Справа № 752/8063/21
Провадження № 4-с/752/176/23
У Х В А Л А

Іменем України

26 жовтня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ольшевської І.О.,

за участю секретаря Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та усунення порушення прав стягувача, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Солом`янський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головний державний виконавець Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черкасов Євген Володимирович, -

присутні:

представник заявника: Непом`яща В.А. (ордер серія АІ №1402229 від 29.04.2023р.)

представник державної виконавчої служби: Черкасов Є.В. (виписка з ЄДРПОУ)

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , за результатом розгляду якої скаржник просить суд визнати протиправними дії Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що виявились у винесенні 05.05.2023 року повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та усунути порушені права Стягувача ОСОБА_1 шляхом скасування Солом`янським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлення від 05.05.2023р.; відкриття Солом`янським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчого провадження за Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва № 752/8063/21 від 09.09.2021 шляхом винесення відповідної постанови.

В обґрунтування поданої скарги зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва № 752/8063/21 від 09.09.2021 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні дитини та способу спілкуванні з дитиною було задоволено позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_1 . Отже, відповідно до вимог зустрічного позову, судом вирішено визначити участь батька ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_5 наступним чином: - 2 та 4 тиждень місяця з суботи 10.00 год. до неділі 19.00 год.; - щосереди забирати з місця проживання дитини о 08.00 год. та відводити до навчального закладу та забирати дитину після закінчення навчання та повертати до місця проживання о 18.00 год.; - 1 тиждень зимових канікул та 2 тижня літніх канікул. Оскільки рішення суду в частині графіку відвідин доньки не виконувалось ОСОБА_2 в добровільному порядку скаржник звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про видачу виконавчого листа на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва № 752/8063/21 від 09.09.2021 р., за результатом розгляду якої була надана відповідь про відмову у видачі виконавчого листа, оскільки відсутні передбачені ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» підстави для його видачі. Скаржник 28.02.2023 повторно звернувся із заявою про видачу виконавчого листа із знову отримав відмову у видачі із посиланням на ст. 3 згаданого закону, буквально на те, що рішення суду є виконавчим документом та є обов`язковим до виконання. Тому, 18.04.2023 р. до Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) було подано заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі рішення суду від 09.09.2021 р. № 752/8063/21, яке набрало законної сили 19.10.2021 р. Однак, 13.07.2023 року Солом`янський ВДВС у м. Києві надіслав на електронну адресу ОСОБА_1 , супровідний лист, датований 13.07.2023 року за вих. № 108761 разом з повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 05.05.2023 року на підставі того, що рішення суду №752/8063/21 від 09.09.2021 р. не є виконавчим документом, а тому виконавче провадження не може бути відкрите. Отже, скаржник вважає що відмова органу виконавчої служби безпідставна, а тому згадане повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання підлягає скасуванню, а виконавче провадженню - відкриттю на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2021 р. № 752/8063/21.

Представник ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечує, зазначаючи про те, що підстави для примусового виконання рішення суду відсутні, оскільки батько добровільно не бере участі у вихованні дитини. Представник вважає дії держаного виконавця правомірними, оскільки скаржником до заяви про відкриття виконавчого провадження не було долучено виконавчого документа.

Ухвалою суду від 21.09.2023 р. клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Змислої Марти Русланівни про витребування доказів у справі задоволено та витребувано від Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію наступного змісту: чи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2022-2023 роках здійснив виїзд за межі території України; якщо так, то коли, скільки разів та через який пункт пропуску і яка підстава для виїзду за межі території України в умовах загальної заборони виїзду в період воєнного стану; прибув на територію України; якщо так, то коли і через який пункт пропуску?

25.10.2023р. на електрону адресу суду надійшли письмові пояснення скаржника, відповідно до яких ОСОБА_1 заперечує проти позиції ОСОБА_2 та її представника, яка полягає в тому, що відсутні підстави для примусового виконання згаданого рішення суду через те, що батько, тобто ОСОБА_1 , сам добровільно не бере участі у вихованні дитини. Вказане не відповідає дійсності, оскільки мати дитини вивезла спільну доньку сторін до Швейцарської Конфедерації 25.02.2022 року у зв`язку із повномасштабним вторгненням рф на територію держави Україна, та вказана обставини виключає можливість батька дотримуватись порядку у виконанні графіку побачень з дитиною, яка перебуває поза межами України. Зазначає про те, за обставини, які склались, домовленості щодо спілкування батька з дитиною засобами телефонного зв`язку між колишнім подружжям не вдалось досягнути. Мати здійснює психологічний тиск на ОСОБА_5 , користуючись територіальною віддаленістю від батька, налаштовуючи доньку проти останнього, що свідчить про ставлення матері до можливості спілкування батька з дитиною та здійснення перешкод у добровільному виконанні рішення суду з боку ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 26.10.2023р. представник ОСОБА_1 - адвокат Непом`яща В.А. скаргу підтримала в повному обсязі, просила суд її задовольнити.

Державний виконавець Черкасов Є.В. проти задоволення скарги заперечував, повідомлення від 05.05.2023 року вважає законним, мотивованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Суд, заслухавши пояснення сторін у судовому засіданні, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім?ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім?ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні дитини та способу спілкування з дитиною.

Рішенням суду від 09.09.2021 року за результатом розгляду зазначеної вище цивільної справи вирішено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім?ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини задовольнити; визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір?ю - ОСОБА_2 ; зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім?ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні дитини та способу спілкування з дитиною задовольнити частково, визначити участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином: - 2 та 4 тиждень місяця з суботи 10.00 год. до неділі 19.00 год.; - щосереди забирати з місця проживання дитини о 08.00 год. та відводити до навчального закладу та забирати дитину після закінчення навчання та повертати до місця проживання о 18.00 год.; - 1 тиждень зимових канікул та 2 тижня літніх канікул, в іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Суд відмічає, що згідно матеріалів даної справи рішення від 09.09.2021 року набрало законної сили 12.10.2021 року та ніким із сторін в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Разом із тим, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 заявлялась вимога про зобов`язання ОСОБА_2 , не перешкоджати у спілкуванні батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом визначення способів участі батька у спілкування та вихованні доньки шляхом систематичних побачень, у задоволенні якої судом було відмовлено.

Обов`язковість судового рішення, що закріплена статтею 129 Конституції України, є однією з основних засад здійснення судочинства. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Тому, сторони за результатом розгляду їх справи мають можливість виконувати рішення суду добровільно, тобто без будь-яких додаткових примусових заходів, належним показником якого буде відсутність звернень сторони, на користь якої ухвалено рішення, до органів примусового виконання рішення.

Проте, в разі, якщо одна зі сторін не дотримується умов, що встановленні рішенням суду, яке набрало законної сили, інша сторона може звернутися до виконавчого органу з вимогою примусового виконання цього рішення, що кореспондується з обов`язком держави забезпечити належність виконання останнього.

Згідно з нормами ЗУ «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, але не виключно, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Вимоги до виконавчого документу чітко регламентовані та викладені у ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі має бути зазначено резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень (п. 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно з ст. 10 Закону Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Судом встановлено, що 05.05.2023 року головним державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черкасовим Євгеном Володимировичем винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, відповідно до якого рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2021 р. № 752/8063/21 не може бути прийняте до виконання, а заява про відкриття виконавчого провадження не може бути задоволення оскільки заявником не долучено до останньої виконавчого документу, перелік яких виключний та визначений у статті 3 ЗУ «Про виконавче провадження».

Разом із тим, виконавцем зазначено, що долучене до заяви рішення суду (як виконавчий документ) не відповідає вимогам, що встановлені ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому не може бути прийняте до виконання.

З наведеним мотивуванням погоджується і суд, оскільки, оскільки рішення не містить строк пред`явлення його до виконання та всіх необхідних реквізитів, які належать боржнику та стягувачу, за відсутності яких подальше примусове виконання недоцільне, неоднозначне, неефективне та може суперечити закону.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Отже, рішення державного виконавця, яке виразилося у складенні повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 05.05.2023 р., винесене в межах його повноважень, відповідає нормі закону, який регулює процесуальні відносини між державним виконавцем та особою, яка звернулась із заяву про відкриття виконавчого провадження, а тому є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відносно вимоги скаржника, про зобов`язання Солом`янського ВДВС відкрити виконавче провадження, суд зазначає, що даними повноваженнями не наділений. Процедура відкриття виконавчого провадження має бути здійснена відповідно Закону «Про виконавче провадження». Цей закон не передбачає відкриття виконавчого провадження на підставі судового рішення про зобов`язання відкрити виконавче провадження, а в порядку розгляду скарги на дії державного виконавця суд виключно здійснює контроль за дотриманням виконавцем вимог означеного закону. При цьому суд зауважує, що в судовому засіданні не було встановлено порушення права особи, яка звернулася із скаргою. Отже, суд вважає, що вимоги скаржника не відповідають законодавству і не можуть бути відновлені у спосіб, запропонований скаржником.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447, 450-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та усунення порушення прав стягувача, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Солом`янський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головний державний виконавець Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черкасов Євген Володимирович залишити без задоволення.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

3. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва відповідно до вимог, встановлених ст. ст. 353-356 ЦПК України.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її

проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя І.О. Ольшевська