ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9069/23 Справа № 212/4167/22 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/4167/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «Акціонерний банк «РАДАБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Акціонерний банк «РАДАБАНК» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2023 року, яке ухвалено суддею Ваврушак Н.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 вересня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року Акціонерне товариство «Акціонерний банк «РАДАБАНК» (надалі АТ «АБ «РАДАБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що між сторонами було укладено договір, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, у вигляді заяв на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 24.03.2021 року та від 02.04.2021 року за паспортом продукту «RADAcard» та ліміту овердрафту на суму 50000,00 гривень, за умовами яких банк пропонує надання послуг щодо надання овердрафтів для клієнта, останній в порядку та на умовах договору зобов`язався своєчасно оплатити вартість послуг банку. Право на зміну ліміту є безумовним правом банку (п.10.3. Договору), а умови кредитування за овердрафтом визначені п. 10.33 договору. Відповідач, ознайомився з інформацією про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Сума заборгованості за Овердрафтом визначається, як дебетовий залишок на Картковому рахунку (п. 10.5 Договору). Позичальник зобов`язується повернути Овердрафт та сплатити проценти за користування ним (п.10.10. Договору).

Отже, позичальнику було надано кредит у формі овердрафту з лімітом 50000,00 гривень на платіжну картку без пільгового періоду, строком на 12 місяців з можливістю пролонгації, з процентною ставкою за користування овердрафтом у розмірі 35 % річних, починаючи з першого дня користування, а також за порушення зобов`язань за овердрафтом відсоткова ставка становить 55% річних.

Натомість, відповідач зобов`язання належним чином не виконав, маючи прострочення заборгованості з 31.01.2022 року, внаслідок чого, станом на 14.08.2022 року, утворилась заборгованість в сумі 51337,92 гривень, яка складається з: 34117,95 гривень строкова заборгованість по ліміту овердрафту; 7718,55 гривень прострочена заборгованість по ліміту овердрафту; 1970,57 гривень строкова заборгованість по нарахованим процентам; 7470,85 гривень прострочена заборгованість по нарахованим процентам.

Враховуючи наведене, просив суд стягнути на користь позивача з ОСОБА_1 заборгованість на загальну суму 51337,92 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2023 рокупозовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АБ «РАДАБАНК» заборгованість у розмірі 34177,95 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АБ «РАДАБАНК» витрати з оплати судового збору у розмірі 2481,00 гривень.

В апеляційній скарзі позивач АТ «АБ «РАДАБАНК» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності досягнення сторонами кредитного договору згоди про розмір процентів, не взявши до уваги, що позивач нарахував проценти на підставі Умов надання та обслуговування овердрафту для клієнтів, які обслуговуються в рамках зарплатних проектів Банку та власників пенсійних карток АТ «АБ «РАДАБАНК», на які відповідач погодився, підписавши Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Крім того, суд першої інстанції, дійшов незрозумілого та нелогічного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 17159,97 гривень, з яких: 7718,55 гривень прострочена заборгованість по ліміту овердрафту; 1970,57 гривень строкова заборгованість по нарахованим процентам; 7470,85 гривень прострочена заборгованість по нарахованим процентам. Причин з яких суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні відсотків за користуванням овердрафтом, відмовив у стягненні простороченої заборованості за лімітом овердрафту, у рішенні суду не наведено.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між АТ «АБ «РАДАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, у вигляді Заяв на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 24.03.2021 року та від 02.04.2021 року за паспортом продукту «RADAcard» та ліміту овердрафту на суму 50000,00 гривень, за умовами яких банк пропонує надання послуг щодо надання овердрафтів для клієнта, останній в порядку та на умовах договору зобов`язався своєчасно оплатити вартість послуг банку.

У Заяві позичальника ОСОБА_1 розмір процентів за користування кредитом не зазначений (а.с.13,14).

На підтвердження факту укладення кредитного договору та його умов, позивачем надано суду копію підписаного відповідачем Паспорту споживчого кредиту, а також непідписані відповідачем роздруковані копії пропозиції про укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК», яка містить умови відповідного договору та розміщена на сайті https://www.radabank.com.ua.

Витягом з Умов надання та обслуговування Овердрафту на платіжну картку пакету «RADAcard» в АТ «АБ «РАДАБАНК» визначено в тому числі: процентна ставка за користування овердрафтом у розмірі 35% річних, комісії, відповідальність сторін за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови (а. с. 35).

Згідно з наданим розрахунком, заборгованість відповідача, станом на 14.08.2022, нарахована позивачем в загальному розмірі 51337,92 гривень, яка складається з: 34117,95 гривень строкова заборгованість по ліміту овердрафту; 7718,55 гривень прострочена заборгованість по ліміту овердрафту; 1970,57 гривень строкова заборгованість по нарахованим процентам; 7470,85 гривень прострочена заборгованість по нарахованим процентам.

Встановивши, що відповідач ОСОБА_1 не виконував умови договору в частині повернення кредитних коштів, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення на користь позивача АТ «АБ «РАДАБАНК» з відповідача суми заборгованості по ліміту овердрафтуу розмірі 34117,95 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ «АБ «РАДАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення 7718,55 гривень простроченої заборгованості по ліміту овердрафту, суд не навів мотивів такої відмови та зазначив про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 17159,97 гривень, до яких включив й 7718,55 гривень простроченої заборгованості по ліміту овердрафту.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ «АБ «РАДАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необгрунтованості, оскільки, позивачем не надано належних та допустимих доказів погодження з позичальником умов щодо розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами. При цьому, суд дійшов висновку, що Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, умови надання та обслуговування овердрафту для клієнтів не погоджені з відповідачем та позивачем не надано доказів, що саме з цими умовами та договором був ознайомлений відповідач та погодився з ними.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду, з огляду на наступне.

За положеннями частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У Заяві позичальника ОСОБА_1 розмір процентів за користування кредитом не зазначений (а.с.13,14).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Витяг з Умов надання та обслуговування овердрафту для клієнтів, які обслуговуються в рамках зарплатних проектів Банку та власників пенсійних карток в АТ «АБ «РАДАБАНК», як невід`ємну частину кредитного договору.

Витягом з Умов надання та обслуговування овердрафту для клієнтів, які обслуговуються в рамках зарплатних проектів Банку та власників пенсійних карток в АТ «АБ «РАДАБАНК» визначено, в тому числі: процентна ставка 35% річних, комісії, відповідальність сторін за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату процентів та пені, надані Банком Умови надання та обслуговування овердрафту для клієнтів, які обслуговуються в рамках зарплатних проектів Банку та власників пенсійних карток в АТ «АБ «РАДАБАНК» та Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

Долучена до позовної заяви копія «Паспорту споживчого кредиту» не може вважатись складовою кредитного договору, згідно змісту заяви позичальника, відповідно до якої «Паспорт споживчого кредиту» не є додатком до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору (а.с.15-16).

Більше того, у вказаній вище копії «Паспорту споживчого кредиту» вказано, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною на момент його підписання, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейнийстан, розмір доходів тощо.

При цьому, згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Умови надання та обслуговування овердрафту для клієнтів, які обслуговуються в рамках зарплатних проектів Банку та власників пенсійних карток в АТ «АБ «РАДАБАНК» та Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК», які міститься в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.03.2021 року та 02.04.2021 року, шляхом підписання Заяв про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків в межах договірних зобов`язань.

До того ж, у даному випадку, необхідно зауважити, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, колегія суддів зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про приєднання до Договору комплексного банквського обслуваговування фізичних осіб, оскільки договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК» це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цього Договору тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав вважати, що при укладенні договору з відповідачем по справі, АТ «АБ «РАДАБАНК» дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами, а саме: 1970,57 гривень строкова заборгованість по нарахованим процентам; 7470,85 гривень прострочена заборгованість по нарахованим процентам.

Не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності досягнення сторонами кредитного договору згоди про розмір процентів, не взявши до уваги, що позивач нарахував проценти на підставі Умов надання та обслуговування овердрафту для клієнтів, які обслуговуються в рамках зарплатних проектів Банку та власників пенсійних карток АТ «АБ «РАДАБАНК», на які відповідач погодився, підписавши заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Зазначених висновків дійшов і Верховний Суд в Постановах від 19.09.2019 року у справі № 127/7543/17, від 26.02.2020 року у справі № 355/1091,17; від 04.11.2020 року у справі № 534/1072,18-ц; від 12.02.2020 року у справі № 382/327,18-ц, оскільки в заяві про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб відсутні умови щодо порядку нарахування процентів. Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не підписаний сторонами, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони погодили умови договору щодо нарахування процентів.

Доводи апеляційної скарги про те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у стягненні процентів, при цьому суд нехтує принципами платності кредитного договору, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, адже зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, зокрема, такі доводи суперечать й установленій практиці Верховного Суду.

При цьому, як вірно зауважив суд першої інстанції, вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову АТ «АБ «РАДАБАНК» щодо стягнення заборгованості за фактично отриманими та використаними позичальником коштами, які у добровільному порядку АТ «АБ «РАДАБАНК» не повернуті, оскільки, згідно з вимогами частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів уважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

В матеріалах справи міститься виписка за рахунком ОСОБА_1 (а.с 37-39), яка надавалася позивачем до суду першої інстанції та з якої вбачаються операції за карткою, зокрема, зняття готівкових коштів, поповнення карткового рахунку.

За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку, що надані АТ «АБ «РАДАБАНК» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що заборгованість позичальника ОСОБА_2 по ліміту овердрафту становить 41 836,50 гривень, з яких: 34117,95 гривень строкова заборгованість по ліміту овердрафту, 7718,55 гривень прострочена заборгованість по ліміту овердрафту, і ці кошти підлягають стягненню на користь позивача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «АБ «РАДАБАНК» 7718,55 гривень простроченої заборгованості по ліміту овердрафту, й доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за лімітом овердрафту зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, то, згідно зі статтею 376 ЦПК України, це є підставою для зміни рішення у цій частині.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів стягує з відповідача на користь позивача АТ «АБ «РАДАБАНК» понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 674,68 грн, тобто пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Акціонерний банк «РАДАБАНК» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2023 року змінити, збільшивши розмір заборгованості, стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акціонерний банк «РАДАБАНК» з 34 177,95 гривень (тридцять чотири тисячі сто сімдесят сім гривень 95 копійок) до 41 896 (сорока однієї тисячі вісімсот дев?яноста шести) гривень 50 (п?ятдесяти) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акціонерний банк «РАДАБАНК» судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 1 674 (одна тисяча шістсот сімдесят чотири) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2023 року.

Головуючий:

Судді: