Справа № 2018/2-718/11
н/п 6/953/13/23
УХВАЛА
"10" травня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді - Єфіменко Н.В.,
за участю - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 а про визнання виконавчого листа № 2018/2-718/11/15 від 30.01.2012, виданого Київським районним судом м. Харкова у справі № 2018/2-718/11, таким, що не підлягає виконанню, -
24 грудня 2021р. ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з завою про визнання виконавчого листа № 2018/2-718/11/15 від 30.01.2012, виданого Київським районним судом м. Харкова у справі № 2018/2-718/11, таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування вказаної вимоги заявник посилався на те, що виконавчий лист пред`явлений до виконання після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання, крім того зазначив, що борг перед стягувачем сплачений у повному обсязі.
До судового засідання стягувач та боржник, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справу не подавали.
Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, тому суд розглядає заяву за відсутності стягувача та боржника.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:
25.12.2006 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір кредиту №820/2-27/21/04-6/267, відповідно якого банк надав ОСОБА_3 у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 56 000,00 доларів США, зі сплатою 11,75 відсотків річних з щомісячним погашенням основної заборгованості по 311,11 доларів США, та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 10.03.2021 року.
Крім того, 25.12.2006 року між позивачем і ОСОБА_2 укладений договір поруки №820/3-27/21/02-6/547, за умовами якого останній зобов`язався перед банком солідарно відповідати за виконання зобов`язань ОСОБА_3 щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом договором кредиту №820/2-27/21/04-6/267 від 25.12.2006.
Надалі, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.08.2011 солідарно стягнуто зі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитом у сумі - 406 596, 07 грн., заборгованість за відсотками в сумі 121 487, 94 грн., пеня в сумі 211 689, 40 грн., штраф в сумі 39 920, 33 грн. та витрати по сплаті державного мита за подання позовної заяви, витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 1 820,00 грн.; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору та іпотечного договору недійсним відмовлено.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 03.08.20211 набрало законної сили 05.12.2011р.

30.01.2012р. представник позивача отримав 4 виконавчі листи.

03.04.2013р. старшим державним виконавцем відкрите виконавче провадження № 37311503 з примусового виконання виконавчого листа № 2018/2-718/11/15, виданого 30.01.2012 Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 406 596, 07 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 121 487, 94 грн., пені у розмірі 211 689, 40 грн., штрафу у розмірі 39 920, 33 грн.

З довідки № 12338-39.1 від 14.12.2022 наданої АТ «Альфа-Банк» (правонаступник - АТ «Укрсоцбанк» вбачається, що ОСОБА_3 не має заборгованості за кредитним договором № №820/2-27/21/04-6/267 від 25.12.2006, кредитний договір закрито 10.02.2015р.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

В силу ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Після набрання рішення суду законної сили зміни в матеріально-правовому відношенні, встановленому судовим рішенням можуть відбуватись як в межах процедур виконавчого провадження, так і поза їх межами в силу специфіки матеріально-правових юридичних фактів.

У зв`язку з цим, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав відсутності обов`язку боржника повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин є, насамперед, процесуальним наслідком відображення розвитку матеріально-правового відношення після винесення рішення суду або ж набрання ним законної сили, процедурою реалізації у виконавчому процесі тих змін, які відбулися у встановленому судом матеріально - правовому відношенні та призвели до відсутності повністю або частково матеріально - правового обов`язку боржника.

Процедура встановлення таких змін вимагає аналізу вже встановленого судом матеріально-правового відношення, аналізу матеріально-правових юридичних фактів, які виникли вже після винесення рішення потребує оцінки доказів. Саме через це така процедура відбувається виключно за участі суду та не повинна реалізовуватися державним виконавцем самостійно.

У разі припинення матеріально-правового обов`язку боржника припиняється дія здійсненності рішення суду як однієї з його властивостей, що знаходить своє юридичне оформлення в ухвалі суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, спрямоване на захист прав боржника та запобігання «подвійного виконання», адже, незважаючи на добровільне виконання судового рішення, стягувач може повторно звернутись до державної виконавчої служби за його примусовим виконанням.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально- правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу -судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказані підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, зазначені у Постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц (провадження № 61-1592св17).

Таким чином, обов`язок, що добровільно виконаний боржником поза межами виконавчого провадження, у відповідності до змісту норм ст. 432 ЦПК є матеріально-правовою підставою для визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

При цьому нормами процесуального права, які регулюють дані правовідносини передбачено саме добровільне, а не примусове виконання боржником грошового зобов`язання, а отже сплата Боржником заборгованості безпосередньо на рахунок стягувача є підставою для задоволення заяви про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

Стаття 432 ЦПК дає підстави для висновку, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження (правова позиція у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11).

Частиною ч. 4 ст. 543 ЦК України встановлено, що виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором № №820/2-27/21/04-6/267 від 25.12.2006, за яким солідарним боржником виступає заявник, відсутня.

Станом на час розгляду заяви інформація щодо боржника ОСОБА_3 в Єдиному реєстрі боржників відсутня.

Тобто, встановлено, що зобов`язання боржників по сплаті боргу відсутнє.

Наведене у свою чергу свідчить про наявність передбачених ст. 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Аналізуючи встановлені по справі обставини, виходячи з норм чинного законодавства України, у зв`язку з повним розрахунком за договором №820/2-27/21/04-6/267 від 25.12.2006, за яким ОСОБА_2 виступає солідарним боржником, суд дійшов висновку про задоволення заяви та визнання виконавчого листа № 2018/2-718/11/15 від 30.01.2012, виданого Київським районним судом м. Харкова у справі № 2018/2-718/11, таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа № 2018/2-718/11/15 від 30.01.2012, виданого Київським районним судом м. Харкова у справі № 2018/2-718/11, таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Виконавчий лист № 2018/2-718/11/15 від 30.01.2012, виданий Київським районним судом м. Харкова у справі № 2018/2-718/11, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя