Ухвала

11 травня 2023 року

м. Київ

справа № 602/118/18

провадження № 61-6457ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Лановецького районного суду від 08 лютого 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2019 року, яким позов АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку 49 347,87 доларів США за кредитним договором від 20 липня 2007 року №444 та 18 224,17 грн судового збору.

Заяву обґрунтовано тим, що Лановецьким районним судом вже вирішувався спір про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 липня 2008 року № 444. Зокрема, рішенням Лановецького районного суду від 13 липня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в загальній сумі 83 252,87 доларів США, що становило 657 964,48 грн, шляхом звернення стягнення на іпотечне майно ОСОБА_1 .

Ухвалами Лановецького районного суду від 11 жовтня 2010 року, 05 вересня 2013 року та 18 березня 2016 року виконання рішення Лановецького районного суду від 13 липня 2010 року розстрочувалося.

Звернувшись до органу ДВС, який здійснює примусове виконання рішення Лановецького районного суду від 13 липня 2010 року у справі №2-148/10, яке ОСОБА_1 виконується в розстрочку, відповідачем було з`ясовано, що станом на 20 вересня 2019 року залишок боргу з примусового виконання виконавчого листа №2-148/2010, виданого 02 лютого 2011 року Лановецьким районним судом про дострокове стягнення з ОСОБА_1 на користь філії Лановецького відділення № 6387 ВАТ «Державний ощадний банк України» 83 252,92 доларів США, що еквівалентно 657 964,48 грн та судових витрат по справі: 1 700,00 грн державного мита та 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, становить 160 421,09 грн.

Виходячи із курсу національної валюти щодо долара США станом на 20 вересня 2019 року (24,617559 грн за 1 долар США), заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Державний ощадний банк України» по кредитному договору від 20 липня 2007 року №444 не могла бути більшою, ніж 6 516,53 доларів США.

З наведених підстав просив суд рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2019 року переглянути за нововиявленими обставинами та в частині стягнення заборгованості по основному боргу за кредитним договором змінити, зменшивши суму стягнення до 6 516,53 доларів США.

Ухвалою Лановецького районного суду від 08 лютого 2023 року, залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року, вимоги заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами залишено без задоволення. Судові рішення обґрунтовано тим, що заявником не доведено наявність нововиявлених обставин.

У травні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Лановецького районного суду від 08 лютого 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що суди дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки помилково вважали, що відомості, викладені в листі Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 06 лютого 2020 року № 6206/13-31, є новим доказом, а не нововиявленими обставинами.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

З касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

Відповідно до частини першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною п`ятою статті 423 ЦПК України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 3 та пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ЦПК України, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2019 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що відомості, викладені у листі Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 06 лютого 2020 року № 6206/13-31 щодо розміру заборгованості заявника, не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України та не можуть бути підставою для зміни оскаржуваного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, оскільки заявником не доведено, що вказані відомості не могли бути йому відомими на момент розгляду справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності вказаних судових рішень.

У зв`язку з цим, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про необґрунтованість касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Лановецького районного суду від 08 лютого 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Лановецького районного суду від 08 лютого 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян