справа №176/517/23
провадження №2/176/326/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Кучми В.В.,

за участю секретаря с/з Ханіної М.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просив ухвалити судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Жовтоводськтепломережа» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2016р. по 01.02.2023р. у сумі 55974,14 грн., з яких: 53977,22 грн. сума основного боргу, 1204,16 грн. інфляційні нарахування, 792,76 грн. три відсотки річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що квартира АДРЕСА_1 є приватною власністю відповідача, яку він отримав у власність на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. За вказаною адресою на момент отримання Свідоцтва про право на спадщину існувала заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 1385,68 грн. з яких основний борг 1014,52 грн., інфляційні нарахування 277,63 грн. та три відсотки річних 93,53 грн. Отже, прийнявши у спадкування квартиру спадкодавця, відповідач також прийняв у спадкування і обов`язки, зокрема оплатити борг за комунальні послуги. Інформацію, щодо отримання відповідачем в спадщину квартиру за адресою АДРЕСА_2 підприємство дізналось лише 14 лютого 2023 року з заяви, наданої ОСОБА_1 . Комунальним підприємством «Жовтоводськтепломережа» на відповідача було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 Згідно із рішенням Жовтоводського міськвиконкому №410 від 29.11.2000р. функції по збору платежів від населення за послуги гарячого водопостачання та опалення перейшли від ВЖРЕО м. Жовті Води до КП «Жовтоводськтепломережа». Невиконання боржником зобов`язань по оплаті за централізоване опалення призвело до виникнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 складає 55974,14 грн. з яких заборгованість, що утворилась за спадкодавцем в розмірі 1385,68 грн. (з яких основний борг 1014,52 грн., інфляційні нарахування 277,63 грн. та три відсотки річних 93,53 грн.) та заборгованість, що накопичилась за період з 01.10.12017р. по 01.02.2023р. в розмірі 54588,46 грн., з яких основний борг 52962,70 грн., інфляційні нарахування 926,53 грн. та три відсотки річних 699,23 грн. Враховуючи, що в добровільному порядку заборгованість за надані послуги не погашається позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення.

Ухвалою від 23 березня 2023 року відкрито провадження по цивільній справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

05 квітня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позов, де останній просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову, відповідач посилається на те, що 11.03.2023 року ним сплачено заборгованість у розмірі 7171,00 грн. за період з 01.02.2023 28.02.2023. Крім того, стягувач не надав суду належного розрахунку заявленої до стягнення з боржника саме цієї заборгованості. Щодо заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2016 по 01.02.2023р., відповідач прийшов до висновку, що пройшов строк позовної давності на право вимоги на оплату заборгованості за цей період. До інфляційних нарахувань та 3% річних також застосовується загальна позовна давність, а з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану та відповідно до постанови КЬУ від 05 березня 2022 року №206 нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуг взагалі заборонено. Крім того, відповідач вважає, що сплачена ним заборгованість 7171 грн. не є підставою для переривання строку позовної давності, оскільки у квитанції про сплату вказано місяць, за який проводиться оплата та квитанція не мітить посилань на те, що відповідач, вносячи платіж, компенсує і борг.

Крім того, 11.04.2023 року від відповідача до суду надійшли письмові пояснення до відзиву на позовну заяву, де останній просив звернути увагу суду на те, що з 10 грудня 2019 року він перебуває на військовій службі та знаходиться у десантно-штурмових військах Збройних Сил України, має пільги на комунальні послуги, для здійснення своїх прав, ним надавалися документи на адресу позивача щодо вказаних пільг, але ці пільги не були враховані позивачем у розрахунку заборгованості.

10.04.2023 року від позивача судом отримано відповідь на відзив, де останній зазначив, що не погоджується з позицією відповідача, щодо застосування до спірної заборгованості строку позовної давності, оскільки вважає, що сплатою 11 березня 2023 року суми у розмірі 7171 грн. відповідач перервав строк позовної давності, оскільки незважаючи на зазначений у квитанції період оплати дана сума є вищою ніж сума, нарахована відповідачу у лютому 2023 року (1490,79), що свідчить про визнання відповідачем свого боргу на підставі ст..ст. 256,257,261,264 ЦК України.відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Окрім того, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином,застосування строку позовної давності з 01.01.2023 року є безпідставним, адже за вимогами з 02.04.2017 строк продовжується на строк дії карантину. Крім того, позивач звертає увагу на те, що ним припинено нарахування відповідачеві штрафних санкцій з березня 2020 року.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої у АДРЕСА_2 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.2018 року. (а.с.14-15)

Договору про надання послуг з централізованого опалення між сторонами не укладалось.

Відповідно до рішення Жовтоводського міськвиконкому №410/1 від 29.11.2000 року функції по збору платежів від населення за послуги гарячого водопостачання та опалення перейшли від ВЖРЕО м. Жовті Води до КП «Жовтоводськтепломережа» (а.с.16).

Будучи власником вищезазначеної квартири ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повній мірі сплачував за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. У зв`язку з цим утворилась заборгованість в сумі 55974,14 грн. з яких заборгованість, що утворилась за спадкодавцем в розмірі 1385,68 грн. (з яких основний борг 1014,52 грн., інфляційні нарахування 277,63 грн. та три відсотки річних 93,53 грн.) та заборгованість, що накопичилась за період з 01.10.12017р. по 01.02.2023р. в розмірі 54588,46 грн., з яких основний борг 52962,70 грн., інфляційні нарахування 926,53 грн. та три відсотки річних 699,23 грн.

Дана заборгованість підтверджується розрахунками заборгованості по о/р № НОМЕР_1 (а.с.6-10).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Обов`язок власника квартири оплачувати послуги з централізованого опалення, передбачений статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно з якою споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно статей 7,9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Статтями 19,25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Так, власником спірної квартири до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була ОСОБА_2 . Спадкоємцем останньої став її син ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.10.2018 року.

За змістом ст.ст.1216,1218 ЦК України (норми Цивільного Кодексу застосовуються у редакції, чинній на час спірних правовідносин) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.1-2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, зобов`язання з повернення заборгованості за комунальними-платежами включається до складу спадщини. Строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Вказані норми ЦК України встановлюють застережливий строк для пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а саме: шість місяців від дня настання строку вимоги.

При цьому, суд зауважує, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, стаття 1281 ЦК України визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, з пропуском якого кредитор повністю втрачає право вимоги до спадкоємця за боргами спадкодавця.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, провадження №14-53цс18 та застосовуються у спорах, предметом яких є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, зокрема у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №635/7285/14-ц, провадження №61-4685св18.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент смерті спадкодавця заборгованість за спожиті послуги складала 1385,68 грн., включаючи основний борг, інфляційні та відсоткові нарахування, тобто вказана заборгованість була утворена матір`ю відповідача за її життя та підлягала б відшкодуванню спадкоємцем у порядку, визначеному статтею 1282 ЦК України.

В подальшому відповідна заборгованість була утворена саме відповідачем, оскільки витрати по утриманню вказаного майна покладаються на спадкоємця з часу відкриття спадщини, тобто відповідна заборгованість відповідача за період з 01.10.12017р. по 01.02.2023р. складає суму 54588,46 грн., з яких основний борг 52962,70 грн., інфляційні нарахування 926,53 грн. та три відсотки річних 699,23 грн.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі №758/8549/15-ц (провадження №61-8438св18) зроблено висновок по застосуванню статті 1281 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) і зазначено, що «вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса».

Так, як вбачається з матеріалів справи свідоцтво про право на спадщину за законом було видано відповідачу ОСОБА_1 11.10.2018 року.

Однак, у позовній заяві позивач зазначив, що не знав та не міг знати про прийняття спадщини відповідачем 14 лютого 2023 року, коли останній звернувся до підприємства з заявою про переоформлення особового рахунку на своє ім`я та надав відповідні документи.

Таким чином, строк пред`явлення вимоги до спадкоємця необхідно відраховувати саме з 114 лютого 2023 року, тобто на момент розгляду справи дані строки ще не пропущені.

Однак, як зазначалося вище, чинним законодавством України передбачено певний порядок, як сплати боргів спадкоємцями, так і звернення кредиторів спадкодавця до спадкоємців з вимогою погасити борг.

В матеріалах справи відсутні відомості про звернення позивача із відповідною вимогою до нотаріуса або спадкоємця безпосередньо.

Крім того, аналізч. 2 ст.1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку.

Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно.

За таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за надані послуги у сумі 1385,68 грн., що виникла за життя спадкодавця не можуть бути задоволені.

В той же час, враховуючи, що відповідачем ОСОБА_1 , як власником успадкованої квартири, також не було здійснено жодного платежу з метою погашення власної заборгованості, яка виникла внаслідок фактичного споживання ним послуг з централізованого опалення, а сума у розмірі 7171,00 грн., яка була сплачена відповідачем не ввійшла у розрахунок заборгованості позивача, як сума, сплачена останнім на погашення заборгованості, до суми заборгованості, яка нарахована позивачем підлягає застосуванню строк позовної давності 3 роки, який заявлений відповідачем.

У відповідності зі ст. 256 ЦК України 2003 року, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому як за ст. 71 ЦК України 1963 року, так і за ст. 257 ЦК України 2003 року загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Передбачених же ст.ст. 78, 79 ЦК України 1963 року підстав для зупинення чи переривання перебігу строків позовної давності у даному випадку не вбачається, і про такі підстави, як і про поновлення строку давності позивачем не заявлено.

У відповідності зі ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність також переривається у разі пред`явлення особою позову до одного або кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Однак, згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі (а у даному випадку відповідач у своїй заяві просив її застосувати а.с.81).

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, задоволенню підлягає сума заборгованості відповідача за період з березня 2020 року до 01 лютого 2023 в сумі 33845,27 грн. з якої необхідно відняти суму 5680,21 грн. сума, яка надлишково сплачена відповідачем за лютий 2023 року (7171-1490,79=5680,21). Суд звертає увагу на те, що за цей період позивач не нараховував відповідачеві штрафні санкції.

З урахуванням викладеного сума заборгованості за теплопостачання, яка підлягає до стягнення з відповідача складає 28 165,06 грн.(33845,27-5680,21=28165,06).

При цьому, суд не бере до уваги твердження відповідача, що розрахунок заборгованості повинен бути виконаний позивачем з урахуванням пільг, яким він користується, як військовослужбовець, оскільки він не надав доказів того, що звертався до позивача із вимогою про застосування таких пільг при розрахунку заборгованості та надавав останньому необхідні у цьому випадку документи.

Отже, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача у вищевказаному розмірі.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позову КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР, на користь останнього з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду у розмірі (28 165,06 грн. - задоволена сума х 2684 грн. - сума сплаченого судового збору : 55974,14 грн. - ціна позову) = 1350,53 грн.

Керуючись ст. ст.81, 141, 263, 265, 268, 273, ЦПК України

У Х В А Л И В:

Позов Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради, , розрахунковий рахунок IBAN: НОМЕР_3 відкритий в АТ «АКБ «КОНКОРД» МФО 305482, вул. 8-го Березня, 42, м. Жовті Води Дніпропетровської обл., 52204, заборгованість за послуги з централізованого опалення за період березня 2020р. по лютий 2023 року в сумі 28 165,06 грн .

У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради, , розрахунковий рахунок IBAN: НОМЕР_3 відкритий в АТ «АКБ «КОНКОРД» МФО 305482, вул. 8-го Березня, 42, м. Жовті Води Дніпропетровської обл., 52204, судові витрати в сумі, які складаються із судового збору, сплаченого позивачем за подачу позову до суду в сумі 1350,53 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 22 травня 2023 року.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області В.В. КУЧМА