Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2023 Справа №607/19182/23

Провадження №6/607/47/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Недокус Віктор Ігорович на бездіяльність державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

05.10.2023 ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Недокус В.І., через підсистему «Електронний суд» звернуся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити дії, в якій просить: визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб виконавчої служби щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа стягувачу та зобов`язати Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західногоміжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту з майна ОСОБА_1 за записом про обтяження № 19753068 від 16.07.2007 вчиненого за архівним записом з феміди № від 08.05.2002.

В обґрунтування скарги зазначав, що під час вчинення нотаріальних дій пов`язаних із реєстрацією прав власності на нерухоме майно, йому стало відомо про наявністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження його нерухомого майна. З метою отримання інформації про вказане обтяження його представник звернувся із адвокатським запитом до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на який було отримано відповідь, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно виявлено обтяження, в тому числі № 19753068 від 16.07.2007 на підставі постанови серія АА № 244004 від 22.04.2002 виданої виконавчою службою. Водночас, інформація про виконавче провадження в межах якого була винесена постанова АА № 244004 від 22.04.2002 видана Виконавчою службою відсутня, оскільки у відповідності до Наказу від 07.06.2017 № 1829/5 «Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватних виконавців» виконавче провадження знищено. При цьому Державною виконавчою службою також повідомлено, що арешт може бути знятий за рішенням суду, оскільки відсутні підстави визначенні ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» для його зняття.

Скаржник вказує, що як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі постанови Виконавчої служби серія АА № 244004 від 22.04.2002 реєстратором Захарків І.Ю. Тернопільської державної адміністрації, прийнято рішення про внесення запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34565355 від 31.03.2017, вид обтяження: арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , внесено відомості до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження: 5304129 від 16.07.2007 відповідно до архівного запису з феміди № від 08.05.2002. Водночас, відсутність відкритого виконавчого провадження, знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання, не пред`явлення повторно до виконання виконавчого документа, сплив строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту його майна та порушення його права розпорядження своїм нерухомим майном, а тому скаржник просить суд скаргу задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.10.2023 скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Недокус В.І. на бездіяльність державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити дії прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 та йогоадвокат Недокус В.І. не з`явились, проте адвокат Недокус В.І. подав заяву про розгляд справи без його участі та участі скаржника, заявлені вимоги скарги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Представник Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїв судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

У відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, суд доходить висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 347651683 від 22.09.2023, ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок загальною площею 222,8 кв.м., житловою площею 104,7 кв.м. який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із складовими частинами: літня кухня Б та сарай В та земельна ділянка кадастровий номер :02:001:1412, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За відомостями про державну реєстрацію обтяжень, державним реєстратором Захарків І.Ю. Тернопільської державної адміністрації Тернопільської області, на підставі постанови Виконавчої служби серія АА № 244004 від 22.04.2002 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34565355 від 31.03.2017 та 16.07.2007 внесено до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна запис про обтяження за реєстраційним номером 5304129 від 16.07.2007 відповідно до архівного запису з феміди № від 08.05.2002, а саме, вид обтяження: арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , номер запису обтяження 19753068.

Як вбачається з листа Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №21842 від 04.10.2023, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно виявлено обтяження: 1) № 19753068 від 16.07.2007 на підставі постанови АА 244004 від 22.04.2002 виданої виконавчою службою. У відповідності до Наказу від 07.06.2017 №1829/5 Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватних виконавців строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки і підлягають знищенню відповідно після закінчення строків їх зберігання. Таким чином, інформація про виконавче провадження в межах якого була винесена постанова: АА №AA 244004 від 22.04.2002 видана Виконавчою службою відсутня. Роз`яснено, підстави для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», а також, що згідно ч. 5 вказаної статті Закону, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 26.09.2023, в Єдиному реєстрі боржників відсутня інформація про ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно листа Тернопільської районної військової адміністрації Тернопільської області № 01-2461/01-07 від 25.10.2023, у відповідь на адвокатський запит адвоката Недокуса В.І. щодо надання копій документів з реєстраційної справи, Тернопільська районна військова адміністрації Тернопільської області повідомляє, що у зв`язку з відсутністю у штаті Тернопільської районної державної адміністрації посади державного реєстратора, відсутній доступ до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас, витребування (вилучення) реєстраційних справ або документів із них здійснюється виключно за судовим рішенням.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 Цивільного процесуального кодексу України)

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки правовідносини пов`язані з оскарженням дій державного виконавця за період 2007 року, до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIVв редакції від 21.04.1999.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб)це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України, частини першої статті19, частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно з ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

За даними Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, інформація про виконавче провадження в межах якого була винесена постанова: АА №AA 244004 від 22.04.2002 видана Виконавчою службою відсутня

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 26.09.2023, в Єдиному реєстрі боржників відсутня інформація про ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Верховний Суд у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 2/0301/806/11 від 13.07.2022 зауважив, «що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання, визначене ст. 2 ЦПК України, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, наявність протягом тривалого часу (більше 16 років) нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, суд вважає, що збереження оскаржуваного арешту нерухомого майна ОСОБА_1 є невиправданим за встановлених обставин справи та порушує право власності останнього на належне йому майно.

Аналогічний за змістом висновок викладений у постанові Верхового Суду від 13.07.2022 у справі № 2/0301/806/11.

За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою Виконавчої служби серія АА № 244004 від 22.04.2002 та внесеного державним реєстратором Захарків І.Ю. Тернопільської державної адміністрації Тернопільської області до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяжень 5304129 від 16.07.2007 відповідно до архівного запису з феміди № від 08.05.2002, номер запису обтяження 19753068, а тому скарга у цій частині підлягає до задоволення.

Водночас, щодо вимоги скарги про визнання неправомірною бездіяльність посадових осіб виконавчої служби щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа стягувачу, то суд зазначає наступне.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для зняття арешту у виконавчому провадженні, який не містить такої підстави для зняття арешту, як повернення виконавчого документу стягувачу.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається (ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»).

У даній справі відсутні будь які відомості про виконавче провадження в межах якого було винесено постанову Виконавчої служби серія АА № 244004 від 22.04.2002 на підставі якої накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , як і відсутні відомості про те, що виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п.п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», що зобов`язувало б державного виконавця зняти арешт з майна боржника, а відтак суд не вбачає правових підстав для визнання неправомірною бездіяльності посадових осіб виконавчої служби щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , а тому у цій частині скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 2, 18, 247, ч. 2, 258-261, 353, 354, 447 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Недокус Віктор Ігорович на бездіяльність державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Зняти арешт нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) накладений постановою Виконавчої служби серія АА № 244004 від 22.04.2002 та внесений державним реєстратором Захарків І.Ю. Тернопільської державної адміністрації Тернопільської області до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяжень 5304129 від 16.07.2007 відповідно до архівного запису з феміди № від 08.05.2002, номер запису обтяження 19753068.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду, в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяН. Р. Кунець