Провадження № 2/225/8/2023
Єдиний унікальний номер № 225/3506/21
Дзержинський міський суд Донецької області
=========================================================
15 травня 2023 року Дзержинський міський суд Донецької області
у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,
за участі секретаря судового засідання Панасенко Г.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою представника позивача - адвоката Саєнка Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою,
Представник позивача - адвокат Саєнко О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Квартира перебуває у спільній частковій власності і також належить відповідачу.
Дійти згоди щодо спільного користування нерухомим майном, яке перебуває у спільній частковій власності їм не вдається, оскільки відповідач не бажає вирішувати спірне житлове питання мирним шляхом.
У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з вимогою про встановлення порядку користування квартирою, виділивши позивачу в користування житлову кімнату площею 10,4 м2 (№ 4-4 відповідно до плану квартири), відповідачу житлові кімнати площами 14,1м2 та 17 м2 (№№ 4-3 та 4-2 відповідно до плану квартири), допоміжні приміщення: прихожу площею 7,7 м2, кухню площею 6 м2 та санвузол площею 3,2 залишити в спільному користуванні співвласників.
Провадження у справі відкрито 22.06.2021. та призначене підготовче засідання.
13.09.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначений судовий розгляд справи.
19.10.2021 справу прийнято до свого провадження суддею Челюбєєвим Є.В.
07.12.2021 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення у цивільній справі №225/3616/21 за позовною заявою адвоката Бідашко Ігоря Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення права на спадщину, встановлення факту родинних відносин.
20.03.2023 поновлено провадження у справі.
25.04.2023 в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі на час воєнного стану відмовлено.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, заявлені вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Належно повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутність суду не надала. Відзив на позов відповідачем не поданий.
Беручи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України заочно, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідив надані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , що вбачається з Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О. 19.01.2021 та Витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Інша 1/2 частки вказаної квартири належить відповідачу ОСОБА_2 .
Відповідно до технічного паспорта, виготовленого станом на 23 жовтня 2020 року КП «Бюро технічної інвентаризації м.Торецька» квартира АДРЕСА_1 складається з: прихожої площею 7,7 м2; трьох житлових кімнати площами 14,1 м2, 17 м2, 10,4 м2; кухні площею 6 м2 та санвузлу площею 3,2 м2.
06.05.2021 поліцією м. Торецька був складений протокол про прийняття заяви від ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 стосовно перешкоджання в доступі до квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Одночасно необхідно враховувати, що відповідно до частин першої та другої статті?355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що сторони у справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Домовленості щодо порядку користування квартирою сторони не досягли.
У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зроблено висновок, що «первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються поділу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників».
Суд зазначає, що предметом позову є встановлення порядку користування квартирою між її співвласниками. З урахуванням кількості співвласників нерухомого майна, конфігурації квартири, розміру житлової площі та конфліктних відносин між сторонами суд погоджується із запропонованим позивачем варіантом порядку користування квартирою, що полягає у виділенні в користування позивачу житлову кімнату площею 10,4 м2 (№ 4-4 відповідно до плану квартири), відповідачу - житлові кімнати площами 14,1м2 та 17 м2 (№№ 4-3 та 4-2 відповідно до плану квартири), допоміжні приміщення: прихожу площею 7,7 м2, кухню площею 6 м2 та санвузол площею 3,2 залишити в спільному користуванні співвласників.
Суд вважає такий поділ є приємний, для даного варіанту порядку користування квартирою переобладнання не потрібні, відтак не потребує проведення будь-яких перепланувань квартири та не порушує прав сторін.
Обставин неможливості визначення порядку користування квартирою згідно варіанту, запропонованого позивачем, суд не встановив, а відповідач пропозицій щодо встановлення іншого порядку користування квартирою чи заперечень на законних підставах щодо встановлення обраного позивачем варіантом порядку користування квартирою не надала.
Крім того, оскільки судом встановлено, що відповідач чинить перешкоди у користуванні позивачем нерухомим майном, яке перебуває у спільній частковій власності сторін, порушене права позивача підлягає захисту шляхом вселення позивача до квартири АДРЕСА_1 та зобов`язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від вказаної квартири.
З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.12,81,263-265,341,342 ЦПК України, суд
Позовну заяву представника позивача - адвоката Саєнка Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 ) який діє в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою задовольнити.
Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 10,4 м2 (№ 4-4 відповідно до плану квартири технічного паспорту), ОСОБА_2 залишити у користуванні житлові кімнати площами 14,1м2 та 17 м2 (№№ 4-3 та 4-2 відповідно до плану квартири технічного паспорту), допоміжні приміщення: прихожу площею 7,7 м2, кухню площею 6 м2 та санвузол площею 3,2 залишити в спільному користуванні співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 шляхом її вселення до даної квартири та передати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Є.В. Челюбєєв