212 від 18 березня 2023 року, наданого В/Ч НОМЕР_1 до грошового забезпечення ОСОБА_2 входить: оклад за військове звання 3 462,67 грн; посадовий оклад 18 424,00 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань 14 226,34 грн; премія 14 217,60 грн; індексація 7 200,21 грн; винагорода з розрахунку 30 000,00 грн 196 000,00 грн; утримання аліментів 26 641,00 грн; грошова допомога на оздоровлення 12 295,50 грн; військовий збір 4 437,39 грн.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) розрахунок заборгованості зі сплати аліментів було здійснено без врахування нарахованої суми грошової допомоги на оздоровлення за жовтень 2022 року, так як відповідно до Переліку додаткових видів грошового забезпечення та інших виплат, здійснених у грошовій формі, що не підлягають обліку при відрахуванні аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України за № 316 від 15 травня 2013 року, грошова допомога на оздоровлення не підлягає обліку при відрахуванні аліментів.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що неврахування державним виконавцем Південного ВДВС у м. Кам`янське в суму заборгованості винагороди з розрахунку 30000,00 грн. відповідно до Довідки-Витягу з В/Ч НОМЕР_1 від 18 березня 2023 року за №212 є неправомірним, виходячи із внесених 16 лютого 2022 року змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146, а тому вважав за можливе частково задовольнити скаргу ОСОБА_1 .

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.

Положеннями ст.129-1 Конституції України, ч.1 ст.18 ЦПК України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 Конвенції тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

За ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені такі заходи примусового виконання рішень: 1)звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2)звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3)вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4)заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5)інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», норм СК України, Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 04 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року №489/20802 (далі Інструкція).

Відповідно до частини 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (даліЗакон) визначення суми заборгованість зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомляти про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1)находження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2)подання заяви стягувачем або боржником; 3)надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідну заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4)надіслання виконавчого документу за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5)закінчення виконавчого провадження (частина 4 статті 71 Закону).

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2021 року в справі № 758/10761/13-ц зроблено висновок, що «загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії».

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року, у справі № 572/2303/19 вказано, що «відповідно до частини третьої статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчисляється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановивши, що матеріалами виконавчого провадження підтверджена наявність певного боргу по аліментам з боку заявника, а останній не був позбавлений подати такі докази на спростування наявного у виконавчому провадженні розрахунку, проте належними та допустимими доказами не спростував, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, прийшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги».

З матеріалів справи вбачається, що постановою Південного ВДВС у м.Кам`янське від 12 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження за судовим наказом Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська №207/2862/2019-ц (2-н/207/219/2019) від 02 вересня 2019 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 серпня 2019 року і до повноліття дитини.

Відповідно до Довідки-витягу з розрахунково-платіжних відомостей щодо розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 за період квітень 2022 року жовтень 2022 року №212 від 18 березня 2023 року, наданого В/Ч НОМЕР_1 до грошового забезпечення ОСОБА_2 входить: оклад за військове звання 3 462,67 грн; посадовий оклад 18 424,00 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань 14 226,34 грн; премія 14 217,60 грн; індексація 7 200,21 грн; винагорода з розрахунку 30 000,00 грн 196 000,00 грн; утримання аліментів 26 641,00 грн; грошова допомога на оздоровлення 12 295,50 грн; військовий збір 4 437,39 грн.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено. Воєнний стан в України триває досі.

Згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України постановив: установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» (у редакції, яка діяла до 16.11.2022), зокрема п.п 2 п.1 утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати.

При цьому, п 8 цієї постанови (у редакції, яка діяла до 16 листопада 2022 року) передбачено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2022 року № 1263, яка набула чинності 16 листопада 2022 року, внесено зміни до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» якою передбачено стягнення з інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану.

Колегія суддів наголошує на тому, що у даному випадку додаткова винагорода, яка нарахована на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» залежала від запровадженого в Україні воєнного стану та не мала чітко визначеного терміну, а отже, не мала постійного характеру, тому заборгованість із сплати аліментів з боржника з даної винагороди в період до 16 листопада 2022 року не нараховувалася правомірно.

Таким чином, заборгованість зі сплати аліментів з боржника з даної винагороди за спірний період не нараховувалася державним виконавцем правомірно, дії державного виконавця здійснені відповідно до норм чинного законодавства.

Крім того, державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) розрахунок заборгованості зі сплати аліментів було правомірно здійснено без врахування нарахованої суми грошової допомоги на оздоровлення за жовтень 2022 року, так як відповідно до Переліку додаткових видів грошового забезпечення та інших виплат, здійснених у грошовій формі, що не підлягають обліку при відрахуванні аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України за № 316 від 15 травня 2013 року, грошова допомога на оздоровлення не підлягає обліку при відрахуванні аліментів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення скарги.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді скарги порушені норми матеріального та процесуального права, а тому на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) -задовольнити.

Ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2023 року скасувати та прийняти нову.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо визнання дій державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) неправомірними та зобов`язання здійснення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів, згідно Довідки-Витягу з В/Ч НОМЕР_1 від 18 березня 2023 року за №212 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Е.Л. Демченко

Ж.І. Максюта