Провадження № 2/755/3100/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" листопада 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Яхно П.А.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи - Подольського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: АТ «СЕНКС-БАНК» про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, АДРЕСА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд:

1)у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за: АДРЕСА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,0592 га., що розташована у АДРЕСА_1 (садове товариство « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») кадастровий номер :66:605:0007 та садовий будинок АДРЕСА_2 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який складається з садового будинку, що позначений на плані літерою «А», загальною площею 389,4 кв.м., житловою площею 76 кв..м. та споруджень, позначених на плані «№1-3», І», який знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 .

2)стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Свої позовні вимоги АДРЕСА_1 обґрунтовує тим, що позивач та відповідач були у фактичних шлюбних відносинах, які були припинені у серпні 2013 року. Під час перебування у фактичних шлюбних відносинах позивач та відповідач проживали разом, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного. У фактичних шлюбних відносинах у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . За час спільного проживання позивача з відповідачем, ними було придбано, за спільні кошти земельну ділянку, площею 0,0592 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :66:605:0007. Згодом, на цій земельній ділянці, за кошти позивача та відповідача було побудовано садовий будинок, який складається з садового будинку, загальною площею 389,4 кв.м., житловою площею 76 кв.м., та споруджень. Юридично, право власності на спірний садовий будинок та земельну ділянку було оформлено на відповідача, але таке майно було придбане у період проживання сторін однією сім`єю. Оскільки, стосунки сторін були припинені, позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з жовтня 1998 року по серпень 2013 року, визнання земельної ділянки та садового будинку спільним майном подружжя, поділу та виділу позивачу 1/2 частини майна. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2013 у справі № 755/27067/13-ц було встановлено факт проживання АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без шлюбу з жовтня 1998 року по серпень 2013 року. Також, зазначеним рішенням суду, визнано спільним сумісним майно та поділено спільне сумісне майно, а саме земельну ділянку та садовий будинок АДРЕСА_1 , в рівних частках, по кожному. Після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, з позивачем залишилися проживати спільні діти, остання самостійно сплачує усі витрати по утриманню будинку, піклується про дітей та сплачує усі витрати на дітей, самостійно без будь-якої допомоги з боку відповідача, відтак вважає, що розмір частки позивача у майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути збільшено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.11.2021 позовну заяву АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя залишено без руху та надано можливість позивачу виправити недоліки в строк не більше ніж десять днів з дня отримання позивачем ухвали.

29.12.2021 до суду надійшла заява представника позивачки АДРЕСА_1 - ОСОБА_6 про усунення недоліків, до якої долучено позовну заяву про поділ спільного сумісного майна подружжя у новій редакції із додатками.

11.01.2022 у відповідності до вимог ч.6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України, судом витребувана інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, яка надійшла до суду 20.01.2022.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2022 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки; копію вказаної ухвали направлено учасникам у справі.

Копію вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви з додатками відповідачем не було отримано, поштове повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

10.02.2022 до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_3 про визнання позову та про розгляд судового засідання без участі відповідача.

16.02.2022 до суду надійшло клопотання представника позивача АДРЕСА_1 - ОСОБА_6 про розгляд справи № 755/18498/21 без участі позивача та її представника.

18.07.2022 до суду повторно надійшла заява відповідача ОСОБА_3 про визнання позову та про розгляд судового засідання без участі відповідача.

25.07.2022 до суду надійшло клопотання представника позивача АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 про розгляд справи № 755/18498/21 без участі позивача та її представників.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.07.2022 до участі у справі за позовом АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК».

25.11.2022, 29.11.2022 до суду надійшли клопотання представника позивача АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 про розгляд справи № 755/18498/21 без участі позивача та її представника.

05.12.2022 до суду від представника позивача АДРЕСА_1 - ОСОБА_7 надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність позивача у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.12.2022 позовну заяву АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: АТ «АЛЬФА-БАНК» про поділ спільного майна подружжя залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.03.2023 апеляційну скаргу представника АДРЕСА_1 - ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва 05.12.2022 задоволено, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва 05.12.2022 скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

05.04.2023 матеріали вказаної цивільної справи надійшли до Дніпровського районного суду м. Києва з Київського апеляційного суду та 10.04.2023 були передані у провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.04.2023 призначено справу за позовом АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: АТ «АЛЬФА-БАНК» про поділ спільного майна подружжя до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні з повідомлення учасників справи в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва.

Будь-яких заяв по суті справи від сторін не надійшло.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 підтримав заявлений позов та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Додатково повідомив суду, що рішенням суду у 2013 році було встановлено факт спільного проживання позивача та відповідача, визнано майно спільною сумісною власністю та здійснено поділ майна, а саме земельної ділянки та садового будинку, визнано за сторонами право власності на частину спільного майна. У подальшому, після припинення фактичного проживання сторін, діти залишились проживати з матір`ю, яка несе витрати по їх утриманню, а відповідач участі не бере. Також позивач здійснює утримання будинку та земельної ділянки, фактично володіє цим майном, тому з урахуванням такого, вважає, що її частка у майні має бути збільшена.

Представник третьої особи АТ «СЕНС-БАНК» - Подольський А.Ю. у судовому засіданні заперечував проти вимог позивача та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що у разі задоволення позову будуть порушені інтереси банку. Так, спірне майно містить обтяження іпотекою, відтак банк не зможе задовольнити свої вимоги іпотечним майно у разі невиконання боржником своїх зобов`язань.

Суд, вислухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2013 у цивільній справі № 755/27067/13-ц позов АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна подружжя задоволено: встановлено факт проживання АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без шлюбу з жовтня 1998 року по серпень 2013 року; визнано земельну ділянку, площею 0,0592 га., що розташована у АДРЕСА_1 ), кадастровий номер :66:605:0007, спільним сумісним майном подружжя; визнано садовий будинок АДРЕСА_2 , який складається з: садового будинку, що позначений на плані літерою «А», загальною площею 389,4 кв.м., житловою площею 76 кв.м., та споруджень, позначених на плані «№1-3», І», який знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , спільним сумісним майном подружжя; визнано, в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності за АДРЕСА_1 на частину земельної ділянки, площею 0,0592 га., що розташована у АДРЕСА_1 ), кадастровий номер :66:605:0007; визнано, в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності за АДРЕСА_1 на частину садового будинку АДРЕСА_2 , який складається з: садового будинку, що позначений на плані літерою «А», загальною площею 389,4 кв.м., житловою площею 76 кв.м., та споруджень, позначених на плані «№1-3», І», який знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; визнано, в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності за ОСОБА_3 на частину земельної ділянки, площею 0,0592 га., що розташована у АДРЕСА_1 ), кадастровий номер :66:605:0007; визнано, в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності за ОСОБА_3 на частину садового будинку АДРЕСА_2 , який складається з: садового будинку, що позначений на плані літерою «А», загальною площею 389,4 кв.м., житловою площею 76 кв.м., та споруджень, позначених на плані «№1-3», І», який знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; стягнуто з ОСОБА_3 на користь АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 3 441,00 грн.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18435417 від 28.02.2014, АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить земельної ділянки, площею 0,0592 га., що розташована у АДРЕСА_1 (садове товариство « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), кадастровий номер :66:605:0007.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18436232 від 28.02.2014, АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить садового будинку (літ.А), загальною площею 389,4 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1 (садове товариство « ІНФОРМАЦІЯ_1 »).

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру праві власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна убачається, що об`єкту нерухомого майна реєстраційний номер 0, яким є земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0592 га., належить АДРЕСА_1 на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва № 755/27067/13-ц від 19.11.2013. При цьому, щодо вказаної земельної ділянки міститься запис про іпотеку: 4833922 від 30.11.2007, іпотекодержателем є АТ «ЛЬФА-БАНК», боржник - ОСОБА_3 .

Таким чином, під час розгляду зазначеної цивільної справи судом було встановлено, що спірне майно між сторонами було поділено, про що свідчить рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2013 у цивільній справі № 755/27067/13-ц, а позивач у встановленому порядку зареєстровала право власності на визнані за нею судовим рішенням частки у нерухомому майні, що не заперечується сторонами. Поряд з цим, щодо земельної ділянки площею 0,0592 га., що розташована у АДРЕСА_1 (садове товариство « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), кадастровий номер :66:605:0007 міститься запис про іпотеку: 4833922 від 30.11.2007, іпотекодержателем є АТ «ЛЬФА-БАНК», боржник - ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, передбачено ст. 65 СК України.

Частиною першою статті 66 СК України визначено, що подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до частини першої статті 67 СК України дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном.

Це право залишається і після розірвання шлюбу (стаття 68 СК України).

За ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

При цьому у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

За приписами ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Убачається, що майно, з вимогою про поділ якого звертається позивач, вже було розподілено між сторонами та судом визначені відповідні частки у спірному майні, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2013 у цивільній справі № 755/27067/13-ц, відтак правовий режим нерухомого майна - спільна сумісна власність подружжя, було змінено та на час розгляду даної справи не існує, оскільки кожному із співвласників у спільному сумісному майні подружжя виділено у власність частку у цьому майні, у зв`язку з чим не можливо поділити спільне сумісне майно подружжя, якого не існує та повторний поділ такого майна не допускається законом. При цьому, чинним законодавством визначені інші способи захисту прав у розрізі спірних правовідносин між сторонами, що не відповідає обраному способу захисту позивачем у розрізі даного спору.

Так, за приписами ч.ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно ч.1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Аналіз статті 361 ЦК України дозволяє зробити висновок, що об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні. Тобто право самостійного розпорядження часткою у праві власності, не тотожне розпорядження частиною майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.

Позивач та відповідач володіють рівними частками у спірному нерухомому майні, відтак майно перебуває у спільній часткові власності позивача та відповідача.

Звертаючись до суду, позивач обґрунтовувала свої вимоги положеннями ст. 70 СК України, у яких йдеться про те, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, що не відповідає обраному позивачем обраному способу захисту, відтак зважаючи на наведені норми законодавства, у розрізі фактичних обставин у справі, встановлених судом під час розгляду даної цивільної справи, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, згідно з якими здійснюється цивільно-правове регулювання суспільних відносин та які визначають характер поведінки учасників з точки зору необхідності сумлінного здійснення ними своїх цивільних прав і виконання цивільних обов`язків, шанування прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства, турботи про власні інтереси, закріплення адекватного захисту права або інтересу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: АТ «СЕНС-БАНК» про поділ спільного майна подружжя.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, у суду відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат у порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 7, 36, 51, 60, 63, 70, 71, 104, 105, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 368, 370 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 141, 200, 209, 210, 223, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В позові АДРЕСА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: АТ «СЕНКС-БАНК» (, м. Київ вул. Велика Васильківська, 100) про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 20.11.2023.

Суддя: