Справа № 454/1882/16-ц Головуючий у 1 інстанції Веремчук О.А.
Провадження № 22-з/811/127/23 Доповідач в 2-й інстанції Ніткевич А. В.
УХВАЛА

17 травня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Чернявського Руслана Івановича про забезпечення позову у справі за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - Чернявського Руслана Івановича та ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_3 про визнання об`єкта будівництва спільною сумісною власністю подружжя, встановлення часток подружжя та визнання прав і обов"язків співзабудовника, а також за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , третіх осіб Сокальської міської ради та виконавчого комітету Сокальської міської ради про визнання права власності та визнання прав і обов"язків співзабудовника,-

встановив:

В провадженні Львівського апеляційного суду знаходиться цивільна справа за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Чернявського Руслана Івановича та ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 січня 2022 року.

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 21 січня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_3 про визнання об`єкта будівництва спільною сумісною власністю подружжя, встановлення часток подружжя та визнання прав і обов"язків співзабудовника - задоволено частково.

Визнано 1/2 ідеальну частину незданого в експлуатацію житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , частки яких в даному майні є рівними.

Визнано за ОСОБА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 , права та обов`язки забудовника на 1/2 ідеальну частину закінченого, але не зданого в експлуатацію житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в тому числі право здачі та введення в експлуатацію, подання декларації про готовність об`єкта, право на державну реєстрацію права власності житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, право на відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку.

В задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів відмовлено.

Позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , третіх осіб Сокальської міської ради та виконавчого комітету Сокальської міської ради про визнання права власності та визнання прав і обов"язків співзабудовника - задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 права і обов`язки співзабудовника в 1/2 частині житлового будинку по АДРЕСА_1 у тому числі право здачі та введення об"єкта нерухомого майна в експлуатацію, подання декларації про готовність об"єкту, право на державну реєстрацію права власності житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, право на відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку.

Визнано за ОСОБА_3 право на 1/2 ідеальну частину житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Апеляційне провадження у дані справі відкрито ухвалами Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2022 року та 10 травня 2022 року. Витребувано із Сокальського районного суду Львівської області цивільну справу № 454/1882/16-ц.

08.05.2023 цивільна справа № 454/1882/16-ц надійшла на адресу апеляційного суду.

15.05.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Чернявський Р.І. подав заяву про забезпечення позову, просить вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт, шляхом встановлення заборони відчуження, проведення будь яких ремонтних робіт, внесення змін у конструктивні елементи, змін щодо перепланування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 порушує право на володіння, користування та розпорядження майном. Оскільки предметом спору є майнові вимоги стосовно визнання спільним майном відповідного нерухомого майна, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Зокрема, відповідач без згоди інших співвласників проводить реконструкцію будинку, замінив дах, змінює планування житлового будинку, тому такі дії є незаконними та у подальшому призведуть до неможливості здачі в експлуатацію житлового будинку. Просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відтак, розгляд заяви здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Перевіривши доводи заяви про забезпечення позову суд приходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У преамбулі постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У пункті 4 вказаної постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставність заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.

Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питання про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб,а також забороною вчиняти певні дії (п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 цієї статті).

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Із матеріалів цивільної справи встановлено, що предметом спірних правовідносин є майнові вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання об`єкта будівництва спільною сумісною власністю подружжя, встановлення часток подружжя та визнання прав і обов"язків співзабудовника.

Іншими словами, позовні вимоги напряму стосуються незданого в експлуатацію житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 ,як нерухомого майна.

Таким чином, житловий будинок, стосовно якого заявниці ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення, є предметом спору.

Відповідно до ст. 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Зважаючи на те, що із позовних вимог та оскаржуваного рішення слідує, що спірний житловий будинок не зданий в експлуатацію, доводи заяви, які зводяться до того, що інший учасник самовільно, без згоди інших співвласників проводить реконструкцію будинку, замінив дах, змінює планування такого, що у подальшому матиме значення у контексті здачі будинку в експлуатацію та впливатиме на виконання можливого рішення суду, заслуговують на увагу.

Так, статтями 316, 317, 319, 321, 328 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майно, які ним здійснюються на власний розсуд. Право власності є непорушним та ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За загальним правом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності має свої особливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. За вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майно, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить переконання про те, що будь які дії щодо спірного майна, до вирішення спору та набрання рішенням законної сили не є виправданими та дійсно впливатимуть на захист прав та законних інтересів учасників справи, а у подальшому можуть ускладнити виконання можливого рішення суду.

Таким чином, враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, стосовно нерухомого майна, та зважаючи на те, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позовних вимог не досліджується, оскільки питання обґрунтованості таких є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, колегія суддів приходить переконання, що з метою забезпечення реального та ефективного виконання можливого судового рішення, у тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, доводи заяви про необхідність забезпечення позову є обґрунтованими.

При цьому, колегія суддів враховує, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а учасники справи не позбавляються права користування майном, тому вказаний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження їх прав.

Також, забезпечення позову у такий спосіб не вплине на права і обов`язки осіб, які не є учасниками даної.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що запис про арешт рахунків чи майна унеможливлює розпорядження такими, відтакзабезпечення позову шляхом накладення арешту на відповідне майно унеможливить здійснення юридичних правочинів, реєстрації речових прав стосовно такого, як процесуальний захід, тому такий захід забезпечення позову, як заборона відчуження відповідного майна, фактично є дублюванням арешту, як виду забезпечення, що свідчить про відсутність правової підстави для окремого застосування такого та безпідставність вимог заяви у цьому контексті.

Натомість зважаючи на те, що проведення будь яких ремонтних робіт, внесення змін у конструктивні елементи, змін щодо перепланування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 може мати відповідне правому значення у майбутньому, про що зазначено вище, такі вимоги заяви про забезпечення позову є також підставними.

Враховуючи наведене, заяву про забезпечення позову представника ОСОБА_1 - Чернявського Руслана Івановича необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

При цьому, обов`язок суду застосувати зустрічне забезпечення передбачений лише у випадках, встановлених у ч. 3 ст. 154 ЦПК України, тому підстави для застосування зустрічного забезпечення у даній справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_1 - Чернявського Руслана Івановича про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на незданий в експлуатацію житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонити проведення будь яких ремонтних робіт, внесення змін у конструктивні елементи, змін щодо перепланування цього будинку.

У решті заяву залишити без задоволення.

Копію ухвали направити учасникам справи, а також для виконання до Сокальського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до примусового виконання - три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Боржник: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

Боржник: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Повний текст ухвали складений 17 травня 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник