рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/6425/21

Номер провадження 2/495/1630/2023

01 травня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Анісімової Н.Д.

при секретарі Коліниченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 07.12.2012 між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду розірвано шлюб. Від спільного шлюбу мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розлучення батьків залишився проживати з матір`ю ОСОБА_1 . Згідно судового наказу виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом 27.02.2018 року справа №495/903/18з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 лютого 2018 року до досягнення дитини повноліття. Зазначений судовий наказ в теперішній час перебуває у виконавчій службі на примусовому виконанні. Фактично в теперішній час з відповідача ОСОБА_2 стягуються щомісячно кошти в сумі 1197,5 гривень, починаючи з 01.01.2021 року. Аліменти, які стягують на утримання неповнолітнього сина в розмірі 50% прожиткового мінімуму відповідного віку не вистачає навіть на третину реальних витрат, які проводяться позивачкою щомісяця. З огляду на викладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь частину понесених додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у розмірі 10173,84 (десять тисяч сто сімдесят три) гривні 84 коп.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Анісімової Н.Д. від 09.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Позивачка та представник позивача захисник Єфименко Н.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача захисник Бережна Т.Г. в судове засідання не з`явився, сповіщений про час, дату та місце судового розгляду належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, причини неявки суду не повідомив. Однак, з пояснень представника відповідача ОСОБА_5 , вбачається, що вона заперечую проти задоволення позовних вимог позивачки.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. ч. 1, 3ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст.76, ч. 1 ст.80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За змістом вказаної норми, в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

В судовому засіданні встановлено, що 07.12.2012 між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду розірвано шлюб. Від спільного шлюбу мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розлучення батьків залишився проживати з матір`ю ОСОБА_1 . Згідно судового наказу виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом 27.02.2018 року справа №495/903/18з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 лютого 2018 року до досягнення дитини повноліття. Зазначений судовий наказ в теперішній час перебуває у виконавчій службі на примусовому виконанні. Фактично в теперішній час з відповідача ОСОБА_2 стягуються щомісячно кошти в сумі 1197,5 гривень, починаючи з 01.01.2021 року.

За навчання у ліцеї позивачкою щомісячно сплачено кошти, згідно квитанцій:

?№ 24 від 05.10.2019 року 60,00 грн.

?№ 24/КЗ від 05.10.2019 року 25,00 грн. (послуги банку).

?№ 43 від 21.12.2019 року 229,30 грн.

?№ 43/КЗ від 21.12.2019 року 25,00 грн. (послуги банку).

?Квитанція за січень 2020 року 160,68 грн.

?№ 101 від 22.02.2020 року 321,30 грн.

?№ 101/КЗ від 22.02.2020 року 25,00 грн. (послуги банку).

?№ 88 від 19.03.2020 року 161,00 грн.

?№ 88/КЗ від 19.03.2020 року 25,00 грн. (послуги банку).

?Квитанція за листопад 2020 року 185,49 грн.

?Квитанція за грудень 2020 року 286,60 грн.

?№ 4 від 17.02.2021 року 247,00 грн.

?Квитанція за березень 2021 року 153,50 грн.

?№ 7 від 20.05.2021 року 155,00 грн. (15,00 грн. комісія банку).

? № 0069261 від 10.06.2021 року 287,80 грн., а разом на загальну суму 2347,67 (дві тисячі триста сорок сім грн. 67 коп.) гривень.

Частиною 1ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 142 СК України передбачено, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням зібраних у справі доказів, з огляду на передбачений ст. 185 СК України обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 1/2 частина фактично сплачених нею додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у розмірі 10173,84 гривень.

Істотних обставин для стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі, меншому, ніж заявлено позивачкою, або звільнення від їх сплати, судом не встановлено.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

З змісту позовних заяв вбачається, що витрати позивачки на правничу допомогу адвоката у справі складають 3500, 00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування .

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 141, 142, 185 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини , задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 10173,84 (десять тисяч сто сімдесят три) грн. 84 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: