ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 травня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/129/23

Головуючий у першій інстанції - Меженнікова С. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/748/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , що діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Іванівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, Чернігівський міський відділ державної виконавчої реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 , що діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 , на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , що діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, Чернігівського міського відділу державної виконавчої реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про встановлення факту батьківства, -

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23.03.2023 позовну заяву неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені якого діє законний представник - ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, Чернігівського міського відділу державної виконавчої реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про встановлення факту батьківства повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , що діє як законний представник ОСОБА_2 , просить ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23.03.2023 скасувати та повернути справу до Чернігівського районного суду для нового розгляду по суті позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач є малолітньою особою; законодавством, зокрема ч. 1 ст. 59, 64 ЦПК України гарантовано здійснення прав неповнолітньою особою через свого представника з урахуванням його обмеженої дієздатності, в тому числі права на захист та право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав, яке з урахуванням положень ст. 30 ЦК України та ст. 47 ЦПК України, може бути реалізоване через законного представника.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2023 року ОСОБА_1 діючи як законний представник (мати) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо дитини ОСОБА_2 та внесення відповідних змін до актового запису про народження останнього.

Позовна заява підписана ОСОБА_1 , яка відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , виданого 27.02.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, серії НОМЕР_1 , є його матір`ю (а.с. 6).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, районний суд виходив з того, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є малолітнім, а тому не має процесуальної дієздатності на подачу позову про встановлення факту батьківства (не є особою з переліку, зазначеному в ч. 3 ст. 128 СК України), у зв`язку з чим визнав позовну заяву неподаною та повернув позивачеві.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, позаяк доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суд з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року). Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно з п. 1 частини 4 статті 185 ЦПК України, якою керувався суд повертаючи позовну заяву, заява повертається у випадку, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або посадовою особою, посадове становище якої не вказано.

Установлено, що позовна заява подана та підписана ОСОБА_1 , яка є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 .

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не є особою з переліку, зазначеному в ч. 3 ст. 128 СК України, не заслуговує на увагу, так як в даній статті передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю дитини, що і зроблено ОСОБА_1 .

Зазначення у позовній заяві, що позивачем у даній справі є малолітній ОСОБА_2 , за умови подання і підписання позову його матір`ю ОСОБА_6 , не є підставою для повернення позовної заяви.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції виявив надмірний формалізм та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, така ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою.

Отже, ухвала Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , що діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 , на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2023 року - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді О.І. Онищенко

Н.В.Шитченко