Провадження № 22-ц/802/1057/23 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Здрилюк О. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Черняк О. В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 адвоката Спас Юлії Олександрівни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду в із позовом до відповідачів про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги обґрунтовує тим, що після смерті матері залишилася спадщина, зокрема, земельна частка (пай) площею 2,29 га відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №019666 від 28.05.1996 року.

Вказує, що спадкоємцями першої черги є вона та відповідачі. При цьому, вона на час відкриття спадщини із спадкоємцем не проживала. Водночас, на момент смерті з матір`ю з останньою проживала ОСОБА_5 і вона вважала, що саме сестра успадкувала земельну частку пай.

В червні 2022 року вона зустрілася з ОСОБА_5 , яка повідомила їй, що не успадкувала зазначену частку. Після цього, вона з відповідачами домовилася, що успадкує земельну ділянку та в подальшому подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Однак, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через пропуск шестимісячного терміну.

Зазначає, що об`єктивною причиною неприйняття нею спадщини є те, що вона була переконана в тому, що спадщину прийняла сестра, яка проживала на день смерті із померлою ОСОБА_6 ..

Вважає, що наведені нею причини є поважними, у зв`язку з чим просить визначити додатковий строк для подання заяви в контору про прийняття спадщини.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_4 адвокат Спас Ю. О. подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, зазначає, що на юридичну необізнаність позивачки вплинули позитивні родинні відносини з мамою, ускладнення усіх життєвих процесів введенням всеукраїнського карантину, який створив труднощі у тому числі й у цьому процесі спадкування, що призвело до необізнаності щодо наявності заповіту та введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року. Просить скасувати рішення у цій справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_4 та представника позивача ОСОБА_2 , які апеляційну скаргу підтримали, пояснення відповідача ОСОБА_3 , який апеляційну скаргу підтримав, апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд зробив висновок, що позивач не навела суду жодної поважної причини, пов`язаної з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили їй звернутися до нотаріуса понад 22 роки із заявою про прийняття спадщини, таким чином не має правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому, відмовляючи в позові, керувався нормами статей 1270, 1272 ЦК України 2004 року.

Апеляційний суд з таким висновком суду не погоджується.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_1 від 22.09.2000 року (а.с. 9).

Листом від 10.10.2022 року державного нотаріуса Любомльської державної нотаріальної контори позивача було повідомлено про неможливість отримання свідоцтва про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що згідно ст. 1272 ЦК України, позивач пропустила строк для прийняття спадщини, тому їй рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини (а.с. 11).

Частина перша статті 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частинами першою, третьою статті 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини.

Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року, а у разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Статтею 549 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частиною першою ст. 550 ЦК Української РСР 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Цей строк може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що позивачка ОСОБА_4 відповідно до ст. 549 Української РСР 1963 року прийняла спадщину, що, зокрема, підтверджується довідкою Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області №665 від 15.07.2022 року (а.с. 10) та не заперечується відповідачами іншими спадкоємцями.

Установивши, що спадщина після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась до введення в дію ЦК України 2004 року, суд першої інстанції без урахування положень частин четвертої, п`ятої Прикінцевих та перехідних положень, безпідставно застосував до цих правовідносин норми статей 1270, 1272 ЦК України 2004 року, які застосуванню не підлягали, і не застосував норми ЦК Української РСР 1963 року, які підлягали застосуванню.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, але при цьому дійшов помилкових висновків щодо підстав для такої відмови, оскільки нормами Цивільного кодексу 1963 року не було передбачено надання спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини, підстав для задоволення позову немає.

З урахуванням того, що позивачка ОСОБА_4 прийняла спадщину шляхом вступу в управління майном померлої, нею було обрано не той спосіб захисту своїх прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права необхідно скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 адвоката Спас Юлії Олександрівни задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2023 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2023 року.

Головуючий

Судді :