Провадження № 2/522/6540/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду 08.09.2023 року через систему Електронний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органу державної влади, а саме у розмірі 70 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка є пенсіонеркою та з 16.04.2022 року отримує пенсію за віком (61 рік), призначену відповідно до ст. 26 ЗУ « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 30.032023 року вона звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок пенсії за віком, а саме з урахуванням страхового стажу за період з 15.02.1984 року по 20.11.1986 року під час праці на Новоуренгойському підприємстві залізничного транспорту Район Крайньої Півночі електромонтером зв`язку 5 розряду з урахуванням кратності у пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців на підставі записів наявних у трудовій книжці. 04.04.2023 року ГУ ПФУ в Одеській області було відмовлено у перерахунку, та підставою було зазначено, що записи у трудовій книжці не підтверджують користування пільгами та відсутні інші підтверджуючі документи за цей період. 21.04.2023 року позивачка звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області з позовом про визнання протиправним та скасування рішення управління ПФУ, зобов`язання вчинити певні дії. 31.05.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04 квітня 2023 року № 48 про відмову у перерахунку пенсії з 16 квітня 2022 року. У зв`язку з відмовою у перерахуванні пенсії, протиправними діями ГУ ПФУ в Одеській області, що призвели до моральних страждань, позивачка була змушена звернутись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди.

Матеріали отримано суддею 11.09.2023 року.

Ухвалою суду від 18.09.2023 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 23.10.2023 року.

До суду 29.09.2023 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області-Черебаренко Людмили надійшов відзив, згідно якого просить у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування відзиву зазначено, що при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіянням шкоди позивачу, не надано належних пояснень, доказів того, в чому саме полягає моральна шкода та як саме вона підтверджується.

У підготовче засідання призначене на 23.10.2023 року ОСОБА_1 не з`явилася, 06.10.2023 року через систему Електронний суд надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглядати за її відсутністю.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у підготовче засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Ухвалою суду від 23.10.2023 року по справі закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 10.11.2023 року.

У підготовче засідання призначене на 10.11.2023 року ОСОБА_1 не з`явилася, 01.11.2023 року через систему Електронний суд надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглядати за її відсутністю.

До суду 02.11.2023 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області-Черебаренко Л.М. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, підтримала наданий відзив.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою складення цього судового рішення є 20.11.2023 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонеркою, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , виданого 04.08.2022 року Пенсійним фондом України, термін дії-довічно, отримує пенсію за віком. (а.с. 28).

Відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року по спрві № 200/1710/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04 квітня 2023 року № 48 про відмову у перерахунку пенсії з 16 квітня 2022, з урахуванням страхового стажу за період з 15.02.1984 по 20.11.1986 під час праці на Новоуренгойському підприємстві залізничного транспорту Район Крайньої Півночі електромонтером зв`язку з 5 розряду з урахуванням кратності у пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу за період з 15.02.1984 по 20.11.1986 під час праці на Новоуренгойському підприємстві залізничного транспорту Район Крайньої Півночі електромонтером зв`язку з 5 розряду з урахуванням кратності у пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, починаючи з 16 квітня 2022 року задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 48 від 04.04.2023 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.03.2023 з зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи позивача з 15.02.1984 по 20.11.1986 на Новоуренгойському підприємстві залізничного транспорту Район Крайньої Півночі електромонтером зв`язку з 5 розряду з урахуванням кратності у пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, починаючи з 30.03.2023 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2023 року по справі № 200/1710/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 р. у справі № 200/1710/23 задоволено частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2023р. у справі № 200/1710/23 змінено.

Абзац третій рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2023р. у справі № 200/1710/23 викладено в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу за період з 15.02.1984 по 20.11.1986 року під час праці на Новоуренгойському підприємстві залізничного транспорту Район Крайньої Півночі електромонтером зв`язку з 5 розряду з урахуванням кратності у пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, починаючи з 30.03.2023 року».

В іншій частині рішення залишено без змін.

Предметом спору в цій справі є стягнення моральної шкоди у розмірі 70 000 грн.

Спір виник між сторонами про стягнення шкоди внаслідок протиправних дій відповідача щодо відмови позивачці у перерахунку пенсії як для особи, що працювала в районах Крайньої Півночі згідно прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та як наслідок недовірою таким чином до державної установи в особі ГУ ПФУ в Одеській області.

Таким чином позов не був пов`язаний з проходженням позивачкою публічної служби, а вимога про відшкодування моральної шкоди не заявлена в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правий спір, тому така вимога має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Згідно вищевказаних судових рішень суд вбачає, що дії відповідача були визнані протиправними, а тому позивачка має право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства про стягнення моральної шкоди з метою захисту свої немайновий та майнових прав та інтересів.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За змістом статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної чи моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачеві посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив та чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумарність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89 від 20.10.2011, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, п. 71, від 22.11.2005).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст.ст.3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції.

Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Звертаючись з позовом до суду до Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, позивачка визначила розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 70 000 грн. В обґрунтування та підставах позову позивачка зазначає на зазнанням нею душевних страждань у зв`язку з недовірою до держаних органів в особі ГУ ПФУ в Одеській області, фізичному болі, погіршенням здоров`я з їх вини, психічного напруження, незадоволення.

Враховуючи характер та обсяг заподіяної моральної шкоди, тривалості часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану речей, тривалості часу усунення інших негативних наслідків та моральних страждань,

Однак суду з боку позивачки не доведено характер та обсяг заподіяної моральної шкоди, моральних страждань, причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діяння відповідача та станом позивачки, у матеріалах справи відсутні належні обґрунтування саме визначеної позивачкою суми моральної шкоди у розмір 70 000,00 грн.

Таким чином, враховуючи що обов`язок доведення наявності шкоди покладається на позивача, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивачки.

Керуючись ст. ст. 19, 55, 56 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 23, 1166, 1167, 1173 ЦК України, ст. ст. 1, 2, 4, 5, 11-13, 43, 44, 48, 49, 76-80, 81, 89, 210, 211, 223, 241, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 293, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 20.11.2023 року.

Суддя Домусчі Л.В.