Ухвала

22 травня 2023 року

м. Київ

справа № 607/11581/21

провадження № 61-6352ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат адвокат Іщук Костянтин Валентинович, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Березій Зінаїди Анатоліївни, державного підприємства «Сетам», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг», акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про визнання незаконним та скасування результатів електронних торгів, скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2023 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Іщук К. В. подав касаційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 березня 2023 року (повний текст складено 20 березня 2023 року) у цивільній справі № 607/11581/21.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

І. Щодо підстав касаційного оскарження

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)

статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 підставою касаційного оскарження зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Разом із тим заявник не конкретизує норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Отже, наразі, заявником належним чином не виконані вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

ІІ. Щодо сплати судового збору

Заявником в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

1) визнати незаконними та скасувати результати електронних торгів (протокол № 522274 від 19 січня 2021 року, лот №459396), що відбулись 19 січня 2021 року з продажу майна (земельної ділянки, кадастровий номер: :10:001:0672, площею 0,06 га, за адресою:

АДРЕСА_1 ), що належала на праві власності ОСОБА_1 ;

2) скасувати рішення приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Березій З. А. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58165919 від 17 травня 2021 року 15:07:39 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 (номер запису про право власності: 41972703) на земельну ділянку кадастровий номер: :10:001:0672, площею 0,06 га, за адресою:

АДРЕСА_1 ) витребувати у ОСОБА_2 із незаконного володіння земельну ділянку кадастровий номер: :10:001:0672, площею 0,06 га, за адресою:

АДРЕСА_1 , відновивши запис про право власності на дану земельну ділянку за ОСОБА_1 .

Отже позовні вимоги складаються з однієї вимоги майнового характеру (витребування земельної ділянки) та двох вимог немайнового характеру (визнання незаконними і скасування результатів електронних торгів та скасування рішення державного реєстратора).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 14 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2022 року залишено без змін, поновлено дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2022 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

У позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна (пункт 2 частини першої статті 176 ЦПК України.)

Отже ціна позову у розглядуваній справі за вимогами про витребування майна (земельної ділянки) має визначатися його вартістю.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).

Аналіз ЄДРСР свідчить, що апеляційний суд в оскаржуваній постанові вказував, що ринкова вартість спірної земельної ділянки становить

115 630 грн.

Відомості про іншу вартість спірного майна в розпорядженні Верховного Суду наразі відсутні.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час подання позову) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час подання позову) за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

З урахуванням наведених обставин та виходячи із того, що позов було подано до суду у 2021 році, розмір судового збору за подану касаційну скаргу становить 5 944,60 грн (із розрахунку (115 630 грн х 1% + 908 грн + 908 грн х 200%, де 115 630 грн це оспорювана сума, 908 грн - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року).

Натомість заявником сплачено судовий збір в сумі 2 312,60 грн.

Розмір недоплати складає 3 632 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір».

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:

1) надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав), з урахуванням роз`яснень викладених в цій ухвалі. У разі посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України зазначити норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Копії уточненої касаційної скарги мають бути надані відповідно до числа учасників справи;

2) надання суду документу, що підтверджує доплату судового збору в розмірі 3 632 грн.

Згідно частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат адвокат Іщук Костянтин Валентинович, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 березня 2023 року у справі № 607/11581/21 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович