справа № 208/1742/23
№ провадження 2/208/636/23
12 вересня 2023 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:
Головуючого, судді - Івченко Т.П.
За участю: секретаря судового засідання Шостак А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) «про звільнення спадкового майна з-під арешту»,-
Короткий зміст позовних вимог.
07 березня 2023 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся адвокат Проскурін Д.О., в інтересах позивача ОСОБА_1 , з позовною заявою до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) «про звільнення спадкового майна з-під арешту», в якому просить суд звільнити з-під арешту спадкове майно померлої ОСОБА_3 , а саме: 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , запис про який внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Другою кам`янською державною нотаріальною конторою (реєстраційний номер обтяження: 1263221; зареєстровано: 30.08.2004) на підставі ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська №2-2427 від 16.08.2004р. (постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Липенко М.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.08.2004р.).
Позиція сторони позивача.
В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Проскурін Д.О. вказав, що 17.12.1997 року ОСОБА_4 (дід Позивачки), ОСОБА_3 (баба Позивачки) та ОСОБА_5 (батько Позивачки) набули, в порядку приватизації (згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»), право спільної сумісної власності на квартиру під АДРЕСА_2 , загальною площею 45,2 кв.м., (надалі по тексту - квартира), відновною вартістю на момент приватизації 7,91 грн., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 17.12.1997 року Відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому.
Згідно посвідчувального напису на звороті свідоцтва про право власності на житло від 17.12.1997 року, квартира зареєстрована Бюро технічної інвентаризації на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло і записана у реєстрову книгу за № НОМЕР_1 .
Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 правомірно, на законних підставах, набули право приватної спільної сумісної власності на квартиру у рівних частинах, тобто по 1/3 частині кожний, оскільки розмір частки кожного із співвласників квартири у свідоцтві про право власності на житло від 17.12.1997р. не визначений.
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 267395870 від 25.07.2021 року, вбачається, що право приватної власності на квартиру ніколи не реєструвалося у Реєстрі прав власності на нерухоме майно (ведення якого розпочато у березні 2003 року) та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (ведення якого розпочато з 01.01.2012 року), що в свою чергу свідчить про те, що відомості про це нерухоме майно і його власників до вказаних Реєстрів не вносилася, а відтак, - що власниками не укладалися цивільно-правові угоди щодо відчуження належної їм квартири і, відповідно, не мав місця перехід права власності на квартиру, чи її частину, до будь-яких інших осіб.
В різних документах, виданих українськими державними установами, прізвище згаданих осіб, яке на російській мові записане як « ОСОБА_6 », « ОСОБА_6 », перекладалося на українську мову як « ОСОБА_7 », « ОСОБА_7 » або « ОСОБА_8 », « ОСОБА_8 ». Тобто, в даному випадку, прізвища « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_8 », зазначені в офіційних документах, належить одним і тим самим особам, що підтверджується фактами.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько Позивачки - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим 01.12.2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис №1317), в зв`язку із чим в цей день відкрилася спадщина, що складалася із 1/3 частини квартири.
Заповіту ОСОБА_5 не складав.
Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не відкривалася, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 63197237 від 16.01.2021 року, сформована приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Красношликом В.В. Даний факт є підтвердженням того, що спадкоємці ОСОБА_5 за законом (батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_2 , доньки - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ) не подавали у встановленому порядку заяв про прийняття спадщини, яка відкрилася після його смерті.
Після померлого ОСОБА_5 , спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Батьки ОСОБА_5 - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги, які постійно проживали разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини, та в подальшому по день своєї смерті, і не заявляли в строки і порядку, встановлені законом про свою відмову від спадщини, вважаються таким, що прийняли спадщину, яка складалася із 1/3 частини квартири.
Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 правомірно та на законних підставах, в порядку спадкування за законом, набули право приватної спільної сумісної власності на квартиру у рівних частинах, тобто по 1/2 частині кожний.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід Позивачки - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданим 8.11.2019 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис №1228), в зв`язку із чим в цей день відкрилася спадщина, що складалася із 1/2 частини квартири. Заповіту ОСОБА_4 не складав.
Таким чином, ОСОБА_3 правомірно та на законних підставах, в порядку спадкування за законом, набула право приватної власності на всю квартиру, хоча і не оформила (не зареєструвала) набуте право власності у встановленому законом порядку, оскільки була особою похилого віку і вважала, що їй це робити не обов`язково.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла баба Позивачки - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 , виданим 14.01.2021 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №74, в зв`язку із чим в цей день відкрилася спадщина, що складалася із квартири. Заповіту ОСОБА_3 не складала.
У відповідності до ч.І ст. 1266 Цивільного кодексу України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони-були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення).
Фактами, що підтверджують родинний зв`язок між Позичкою та померлими ОСОБА_4 (дід Позивачки), ОСОБА_3 (баба Позивачки) та ОСОБА_5 (батько Позивачки) є:
*повторне свідоцтво про народження Позивачки - ОСОБА_11 , серія НОМЕР_6 , видане 12.06.1990 року Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, яке складено російською мовою, де в графі батьки записано: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_2 ;
*повторне свідоцтво про народження Позивачки - ОСОБА_11 , серія НОМЕР_7 , видане 08.05.2019 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, де в графі батьки записано: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_2 ;
Отже, наведені відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян свідчать про те, що прізвище дитини ОСОБА_12 , щодо якої внесений актовий запис за № 2586 від 17.08.1984 року про народження, до внесення перших змін до нього, які мали місце 12.06.1990 року, українською мовою записане як « ОСОБА_7 », батька - « ОСОБА_7 » (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), а матері - « ОСОБА_7 » (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце -проживання: АДРЕСА_1 .
Внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_12 були обумовлені як виправленням помилок, допущених при його формуванні, так іншими обставинами (фактичним припиненням шлюбних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_18 (батьками Позивачки), а також можливістю перекладу прізвища « ОСОБА_6 » на українську мову як « ОСОБА_7 » чи « ОСОБА_8 »).
Після вступу у шлюб із ОСОБА_23 , що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_8 , виданим 01.03.2016 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №677 від 23.10.2004р., Позивачка взяла прізвище чоловіка ОСОБА_24 .
Тобто, померла ОСОБА_3 (спадкодавець) являється бабою Позивачки, яка, в свою чергу, набула право на спадкування за законом за правом представлення.
В зв`язку із відкриттям спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , Позивачка в порядку і строки, 16.01.2021 року звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Красношлика В. В. із заявою про прийняття спадщини, яким була зареєстрована відповідна спадкова справа за № 67068572, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 63195146 від 16.01.2021 року.
Згідно довідки № 89/01-16 від 17.08.2022 року, наданої приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик В.В., 16.01.2021 року За заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини заведена спадкова справа за № 2/201 після смерті ОСОБА_3 , станом на 17.08.2022 року ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Проте, приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Красношликом В.В. Позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру видано не було, у зв`язку із перебуванням 1/3 частини квартири, яка належала померлому ОСОБА_5 , під арештом.
Як було з`ясовано з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 267395870 від 25.07.2021 року, до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесений наступний запис про обтяження квартири:
Також встановлено, що арешт на 1/3 частину квартири, яка належала ОСОБА_5 , був накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Липенко М.М. від 05.08.2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2427, виданого 16.08.2001 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська. Вказана постанова державного виконавця була направлена разом із супровідним листом № 02-07/1088 від 20.08.2004 року для виконання Третій Дніпродзержинській державній нотаріальній конторі. Як вбачається із постанови державного виконавця від 05.08.2004 року, арешт накладався, а заборона на відчуження 1/3 частини квартири застосовувалася, для забезпечення збереження майна боржника для подальшої передачі стягувачу або реалізації.
Згідно резолютивної частини постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Липенко М.М. від 05.08.2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження: «1. Накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_5 , а саме 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 . 2. Заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_5 , а саме 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 . 3. Копію постанови направити на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника та сторонам. 4. Постанова може бути оскаржена в Заводському суді в 10-ти денний строк з моменту її одержання».
Згідно резолютивної частини рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 16.08.2001 року у справі № 2-2427 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, яке складено російською мовою, (мовою оригіналу): «взыскать алименты ежемесячно с ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уроженца г. Днепродзержинска, на содержание дочерей ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , в размере 1/3 части всех видов заработной платы, но не менее 1/2 части необлагаемого минимума доходов граждан в пользу ОСОБА_2 ».
Таким чином при внесенні до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт 1/3 частини квартири, яка належала ОСОБА_5 , державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. були допущені помилки, а саме: у по-батькові боржника, власника 1/3 частини квартири, замість ОСОБА_17 (згідно постанови державного виконавця) вказано ОСОБА_16 ; у підставі накладення арешту замість постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Липенко М.М. від 05.08.2004р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження вказано ухвала Заводського районного суду м. Дніпродзержинська № 2-2427 від 16.08.2004р.; у реквізитах постановленого Заводським районним судом міста Дніпродзержинська судового рішення у справі № 2-2427, замість рішення вказано ухвала, замість правильної дати винесеного рішення - 16.08.2001р. вказано 16.08.2004р..
З метою вирішення даної ситуації, Позивачка 14.07.2021 року звернулася до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою, в якій просила повідомити про причини арешту 1/3 частини квартири та вирішити питання його зняття.
При цьому, додатково роз`яснено Позивачці, що вона має право звернутися до суду за винесенням відповідного рішення про зняття арешту з майна.
Таким чином, орган державної виконавчої служби відмовився зняти арешт накладений його державним виконавцем на 1/3 частину квартири, яка належала померлому ОСОБА_5 , по вже давно завершеному виконавчому провадженню.
Тобто арешт 1/3 частини квартири не був свого часу знятий (припинений) державним виконавцем в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", помилково.
Отже, виконавче провадження, в рамках якого державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Липенко М.М. накладався арешт та оголошувалася заборона на відчуження 1/3 частини квартири, яка належала померлому ОСОБА_5 , знищене за спливом встановленого терміну його зберігання, в зв`язку із чим, державний виконавець органу Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не може винести постанову про зняття (припинення чинності) вказаного арешту.
З приводу виконання рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська у справі № 2-2427 від 16.08.2001 року вважаю за необхідне вказати, що згідно положень Сімейного кодексу України аліментні зобов`язання батьків перед їх дітьми є особистим майновим зобов`язанням, тобто нерозривно пов`язаними з особою кожного із батьків, яке не може бути виконане іншою особою та припиняється зі смертю (чи оголошення померлим) особи - боржника у такому зобов`язанні. До того ж, за загальним правилом, встановленим ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину лише до досягнення нею повноліття, а тому, із досягненням дитиною повноліття відповідний обов`язок батьків припиняється. Наразі, Позивачці - дочці ОСОБА_5 , з якого рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська у справі № 2-2427 від 16.08.2001 року присуджені до стягнення аліменти на її утримання, виповнилося 37 років, а її сестрі, - другій дочці ОСОБА_5 , - ОСОБА_10 - 31 рік. Таким чином, в будь-якому випадку обов`язок ОСОБА_5 зі сплати аліментів на утримання його дочок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 припинився (з підстав наведених вище), а відтак, рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська у справі № 2-2427 від 16.08.2001 року не може бути подане (пред`явлене) до примусового виконання і за ним державним (приватним) виконавцем не може бути розпочате виконавче провадження.
Більш того, встановлений законом строк на пред`явлення виконавчого документу - виконавчого листа у справі № 2-2427, виданого 16.08.2001 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська, до примусового виконання сплинув ще у 2007 році, тобто понад 15 років назад.
Проте, орган державної виконавчої служби на даний час не може вирішити питання про зняття арешту накладеного його державним виконавцем на 1/3 частину квартири.
25.01.2023 року за вих. № 25/01/2023-2 було направлено на адресу Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) адвокатський запит про надання інформації, в якому просив надати інформацію про виконавчі провадження, які були відкриті державними виконавцями Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (чи державними виконавцями правопопередників вказаного відділу державної виконавчої служби) з примусового виконання виконавчого листа у справі №2-2427, виданого 16.08.2001 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська.
Позивачка, як єдиний спадкоємець за правом представлення померлої ОСОБА_3 , яка в порядку і строки, подав заяву про прийняття спадщини, не має змоги оформити свої спадкові права зв`язку із наявним арештом і заборони на відчуження майна, належного на праві власності померлій. І це при тому, що на даний момент, майно, що знаходиться під арештом, фактично перебуває у користуванні та володінні Позивачки. До того ж, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 267395870 від 25.07.2021 року, на даний момент відсутні будь-які записи та інформація щодо накладення арешту чи оголошення заборони на відчуження квартири щодо її законного власника ОСОБА_3 .
Отже, Позивачка, як особа, що прийняла спадщину та вступила у володіння, спадковим майном, позбавлена можливості оформити належне їй право власності на спадкове майно.
У зв`язку із сформованою ситуацією, вважає, що даний арешт підлягає скасуванню судом, оскільки законних (правових) підстав для існування арешту (заборони) на майно померлої на даний час особи об`єктивно не існує.
Враховуючи фактичні обставини даної справи викладені вище, вважає, що права та законні інтереси Позивачки, як єдиного спадкоємця за правом представлення померлої ОСОБА_3 , яка в порядку і строки, подала заяву про прийняття спадщини, є порушеними, а тому підлягають захисту судом.
Позивачка з метою досудового врегулювання спору 14.07.2021 року зверталася до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою, в якій просила вирішити питання зняття арешту з 1/3 частини квартири. Проте, орган державної виконавчої служби не знайшов підстав для зняття арешту накладеного його державним виконавцем на 1/3 частину квартири, належну померлому ОСОБА_5 ;
А тому, зазначеним порушуються права власності позивачки на належне їй за законом і за відступленням на зазначену 1/3 частину квартири.
Позиція сторони відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце судових засідань повідомлена згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, під час підготовчого провадження та під час судового розгляду справи по суті, не з`явилась для участі у справі, заяв та клопотань не подавала, причину неявки суду не повідомила.
Крім того, відповідач не скористалася своїм правом та не подала в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження своєї позиції
Позиція сторони 3-ої особи.
3-я особа, будучи належним чином сповіщеним про дату, час та місце судових засідань повідомлений згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, участь у розгляді справи не прийняв, заяв та клопотань не подавав, причину неявки суду не повідомляв, своєї позиції щодо заявлених вимог не подавав, доказів не долучав.
Заяви, клопотання, процесуальні питання.
07 березня 2023 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся адвокат Проскурін Д.О., в інтересах позивача ОСОБА_1 , з позовною заявою до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) «про звільнення спадкового майна з-під арешту».
07 березня 2023 року протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано в провадження судді Івченко Т.П.
08 березня 2023 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області прийнято позовну заяву до розгляду в частині заявлених вимог у п.6 прохальної частини та справу відкрито в порядку загального позовного провадження.
14 березня 2023 року адвокат Проскурін Д.О., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , подав заяву про витребування доказів.
14 березня 2023 року Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду зазначену заяву передано до розгляду судді Івченко Т.П.
16 березня 2023 року Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області клопотання адвоката Проскуріна Д.О. задоволено.
29 березня 2023 року на електронну адресу суду на виконання Ухвали суду надійшла відповідь Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
05 квітня 2023 року на виконання ухвали судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 16 березня 2023 року приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Віктор Вікторович надіслав копію інформаційної довідки зі Спадкового реєстру.
20 квітня 2023 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області надіслали до суду запитувану інформацію, яка була долучена до матеріалів справи.
08 травня 2023 року адвокат Проскурін Д.О. подав до суду заяву, згідно до змісту якої просить відкласти підготовче судове засідання з метою ознайомлення з документами, що надійшли на виконання ухвали суду.
16 травня 2023 року адвокат Проскурін Д.О. подав до суду заяву про внесення виправлень у судове рішення.
17 травня 2023 року Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська у задоволенні заяви адвоката Проскуріна Д.О. відмовлено.
01 червня 2023 року адвокат Проскурін Д.О. подав до суду заяву про внесення виправлень у судове рішення.
01 червня 2023 року на електронну пошту суду від старшого державного виконавця Литвин-Олійник А., яка діє в інтересах Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло клопотання, згідно до змісту якого просить розглядати дану справу без участі їх представника.
02 червня 2023 року Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська у задоволенні заяви адвоката Проскуріна Д.О. відмовлено.
05 червня 2023 року від адвоката Проскуріна Д.О. надійшло клопотання про витребування доказів.
07 червня 2023 року Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська клопотання адвоката Проскуріна Д.О. задоволено повністю.
18 липня 2023 року від приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Віктора Вікторовича до суду надійшла копія спадкової справи № 2/2021, яка долучена до матеріалів справи.
20 липня 2023 року від адвоката Проскуріна Д.О. до суду надійшла заява, згідно до змісту якої просить провести підготовче судове засідання без його участі, просить закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті.
20 липня 2023 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області закрито підготовче провадження та справу призначено в судове засідання для розгляду по суті.
12 вересня 2023 року від адвоката Проскуріна Д.О. до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти розгляду справи заочно без участі відповідача та третьої особи, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.
Відповідач, ОСОБА_2 ,будучи належним чином сповіщеним про дату, час та місце судового розгляду, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, судові повістки - виклики направлялись відповідачці на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України, вважається доставленими, що підтверджується рекомендованими повідомленнями та довідками про доставлення SMS - повідомлень, які знаходяться в матеріалах справи та на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає причини неявки відповідача неповажними, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи відносно нього, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомив.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
Фактичні обставини встановлені судом.
Згідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_5 виданого Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, паспорт виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_15 .
ІНФОРМАЦІЯ_16 помер ОСОБА_5 , смерть якого зареєстрована 01 грудня 2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1317.
ІНФОРМАЦІЯ_17 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , смерть якого зареєстрована Заводським районний у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1228.
ІНФОРМАЦІЯ_20 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , смерть якої зареєстрована Заводським районний у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 74.
ІНФОРМАЦІЯ_21 народилася ОСОБА_11 , що підтверджено копією свідоцтва про її народження, серії НОМЕР_6 виданого міським ЗАГС м. Дніпродзержинська актовий запис № 2586 від 17 серпня 1984 року, у відповідності до даних зображеному в ньому, батьки «…отец ОСОБА_19 , мать ОСОБА_2 ….» - мовою оригіналу.
Дитина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , батьки батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_13 , згідно до:
- запису № 1 від 12 червня 1990 року, згідно до актового запису № 7 від 24 травня 1990 року, внесені зміну імені про дитину та матір в частині зміни прізвища ОСОБА_7 на ОСОБА_14 , а матір на ОСОБА_15 ;
- запису № 2 від 07 травня 2019 року, внесені зміни до імені батька в частині зміни прізвища з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , по батькові змінено з ОСОБА_16 на ОСОБА_17 ;
Повторно, 08 травня 2019 року отримано свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 видане Заводським районним у м. Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, за актовим записом № 2586 від 17 серпня 1984 року, з якого вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_21 народилася ОСОБА_11 , батьками якої зазначено: батько ОСОБА_25 , мати ОСОБА_26 .
23 жовтня 2004 року ОСОБА_11 зареєструвала шлюб із ОСОБА_23 , актовий запис № 677 від 23 жовтня 2004 року, змінив прізвище з ОСОБА_14 на ОСОБА_24 .
17 грудня 1997 року Відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому видано свідоцтво про право власності на житло квартира АДРЕСА_2 , як на право спільної власності на ім`я ОСОБА_4 , та членів його сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , згідно з розпорядженням (наказом) від 17 грудня 1997 року № 1346-С.
16 січня 2021 року зареєстрована у Спадковому реєстрі спадкова справа № 67068572, номер у нотаріуса 2/2021, приватним нотаріусом Красношлик В.В., спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_20 .
Реєстратором Другою кам`янською державною нотаріальною конторою, на підстав ухвали № 2-2427 від 16.08.2004 року Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області обтяжено 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_5 .
Згідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 серпня 2004 року, постанова винесена державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції Липенко М.М, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2427 виданого 16 серпня 2001 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за яким з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дітей.
Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 серпня 2001 року у справі № 2-2427 (суддя Литвиненко Ф.К.), стягнуто аліменти щомісячно з «… взыскать алименты ежемесячно с ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уроженца г. Днепродзержинска, на содержание дочерей ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , и Екатерины 25 декабря 1990 года рождения, в размере 1/3 части всех видом заработной платы, но не менее 1/2 части необлагаемого налогом минимума доходов граждан в пользу ОСОБА_2 …». Рішення набрало законної сили 17 вересня 2001 року, що відображено за замістом.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 267395870 від 25.07.2021 року сформованого адвокатом Проскуріним Д.О. відображає що арешт нерухомого майна, реєстр.номер обтяження 1263221 зареєстровано 30.08.2004 року на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_27 .

Факт звернення ОСОБА_1 до Заводського ВДВС у м. Кам`янське Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпро) підтверджено копією заяви ОСОБА_1 від 14.07.2021 року, відповіддю на звернення від 14.07.2021 року.

Як вбачається з Листа № 18749 від 14.07.2021 року Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 30.08.2004 року Другою кам`янською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження № 12 63221 арешт нерухомого майна, а саме, 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_5 , підстава обтяження: ухвала № 2-2427 від 16.08.2004 видана Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, реєстратор: Друга кам`янська державна нотаріальна контора; в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень та Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні дані про виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_5 ; у Відділу відсутні підстави для припинення обтяження майна ОСОБА_5

25.01.2023 року за вих. № 25/01/2023-2 було направлено на адресу Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) адвокатський запит про надання інформації.

З Листа № 03/12075 від 10.02.2023 року Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що згідно перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на примусовому виконанні у відділі не перебувають та не перебували виконавчі провадження по справі № 2-2427 від 16.08.2001 року виданої Заводським районним судом міста Дніпродзержинська відносно гр. ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що позивачка, як єдиний спадкоємець за правом представлення померлої ОСОБА_3 , яка подала заяву про прийняття спадщини, в теперішній час не має змоги оформити свої спадкові права зв`язку із наявним арештом і заборони на відчуження майна, належного на праві власності померлій, хоча на даний момент, майно, що знаходиться під арештом, фактично перебуває у користуванні та володінні Позивачки.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 267395870 від 25.07.2021 року, на даний момент відсутні будь-які записи та інформація щодо накладення арешту чи оголошення заборони на відчуження квартири щодо її законного власника ОСОБА_3 .

Отже, Позивачка, як особа, що прийняла спадщину та вступила у володіння, спадковим майном, позбавлена можливості оформити належне їй право власності на спадкове майно, а тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Норми права застосовані судом, висновки та мотиви ухвалення рішення.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV).

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення та припинення правовідношення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

При цьому, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 79 ЦПК України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

У рішенні Конституційного суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Відповідно ст. 317 ЦК, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного «панування» власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 15 ЦК України: 1.кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; 2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦК України, Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як передбачено ч. 1 ст. 1217 ЦК України, - спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1265 ЦК України - у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Частино 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Стаття 1 ЦПК України, передбачає завдання цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, що передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 82 передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників, а обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що передбачено ч. 1 ст. 89 ЦПК України.

Обов`язковою умовою для набуття будь-якою особою права та підстав на звернення до суду із позовом, є наявність у зазначеної сторони прав, інтересів та свобод, які існують та які порушені, невизнані або оспорювані, що узгоджується з приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частин першої, другої, третьої та четвертої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії).

Згідно із статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» - Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Звертаючись із позовом про звільнення спадкового майна з під-арешту адвокат Проскурін Д.О., діючи як представник позивача ОСОБА_1 , зазначає, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею після померлих співвласників квартири АДРЕСА_2 , з якими вона має родинні зв`язки, і обмежена у праві реалізації такого права, з підстав виявленого обтяження на зазначену квартиру, при отриманні витягу з державного реєстру.

Для набуття будь-якого права в передбаченому законом порядку, в тому числі і в порядку спадкування, у склад спадщини спадкодавця повинно входити ті права та обов`язки спадкодавця, які він мав на час своєї смерті, тобто на час відкриття спадщини.

Як встановлено під час судового розгляду, на підтвердження реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 , стороною позивача надано копію Свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1997 року видане Відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому згідно до якого право власності на житло квартиру АДРЕСА_2 , як на об`єкт право спільної власності оформлено на ім`я ОСОБА_4 , та членів його сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , згідно з розпорядженням (наказом) від 17 грудня 1997 року № 1346-С.

Як вбачається з наданих документів, виданих українськими державними установами, прізвище згаданих осіб, яке на російській мові записане як « ОСОБА_6 », « ОСОБА_6 », перекладалося на українську мову як « ОСОБА_7 », « ОСОБА_7 » або « ОСОБА_8 », « ОСОБА_8 ». Тобто, в даному випадку, прізвища « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_8 », зазначені в офіційних документах, належить одним і тим самим особам.

Батько Позивачки - ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в зв`язку із чим в цей день відкрилася спадщина, що складалася із 1/3 частини квартири. Заповіту ОСОБА_5 не складав. Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не відкривалася. Після померлого ОСОБА_5 , спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Батьки ОСОБА_5 - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги, які постійно проживали разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини, та в подальшому по день своєї смерті, прийняли спадщину, яка складалася із 1/3 частини квартири.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 правомірно та на законних підставах, в порядку спадкування за законом, набули право приватної спільної сумісної власності на квартиру у рівних частинах, тобто по 1/2 частині кожний.

Дід Позивачки - ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку із чим в цей день відкрилася спадщина, що складалася із 1/2 частини квартири. Заповіту ОСОБА_4 не складав. Дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини, та в подальшому по день своєї смерті, вважається такою, що прийняла спадщину, яка складалася із 1/2 частини квартири. Таким чином, ОСОБА_3 правомірно та на законних підставах, в порядку спадкування за законом, набула право приватної власності на всю квартиру.

Баба Позивачки - ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в зв`язку із чим в цей день відкрилася спадщина, що складалася із квартири. Заповіту ОСОБА_3 не складала. У відповідності до ч.І ст. 1266 Цивільного кодексу України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони-були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення).

Фактами, що підтверджують родинний зв`язок між Позичкою та померлими ОСОБА_4 (дід Позивачки), ОСОБА_3 (баба Позивачки) та ОСОБА_5 (батько Позивачки) є: витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження за № 7 сформований 13.04.2018 року, наданий Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, де у відомостях про дитину зазначено: ОСОБА_5 , у відомостях про батька - ОСОБА_4 , а у відомостях про матір - ОСОБА_3 . По архіву Відділу значиться актовий запис про народження за № 663 від 03.07.1962 на гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який складено російською мовою; прізвища дитини та батька російською мовою зазначені як « ОСОБА_6 », матері « ОСОБА_6 »; при внесенні 17.06.2010 року вказаного актового запису до Державного реєстру актів цивільного стану громадян прізвища дитини та батька українською мовою внесені як « ОСОБА_8 », а матері - « ОСОБА_8 ». У паспорті громадянина України ОСОБА_5 серія НОМЕР_5 , виданого 04.09.1996 року Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській області, прізвище ОСОБА_5 на російській мові зазначене як « ОСОБА_6 ». Крім того, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , які зазначені у як батьки ОСОБА_5 мають такі ж ім`я та по-батькові як і ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , і останні постійно, до дня своєї смерті, проживали за тією самою адресою, що і - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 ; повторним свідоцтвом про народження Позивачки - ОСОБА_11 , серія НОМЕР_6 , видане 12.06.1990 року Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, яке складено російською мовою, де в графі батьки записано: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_2 ; повторним свідоцтво про народження Позивачки - ОСОБА_11 , серія НОМЕР_7 , видане 08.05.2019 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, де в графі батьки записано: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_2 ; повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 6 в якому за запитом дитина - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , міститься наступна інформація: реєстрація актового запису про народження: відомості про запис: номер актового запису: 2586, дата складання: 17 серпня 1984р., орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав запис: Заводський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області; відомості про дитину: ОСОБА_12 , стать: жіноча, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження: УРСР, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ; відомості про батька: ОСОБА_5 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; відомості про матір: ОСОБА_13 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; підстава запису відомостей про батька: Відділ загс Дніпродзержинського міськвиконкома, запис акта про шлюб № 224 від 26.03.1983 року; виправлення, внесені до відомостей актового запису: запис № 1: тип змін: внесення відомостей про зміну імені, відомості про зміни актового запису внесено до Реєстру: 14 липня 2010р. реєстратором Заводський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, дата внесення зміни: 12 червня 1990р., суть змін: відомості про дитину: прізвище ОСОБА_7 змінено на ОСОБА_14 , відомості про матір: прізвище ОСОБА_7 змінено на ОСОБА_15 ; запис № 2: тип змін: зміна, відомості про зміни актового запису внесено до Реєстру: 07 травня 2019р. реєстратором Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, дата внесення зміни: 07 травня 2019р., суть змін (зокрема): відомості про батька: прізвище ОСОБА_7 змінено на ОСОБА_8 , по батькові ОСОБА_16 змінено на ОСОБА_17 .

Отже, наведені відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян свідчать про те, що прізвище дитини ОСОБА_12 , щодо якої внесений актовий запис за № 2586 від 17.08.1984 року про народження, до внесення перших змін до нього, які мали місце 12.06.1990 року, українською мовою записане як « ОСОБА_7 », батька - « ОСОБА_7 » (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), а матері - « ОСОБА_7 » (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце -проживання: АДРЕСА_1 .

Внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_12 були обумовлені як виправленням помилок, допущених при його формуванні, так іншими обставинами, фактичним припиненням шлюбних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_18 (батьками Позивачки), а також можливістю перекладу прізвища « ОСОБА_6 » на українську мову як « ОСОБА_7 » чи « ОСОБА_8 ».

Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за № 3/194 97 від 25.11.2019р., виданій ТОВ «ЄРЦ КП», ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 постійно, до дня своєї смерті, проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, дані письмових доказів у сукупності із даними, що містяться у Повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 6 сформованому 20.11.2021р., та листі Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 2544/20.23-30 від 30.11.2021р., підтверджують той факт, що в різних документах, виданих українськими державними установами, прізвище згаданих осіб, яке на російській мові записане як « ОСОБА_6 », « ОСОБА_6 », перекладалося на українську мову як « ОСОБА_7 », « ОСОБА_7 » або « ОСОБА_8 », « ОСОБА_8 ».

Таким чином, померла ОСОБА_3 (спадкодавець) є бабою Позивачки, яка, в свою чергу, набула право на спадкування за законом за правом представлення.

В зв`язку із відкриттям спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , Позивачка в порядку і строки, 16.01.2021 року звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Красношлика В. В. із заявою про прийняття спадщини, яким була зареєстрована відповідна спадкова справа за № 67068572, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 63195146 від 16.01.2021 року.

Згідно довідки № 89/01-16 від 17.08.2022 року, наданої приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик В.В., 16.01.2021 року За заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини заведена спадкова справа за № 2/201 після смерті ОСОБА_3 , станом на 17.08.2022 року ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 267395870 від 25.07.2021 року, вбачається, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесений наступний запис про обтяження квартири:

Тип обтяження: арешт нерухомого майна; Реєстраційний номер обтяження: 1263221; Зареєстровано: 30.08.2004 07:14:39 за № 1263221; реєстратором: Друга кам`янська державна нотаріальна контора, 51937, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, пр-т Наддніпрянський, 1-г, ; Підстава обтяження: ухвала, 2-2427, 16.08.2004, Заводський районний суд м. Дніпродзержинська; Об`єкт обтяження: квартира, 1/3 частина, адреса: АДРЕСА_1 ; Власник: ОСОБА_5 , Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; Заявник: Нотаріус Бурдік С.С.

Також встановлено, що арешт на 1/3 частину квартири, яка належала батькові позивачки, ОСОБА_5 , був накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Липенко М.М. від 05.08.2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2427, виданого 16.08.2001 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська. Вказана постанова державного виконавця була направлена разом із супровідним листом № 02-07/1088 від 20.08.2004 року для виконання Третій Дніпродзержинській державній нотаріальній конторі. Як вбачається із постанови державного виконавця від 05.08.2004 року, арешт накладався, а заборона на відчуження 1/3 частини квартири застосовувалася, для забезпечення збереження майна боржника для подальшої передачі стягувачу або реалізації.

З метою вирішення даної ситуації, Позивачка 14.07.2021 року звернулася до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою, в якій просила повідомити про причини арешту 1/3 частини квартири та вирішити питання його зняття.

Листом № 18749 від 14.07.2021 року Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомив Позивачці, що згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 30.08.2004 року Другою кам`янською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження № 12 63221 арешт нерухомого майна, а саме, 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_5 , підстава обтяження: ухвала № 2-2427 від 16.08.2004 видана Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, реєстратор: Друга кам`янська державна нотаріальна контора; в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень та Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні дані про виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_5 .

Отже, виконавче провадження, в рамках якого державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Липенко М.М. накладався арешт та оголошувалася заборона на відчуження 1/3 частини квартири, яка належала померлому ОСОБА_5 , знищене за спливом встановленого терміну його зберігання, в зв`язку із чим, державний виконавець органу Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не може винести постанову про зняття (припинення чинності) вказаного арешту.

Частиною 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому відповідно до ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України.

У силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, беручи до уваги, що третя особа позбавлена можливості зняти арешт, у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження знищені; накладений арешт у 2004 році на 1/3 частину квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому батькові позивачки, щодо виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська № 2-2427 від 16.08.2004р, на теперішній час не є актуальним, проте позбавляє права позивача на оформлення прав власності в порядку спадкування, інших спадкоємцев не виявлено, суд вважає, що позовні вимоги в частині звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У справі Bellet v.France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) «про звільнення спадкового майна з-під арешту» - задовольнити в повному обсязі.

Спадкове майно ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , запис про який внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Другою кам`янською державною нотаріальною конторою (реєстраційний номер обтяження: 1263221; зареєстровано: 30.08.2004) на підставі ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська № 2-2427 від 16.08.2004р. (постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Липенко М.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.08.2004р.) - звільнити з-під арешту.

Роз`яснити, що рішення суду про звільнення майна з-під арешту є підставою внесення/виключення відомостей до/з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку встановленим Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;

третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса), , юридична адреса реєстрації: 51925, область Дніпропетровська, місто Кам`янське, вулиця Васильєвська, будинок № 64.

Суддя Івченко Т. П.