Справа № 214/156/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 жовтня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , подану його представником ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , про зменшення розміру аліментів, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій просить: звільнити його частково від сплати заборгованості за аліментами на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виникла на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року у справі №214/9079/14-ц, зменшивши таку заборгованість на 100000 грн.; зменшити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року у справі №214/9079/14-ц з 1/4 частини зі всіх видів доходів (заробітку) до 1/6 частини зі всіх видів доходів (заробітку).

В обґрунтування пред`явлених вимог зазначив наступне. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.01.2015р. (справа №214/9079/14-ц) з позивача по даній справі на користь відповідачки по даній справі (на час ухвалення рішення про стягнення аліментів мала прізвище ОСОБА_7 ) були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів на утримання дитини сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний факт не потребує підтвердження, адже дане рішення суду міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень України. Під час розгляду справи щодо стягнення аліментів, як і під час розгляду справи щодо позбавлення позивача по даній справі батьківських прав щодо сина сторони дійшли усної домовленості, що позивач по даній справі не буде сплачувати аліменти, оскільки відповідачці по даній справі «нічого не потрібно від нього». Проте як виявилось в подальшому, відповідачка за даним позовом все ж таки подала виконавчий лист на виконання, тому позивач періодично сплачував аліменти, та з нього такі аліменти періодично утримувались. Якщо відповідачка за даним позовом буде заперечувати цей факт, він буде доведений матеріалами виконавчого провадження, про витребування яких буде подана відповідна заява про витребування доказів. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам позивач має заборгованість в розмірі 223 790,50 грн., що підтверджується вказаним розрахунком. Таку заборгованість позивач за даним позовом не зможе виплатити, тому вимушений просити суду зменшити таку заборгованість з огляду на наступне. Позивач тривалий час не міг знайти роботу, мав нестабільний заробіток. Аліменти сплачувались як тільки позивач отримував дохід. Позивач цілком розуміє, що він повинен сплачувати аліменти на утримання свого сина, проте не завжди мав можливість це робити. Відповідно до ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. В даному випадку іншою обставиною, що має істотне значення, є саме відсутність можливості у позивача заробляти та те, що в теперішній час на утриманні у позивача є ще одна дитина. Так, 11 червня 2016 року позивач уклав шлюб із третьою особою по справі, про що Саксаганським районний у місті Кривому Розі відділом РАЦСу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис за №227. Від шлюбу із третьою особою по справі позивач має сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом із позивачем по справі та третьою особою. Наведені факти підтверджуються свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження. За таких обставин позивачу вкрай важко сплачувати аліменти на утримання дитини від першого шлюбу, аліменти на утримання дитини від другого шлюбу та заборгованість зі сплати аліментів. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. За таких обставин позивач просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів з 1/4 частини зі всіх видів доходу до 1/6 частини зі всіх видів доходу.

Відповідачка не погодившись з вимогами позивача подала відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого зазначено наступне. Вважає, що в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 з наступних підстав: По-перше, позивач посилається на якусь усну домовленість про те, що нібито відповідачка обіцяла відмовитись від аліментів на утримання дитини взамін на визнання позивачем вимог в межах справи щодо позбавлення останнього батьківських прав відносно сина. З даними доводами сторона відповідачки не погоджується, адже відповідачка ніколи не давала такої обіцянки позивачу, жодних домовленостей про такий «бартер» у відповідачки не було. Більш того, законодавцем не закріплено такої підстави для звільнення від сплати аліментів, як усна домовленість сторін. Разом з тим, позивач жодними належними та допустимими доказами не підтвердив факт відмови відповідачки від аліментів на утримання їх спільної дитини. Навпроти, відповідачка ніколи не відмовлялась від аліментів на утримання дитини або будь-якої іншої допомоги з боку позивача, адже ОСОБА_6 є їх спільною дитиною та потребує систематичного утримання, виховання та розвитку. Таким чином, оскільки позивач добровільно не допомагав спільній для сторін дитині, то відповідачка була вимушена звернутись на нього про стягнення аліментів у примусовому порядку через виконавчу службу, зокрема в межах виконавчого провадження № 51706581. По-друге, позивач посилається, як на підставу для звільнення від сплати частини заборгованості по аліментам та їх зменшення до 1/6, на відсутність можливості заробляти та те, що у нього є інша дитина від шлюбу з ОСОБА_5 . Однак, звертає увагу, що сплачувати аліменти це є законодавчим обов`язком позивача. Таким чином, доводи позивача про відсутність можливості заробляти не витримують жодної критики. Банально, переглядаючи веб-сайт з пошуку роботи «Work.ua», можна побачити, що у м. Кривий Ріг є вакансії із гідною заробітною платою (від 12 000,00 грн. до 25 000,00 грн., на місяць), які не потребують спеціальної освіти та досвіду. Відтак, доводи позивача щодо неможливості заробляти є нікчемними, йому просто потрібно захотіти працювати. Разом з тим, той факт, що позивач систематично не сплачував аліменти, через що утворилась досить значна заборгованість, є по суті порушенням прав відповідачки на належне виконання рішення суду, хоча позивач зобов`язаний виконувати такий обов`язок у повному обсязі. Інакше кажучи, позивач повинен думати яким чином йому заробити грошей аби виплатити аліменти на утримання своєї дитини, а не намагатись уникнути такого обов`язку. Що ж стосується доводів позивача щодо наявності другої дитини від іншого шлюбу, то вказане не є достатньою підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам на утримання ОСОБА_6 та зменшення розміру стягуваних аліментів на його утримання. В решті решт, позивач коли приймав рішення про зачаття другої дитини мав би подумати чи зможе він утримувати одразу двох дітей. Крім того, слід зазначити, як каже сам позивач, він перебуває у шлюбі зі своєю другою дружиною та вони разом з їх спільною дитиною проживають однією сім`єю Тобто, позивачу разом зі своєю дружиною очевидно легше забезпечувати та утримувати їх сім`ю, чого не скажеш про відповідача. Відповідачка проживає з дитиною одна, їй ніхто не допомагає та їй розраховувати ні на кого, окрім як на саму себе. Таким чином, відповідачка самостійно утримує спільну з позивачем дитину, дбає про її добробут та сталий розвиток. Більш того, стороні відповідачки дивно, що заявлячи про відсутність грошових коштів та неможливість їх заробітку, позивач винаймає собі адвоката. Наскільки відомо відповідачці, то позивач не має права на безоплатну вторинну правову допомогу, а тому очевидно адвокат позивача ОСОБА_1 надає свої послуги оплатно. Відтак, якщо ж у позивача немає грошових коштів аби сплатити своїй дитині аліменти, то звідки тоді у нього кошти на оплату правничої (правової) допомоги адвоката Пантелєєва О.В. Отже, відповідачка вважає несправедливою та нічим не обґрунтованою позицію позивача по звільненню від сплати заборгованості та зменшенню розміру стягуваних аліментів, особливо враховуючи те, що позивач живе однією сім`єю, де можлива взаємопоміч та підтримка (чого відповідачка по суті не має). Також слід вказати, що розмір стягуваних аліментів не був визначений у твердій грошовій сумі та є по суті мінімальним для стягнення на одну дитину відповідного віку. Разом з тим, слід відмітити, що ОСОБА_6 є дитиною яка на систематичній основі потребує матеріального утримання. Таким чином, відповідачка самостійно, виключно власним коштом, придбаває для спільної дитини одежу, взуття, шкільне приладдя, харчування, іграшки тощо. Таким чином, згідно квитанції № 8765- TSET-ЕЕХЕ-7404 від 15.04.2023 року відповідачка придбавала дитині кросівки та плавки в басейн у магазині ТОВ «Атлетікс» на суму 1 630,00 грн., згідно квитанції № КВВМ- 9668-РОА8-ТІК4 від 30.03.2023 року відповідач придбавала дитині спортивний костюм у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на суму 802,00 грн.; згідно квитанції № Н58P-616B-ХСЕР-В768 від 21.03.2023 року відповідач придбавала дитині двоє джинс, толстовку та піджак на загальну суму 2 050,00 грн. Також згідно товарного чеку № від 07.04.2023 року відповідачка придбавала дитині взуття у магазині «Мида» вартістю 500,00 грн. Також слід додати, що відповідачка разом з дитиною ОСОБА_5 проживають у орендованій квартирі, що підтверджується договором №19/06/22 від 19.06.2022 року. Орендну плату за користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачка сплачує самостійно. Разом з тим, ОСОБА_5 має слабке здоров`я, зокрема зору, через, що відповідачка вимушена самостійно оплачувати лікарське обстеження дитини, придбавати окуляри та лінзи для очей. Згідно консультаційного висновку спеціаліста №63893 від 17.05.2019 року ОСОБА_5 було рекомендовано окуляри на постійній основі. Крім того, дитині необхідно приймати краплі для очей, що також вартує грошей. Таким чином, згідно квитанції № АТ6H-AT68-4МСТ-66Н1 від 15.04.2023 року відповідач придбавала дитині лінзи для очей у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». З усього вище переліченого позивач жодного разу не допоміг своїй дитині, не купував одежу яка регулярно потрібна зростаючий дитині, не оплачував розвиваючі гуртки або спортивні секції дитині, а також жодного разу не допоміг у лікуванні їх спільної дитини. Також не буде зайвим згадати і про образ життя позивача. Згідно наданих позивачем документів виконавче провадження № 51706581 було відкрито 19.07.2016 року Тобто, з моменту відкриття виконавчого провадження і сьогодення позивач має обов`язки по сплаті аліментів на утримання своєї першої дитини. Аналізуючи соціальні мережі позивача, зокрема його сторінку «alekseevsergey 18» в мережі «Instagram» можна стверджувати, що впродовж останніх років позивач вів досить різноманітне та активне життя з подорожами та відпочинками. Наприклад: Публікація від 06.01.2023 року де позивач показує свій останній відпочинок із друзями. Зокрема, на першій світлині позивач стоїть на березі моря, тримає у руках велику зв`язку в`яленої риби та п`є щось з одноразового стаканчику (імовірно пиво). На інших світлинах з цього ж відпочинку позивач бавиться у басейні зі своїм товаришем та займається фізичними вправами разом із дівчиною. Публікація від 03.01.2023 року де позивач показує готель «Трускавець 365», де він імовірно проживав на своєму другому відпочинку. Очевидно, що готель із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » знаходиться у м. Трускавець Львівської області, а за публікацією від 06.01.2023 року на першій світлині є море. Таким чином, оскільки територія Львівської області, зокрема м. Трускавця не омивається жодним морем, то можна зробити висновок, що за умовний сезон у позивача було дві поїздки на відпочинок. Публікація від 11 грудня 2022 року де позивач показує як насолоджується плаванням у басейні. Публікація від 23.08.2021 року де позивач показує як він грає у боулінг. Публікація від 08.09.2021 року де позивач показує як він та якась дівчина катаються на водних гірках. Так от саме в цей час, поки позивач насолоджувався рибою та напоями біля моря або красою природи м. Трускавця його дитина ОСОБА_5 не до отримував батьківської уваги та відповідного утримання, адже забезпечити маленьку дитину одежею, харчуванням, іграшками та всім іншим досить складно, хоча відповідачка самотужки намагається це зробити. Саме в той час коли позивач дозволяв собі коштовні відпочинки його заборгованість в межах виконавчого провадження № 51706581 поступово зростала, адже позивач не сплачував аліменти та не погашав вже наявну заборгованість у повному обсязі. Отже, виходячи з образу життя позивача опублікованому у соціальних мережах виникає питання, якщо ж позивач каже, що в нього немає грошей та можливості їх заробляти, то як же ж він може собі дозволити так відпочивати. Можливо у позивача не просто не має грошей як таких, а не має бажання надати їх для рідного сина - ОСОБА_5 . Окремо зазначає, що подати нові докази без наведення поважних причин пропуску строку на подання доказів позивач не може, а протилежне суперечить принципам рівності та змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.2,3,4 ст. 12 ЦПК України: Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України: Учасники справи мають право подавати докази Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України: Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак Згідно до ч.2 ст. 83 ЦПК України: Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч.4,8 ст. 83 ЦПК України: Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано: причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Відповідно до п. 8 ч.3 ст. 175 ЦПК України: Позовна заява повинна містити: зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); У пункті 30 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи «Щодо якості судових рішень» міститься положення, згідно з яким дотримання принципів змагальності та рівності сторін є необхідними передумовами сприйняття судового рішення сторонами, а також громадськістю. Як належного У справі «Салов проти України» (заява №65518/01, п. 87) Суд зробив висновок, що принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу («Руїс-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), заява №12952/87, п. 63). У справі «Лазаренко та інші проти України» (№70329/12, п. 37) Суд нагадує, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, невід`ємними частинами права на суд необхідно розглядати, зокрема, такі вимоги, як змагальність процесу (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden), заява №10563/83, п. 24-33) та право на ефективну участь (Т. проти Сполученого Королівства (T. v. the United Kingdom), заява №24724/94, п. 83-89). У справі «Домбо Беєер В. V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands), заява №14448/88, п.: Суд повторює, що він не уповноважений замінювати свою оцінку фактичних обставин, зроблену національними судовими органами, проте відповідно до прецедентної практики Суду вимога справедливості судового розгляду включає дослідження способу, у який було отримано та представлено докази, завдання Суду, серед іншого, установити, чи провадження в цілому, включно зі способом отримання і представлення доказів, було справедливим у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду по справі 134/18/13-ц від 03.10.2018 року вказується: У пункті 1 статті 6 Конвенції гарантується процесуальна» справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення «Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece» від 06 липня 2010 року № 54111/07). Нормативно-правове обгрунтування: Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними е докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі викладеного, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру стягуваних аліментів та про звільнення від сплати частини заборгованості зі сплати аліментів відмовити повністю.

22.05.2023 року до суду від представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 надійшла заява про залишення без розгляду позовних вимог в частині звільнення позивача частково від сплати заборгованості за аліментами на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виникла на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року залишено без розгляду позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в частині позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити.

Представник відповідачки в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначив, що відповідачка не згодна зі зменшенням аліментів, щодо стягнення судових витрат на користь відповідачки, буде подано додаткову заяву.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, подала заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про шлюб (а.с. 6), свідоцтво про народження (а.с. 7), постанова про відкриття провадження (а.с. 8), розрахунок заборгованості (а.с. 9), рішення суду (а.с. 19), відстеження (а.с. 27), роздруківки з інтернет сайту (а.с. 28-30), квитанція (а.с. 31), товарний чек (а.с. 32), консультаційний висновок (а.с. 33), рецепт (а.с.34), медичні виписки (а.с. 35-38, 39-41), світлини з мережі інтернет (а.с. 42-44), договір оренди (а.с. 45-46,47-49), витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с. 50-51), постанова по відкриття провадження (а.с. 87), рішення (а.с. 88).

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: постанову про відкриття провадження (а.с. 8), розрахунок заборгованості (а.с. 9), рішення суду (а.с. 19), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що сторони є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , наявність у позивача аліментних зобов`язань по утриманню сина ОСОБА_9 .

Суд вважає належними доказами: свідоцтво про шлюб (а.с. 6), свідоцтво про народження (а.с. 7), постанову по відкриття провадження (а.с. 87), рішення (а.с. 88), так як ці докази стосуються обставин, що підлягають доказуванню, а саме перебування позивача у шлюбі з ОСОБА_5 та народження від цього шлюбу сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , наявність у позивача аліментних зобов`язань по утриманню сина ОСОБА_10 .

Суд вважає належними доказами: квитанції (а.с. 31), товарний чек (а.с. 32), консультаційний висновок (а.с. 33), рецепт (а.с.34), медичну карту (а.с. 35-38, 39-41), світлини з мережі інтернет (а.с. 42-44), договір оренди (а.с. 45-46,47-49), так як ці докази стосуються обставин справи, а саме: стану здоров`я дитини ОСОБА_6 , витрат відповідача, пов`язаних з утриманням дитини.

Суд вважає неналежними доказами: роздруківки з інтернет сайту (а.с. 28-30), витяг з державного реєстру (а.с. 50-51), оскільки вони не стосуються предмета спору.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази, які визнані належними, допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази, які визнані допустимими та належними є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Сторони по справі мають дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.01.2015 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с.19).

19.07.2016 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу відкрито виконавче провадження ВП №51706581, на підставі виконавчого листа №2/214/1169/15, виданого 03.02.2015 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі частини, що встановлено постановою (а.с. 8).

Станом на 01.11.2022 року позивач має заборгованість по аліментам на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в сумі 223790,50 грн., що вбачається з розрахунку (а.с.9).

Позивач ОСОБА_3 з 11.06.2016 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , від якого народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що встановлено свідоцтвами (а.с. 6,7).

Згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.05.2023 року з позивача на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 січня 2023 року, що вбачається з рішення (а.с.88).

19.07.2023 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження ВП №72292128, на підставі виконавчого листа №214/591/23, виданого 03.06.2023 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 1/6 частини, що вбачається з постанови (а.с. 87).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами Конституції України, СК України, Законом України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст.ст.180,192 Сімейного Кодексу України. Відповідно дост.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1ст. 192 СК Українирозмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності дост.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

З урахуванням змін, які були внесені до ч. 2ст. 182 СК Українирозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Подані позивачем докази, дають суду підстави вважати, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у нього, як у платника аліментів, змінилися умови, визначені ч.1ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме: змінився сімейний та майновий стан, оскільки у нього народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на утримання якого він з 25 січня 2023 року сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини.

Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітньої дитини, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей.

Дослідивши наявні докази в їх сукупності, суд на підставі ст.12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст.13 ЦПК України, відповідно до якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а відтак підлягають задоволенню.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, у зв`язку з чим сплачений ним судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст. 180-182, 192 СК України, ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.01.2015 року на користь ОСОБА_12 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, з 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп.

Аліменти у зменшеному розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати підписання шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов