Провадження № 2/127/2705/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Матвеєвій А.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про виділення у користування частини квартири,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про виділення у користування частини квартири.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 31.03.2023 та витягом з державного реєстру речових прав № 327626272 від 31.03.2023. Право користування квартирою також має неповнолітня дочка позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Співвласником решти 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , що підтверджується технічним паспортом.

З технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що вона складається з наступних приміщень: житлові кімнати площею 16,9 кв.м. та 11,8 кв.м., кухня площею 7,2 кв.м., ванна кімната площею 2,8 кв.м., вбиральня площею 1,4 кв.м., коридор площею 8,7 кв.м. Загальна площа квартири становить 50,6 кв.м., а житлова площа 28,7 кв.м.

За життя матері позивача між колишніми співвласниками квартири склався певний порядок користування нею. ОСОБА_4 користувалась житловою кімнатою площею 16,9 кв.м.. а ОСОБА_5 житловою кімнатою площею 11,8 кв.м. Рештою приміщень вони користувались спільно.

Після успадкування позивачем частини квартири той порядок користування квартирою, який був встановлений між колишніми співвласниками, зберігається і на теперішній час. Однак, відповідач не бажає юридично закріпити такий порядок користування, щоб кожен із співвласників мав можливість утримувати своє житлове приміщення та сплачувати за користування ним.

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 01.08.2023 призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 05.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони по справі в судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. В свою чергу, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а відповідач позов визнав, не заперечив проти його задоволення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

А тому, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що співвласниками будинковолодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , 1/2 частки, та ОСОБА_3 1/2 частки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 31.03.2023, витягом з державного реєстру речових прав № 327626272 від 31.03.2023, та технічним паспортом.

Право користування квартирою також має неповнолітня дочка позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1 та довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 25327 віл 01.05.2023

З технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що вона складається з наступних приміщень: житлові кімнати площею 16,9 кв.м. та 11,8 кв.м., кухня площею 7,2 кв.м., ванна кімната площею 2,8 кв.м., вбиральня площею 1,4 кв.м., коридор площею 8,7 кв.м. Загальна площа квартири становить 50,6 кв.м., а житлова площа 28,7 кв.м.

За життя матері позивача між колишніми співвласниками квартири склався певний порядок користування нею. ОСОБА_4 користувалась житловою кімнатою площею 16,9 кв.м., а ОСОБА_5 житловою кімнатою площею 11,8 кв.м. Рештою приміщень вони користувались спільно.

Після успадкування позивачем частини квартири той порядок користування квартирою, який був встановлений між колишніми співвласниками, зберігається і на теперішній час.

Згідно зі ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири; у протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Оскільки сторони у позасудовому порядку не дійшли згоди та не домовилися про порядок користування домоволодінням, то такий порядок встановлюється судом.

Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15, оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно; при цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність; таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

З огляду на викладене вище, враховуючи усі технічні характеристики, суд вважає за доцільне та справедливе встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме:

-виділи ОСОБА_1 у володіння та користування, а неповнолітній дочці ОСОБА_2 у користування, житлову кімнату площею 16,9 кв.м.;

-виділити ОСОБА_3 у володіння та користування житлову кімнату площею 11,8 кв.м.;

-кухню площею 7,2 кв.м., ванну кімнату площею 2,8 кв.м., вбиральню площею 1,4 кв..м., коридор площею 8,7 кв.м. залишити у спільному користуванні.

Отже, суд доходить висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст.ст. 141,142 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 536,80 грн. судового збору, інша частина судового збору компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 13, 81, 82, 141, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 358 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про виділення у користування частини квартири - задовольнити повністю.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме:

-виділи ОСОБА_1 у володіння та користування, а неповнолітній дочці ОСОБА_2 у користування, житлову кімнату площею 16,9 кв.м.;

-виділити ОСОБА_3 у володіння та користування житлову кімнату площею 11,8 кв.м.;

-кухню площею 7,2 кв.м., ванну кімнату площею 2,8 кв.м., вбиральню площею 1,4 кв..м., коридор площею 8,7 кв.м. залишити у спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_3 536,80 гривень судового збору в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо.

Повний текст судового рішення складено 17.11.2023.

Суддя О.О. Жмудь