СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Жовноватюк В.С.,

за участю секретаря Лопатюк А.В.,

представника відповідача - Петрика В.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Київська міська прокуратура, про припинення обтяження нерухомого майна шляхом звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва із вищезазначеним позовом, у якому просить звільнити з-під арешту, накладеного постановою про накладення арешту на майно, серія та номер БН, видана 14.10.2010, видавник Генеральна прокуратура України, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження, реєстраційний номер запису 33225837 від 22.10.2010, підстава обтяження: постанова про накладення арешту на майно серія та номер БН, видана 14.10.2010, видавник Генеральна прокуратура України, вид обтяження: арешт нерухомого майна, обтяжував Генеральна прокуратура України, об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 13.09.2019 ОСОБА_1 як стягувачу передано у власність квартиру, яка раніше належала боржнику ОСОБА_2 . З 14 вересня 2019 року позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Постанова про накладення арешту на майно БН від 14 жовтня 2010 року була винесена слідчим у кримінальній справі №49-2544, в якій боржник ОСОБА_2 був спочатку підозрюваним, а наразі є обвинувачем/підсудним, справа слухається в Голосіївському районному суді м. Києва за правилами КПК 1960 року. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року в цій кримінальній справі відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_1 про скасування арешту з цієї квартири, зазначено, що це питання буде вирішуватись судом при постановленні вироку.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику.

26.07.2023 до суду надійшла заява представника Офісу Генерального прокурора Петрика В., у якій останній заперечує проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування зазначає, що предметом розгляду є квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на яку накладено арешт під час досудового розслідування кримінальної справи № 49-2544, судовий розгляд до теперішнього часу триває в Голосіївському районному суді міста Києва. При цьому, згідно з «актом про передачу майна стягувача у рахунок погашення боргу» та «постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу», долучених ОСОБА_1 до позовної заяви, вказану квартиру передано позивачу в рахунок погашення боргу у сумі 1 141 458,17 грн, що перевищує двісті п?ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на це, розгляд справи у спрощеному позовному провадженні не буде, на його думку, сприяти повному і всебічному з`ясуванню обставин, що входять до предмету доказування.

31.07.2023 до суду надійшли заперечення позивача на клопотання відповідача про розгляд справи з викликом сторін. В обґрунтування зазначає, що позивач ОСОБА_1 постійно проживає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до встановлених умовами воєнного стану в Україні обмежень, усі пункти пропуску з тимчасово окупованої території АР Крим закриті, поштове сполучення не здійснюється, український мобільний зв`язок відсутній, будь-яка можливість ідентифікації чи отримання ЕЦП відсутня, виконання позивачем вимог ст. 212 ЦПК України задля участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції через Електронний суд є неможливою.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільної справи - в розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

07.08.2023 до суду надійшло клопотання представника Офісу Генерального прокурора Петрика В. про закриття провадження у справі. В обґрунтування зазначає, що Генеральною прокуратурою України 29 серпня 2008 року порушено кримінальну справу №49-2544 за фактами зловживання службовим становищем та службового підроблення службовими особами ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень» за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, а 17 серпня 2010 року заступник начальника слідчого відділу Генеральної прокуратури Іщук В.С. порушив кримінальну справу відносно ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України. Постановою про об`єднання кримінальних справ в одне провадження від 25 серпня 2010 року кримінальну справу №49-2544 об`єднано в одне провадження із кримінальною справою відносно ОСОБА_2 і присвоєно №49-2544.

Заступником начальника 1-го слідчого відділу Головного управління з розслідування особливо важливих справ Генеральної прокуратури України Іщуком О.С. 14 жовтня 2010 року накладено арешт на житлові квартири, що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 , у тому числі на спірну квартиру.

Наразі зазначена кримінальна справа розглядається Голосіївським районним судом м. Києва за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.28 ч.2 ст.364-1, ч.5 ст.27 ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205 КК України. Публічне обвинувачення підтримується Київською міською прокуратурою.

У межах спірних правовідносин позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені КПК України, відтак спір не може, за переконанням представника відповідача, бути предметом розгляду в цивільному судочинстві.

Крім того, зазначає представник відповідача, ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року провадження за аналогічним позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) закрито саме з цих підстав. Фактично наразі в провадженні іншого судді перебуває аналогічна справа про спір між тими самими сторонами із тих самих обставин. Ухвала про закриття провадження у справі не оскаржена.

Іншою ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за аналогічними позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) про скасування арешту, накладеного на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 постановою Генеральної прокуратури України від 14.10.2010 (звільнення майна з-під арешту) та скасування постанови в частині накладення арешту.

07.08.2023 до суду надійшло клопотання представника Офісу Генерального прокурора Петрика В. про залучення третьої особи без самостійних вимог Київську міську прокуратуру, оскільки прокурорами даної прокуратури підтримується публічне обвинувачення у вищезазначеній кримінальні справі.

07.08.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що позов є безпідставним, а провадження підлягає закриттю, оскільки спір не тільки не підлягає розгляду в порядку ЦПК України, але й ще наявна діюча, не скасована ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами , і щодо того самого предмету, і з тих самих підстав, а також наявна ухвала про відмову у відкритті провадження у справі (діюча, не скасована) між тими самими сторонами , і щодо того самого предмету, і з тих самих підстав.

21.11.2023 до суду надійшли заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження. В обґрунтування представник позивача зазначає, що суд у порядку кримінального судочинства під час розгляду Голосіївським районним судом міста Києва кримінальної справи відмовляється розглядати клопотання позивача про скасування арешту майна, тому з підстав захисту права власності позивача, порушеного арештом майна, остання і звертається до суду в порядку ЦПК України.

21.11.2023 до суду надійшли заперечення представника позивача про залучення третьої особи. В обґрунтування зазначає, що Київська міська прокуратура не є учасником правовідносин із звільнення майна з-під арешту.

21.11.2023 до суду надійшла заява представника позивача про уточнення позовних вимог, у якій просить звільнити з-під арешту квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати постанову про накладення арешту на майно, серія та номер БН, видана 14.10.2010, видавник Генеральна прокуратура України в частині накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

22 листопада 2023 року відкрито підготовче судове засідання.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав клопотання про залишення процесуальних документів відповідача без розгляду та просить розглянути справу без участі позивача та його представника.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав подані клопотання, просив залучити до участі у справі третю особу без самостійних вимог та закрити провадження у цивільній справі.

Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог - Київську міську прокуратуру.

Щодо клопотання представника відповідача про закриття провадження, суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Так, ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року у справі№757/16836/20 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про припинення обтяження нерухомого майна, за правилами загального позовного провадження (а.с.103).

Як вбачається з долученої відповідачем копії позовної заяви у справі №757/16836/20 позивач просив суд припинити обтяження нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 шляхом скасування запису про обтяження № 33225837 в ДРРП на нерухоме майно від 22.10.2010, скасувати арешт нерухомого майна (вищезазначеної квартири) (а.с.105-107).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року у справі №757/16836/20 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Київська міська прокуратура, про припинення обтяження нерухомого майна, скасування арешту, - закрито. Ухвала набрала законної сили та не оскаржена у апеляційному порядку (а.с.108-110).

Ухвала мотивована тим, що: «Генеральною прокуратурою України 29 серпня 2008 року порушено кримінальну справу №49-2544 за фактами зловживання службовим становищем та службового підроблення службовими особами ВАТ "Європейський банк розвитку та заощаджень" за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, а 17 серпня 2010 року заступник начальника слідчого відділу Генеральної прокуратури Іщук В.С., розглянувши матеріали кримінальної справи №49-2544, порушив кримінальну справу відносно ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.205 КК України.

Постановою про об`єднання кримінальних справ в одне провадження від 25 серпня 2010 року кримінальну справу №49-2544 об`єднано в одне провадження із кримінальною справою відносно ОСОБА_2 і присвоєно кримінальній справі №49-2544.

14 жовтня 2010 року у кримінальній справі №49-2544 заступником начальника 1-го слідчого відділу Головного управління з розслідування особливо - важливих справ Генеральної прокуратури України Іщуком О.С. було накладено арешт на житлові квартири, що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 , в тому числі й на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Кримінальна справа №49-2544 за звинуваченням працівників ВАТ "Європейський банк розвитку та заощаджень" ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.264-1, ч.3 ст.28, ч.2 ст.355 КК України; ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.364-1, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.364-1, ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364-1, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.364-1, ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364-1, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.364-1, ч.5 ст.27, ч.3 ст.28,ч.2 ст. 364-1, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.364-1, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.364-1, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст. 28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК Укркаїни; ОСОБА_10 у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.364-1, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364-1, ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358, ч.3 ст.28, ч.2 ст. 205 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.366, ч.3 ст.358 КК України; ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.366, ч.3 ст. 358 КК України, 06 вересня 2012 року направлено для розгляду по суті до Голосіївського районного суду міста Києва.

Як вбачається з відповіді Голосіївського районного суду міста Києва №2601/17517/12 від 01 липня 2021 року, наданої на виконання ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 18 травня 2021 року, дійсно у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває кримінальна справа№2601/17517/12 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.28 ч.2 ст.364-1, ч.5 ст.27 ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205 КК України (та інших осіб). Кримінально справа перебуває на стадії судового розгляду. У справі заявлено чотири цивільні позови до службових осіб ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень». Питання щодо скасування арешту на майно, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_3 , судом не вирішувалося.

Таким чином, судом встановлено, що арешт на житлові квартири, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 , було накладено у кримінальній справі №49-2544 постановою заступника начальника 1-го слідчого відділу Генеральної прокуратури України від 14 жовтня 2010 року, як на майно, яке належить на праві приватної власності обвинуваченому ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 126 КПК України 1960 року забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б це майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Пунктом 9 розділу ХІ "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України від 13 квітня 2012 року (далі - КПК України 2012 року) визначено, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з пунктами 7 та 8 частини першої статті 324 КПК України 1960 року, постановляючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов не був заявлений; що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

У порядку, передбаченому статтею 411 КПК України 1960 року, суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку, зокрема щодо виконання вироку у частині цивільного позову чи конфіскації майна.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі №344/11831/18, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 1960 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє не закрито, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19).

Таким чином, оскільки арешт на майно (квартиру) накладено в кримінальному провадженні за правилами КПК України 1960 року, а кримінальна справа, в якій накладено арешт на спірне майно, не закрита і справа перебуває на розгляді в Голосіївському районному суді міста Києва, питання про зняття такого арешту повинно розглядатися за правилами кримінального судочинства».

Крім того, ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року у іншій цивільній справі №760/12259/22 відмовлено у відкритті провадження за цивільним позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) про визнання правочину недійсним та скасування арешту на майно, накладеного постановою про накладення арешту на майно від 14.10.2010. Ухвала набрала законної сили та не оскаржена у апеляційному порядку (а.с.111-112).

Ухвала мотивована тим, що: «У своєму позові ОСОБА_1 ставить вимоги про визнання недійсною постанови прокуратури про накладення арешту на майно від 14 жовтня 2010 року, прийнятої в межах кримінального провадження, а також про скасування арешту, накладеного на належне їй майно.

Зі змісту позову вбачається, що арешт на квартиру АДРЕСА_3 був накладений постановою Генеральної прокуратури України 14.10.2010, тобто до набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України (2012 року).

З листа Голосіївського районного суду м. Києва вбачається, що в провадженні суду перебуває кримінальна справа №2601/17517/12 за обвинуваченням ОСОБА_14 та інших, яка надійшла до суду на розгляд по суті також до набрання чинності КПК України в редакції 2012 року, а тому розглядається в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом (п.11 Перехідних положень до КПК в новій редакції).

Частиною 6 ст. 126 КПК України в редакції 1960 року передбачено, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпала потреба.

Проте нормами КПК України в редакції 1960 року не було визначено процесуального порядку скасування арешту за зверненням осіб, які не є учасниками кримінального провадження.

Статтею 174 КПК України в редакції 2012 року підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового розгляду - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже оскільки нормами КПК України в редакції 1960 року не було визначено порядку скасування арешту майна за ініціативою осіб які, не були учасниками кримінального провадження, але є власниками або володільцями арештованого майна, при вирішенні зазначеного питання підлягають застосуванню норми КПК України в редакції 2012 року».

Так, позивач знаючи про вищезазначені ухвали Солом`янського районного суду міста Києва про закриття провадження та про відмову у відкриті провадження, повторно звернувся до суду із позовом між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Крім того, позивач зазначені ухвали суду в апеляційному порядку не оскаржував, ухвала про закриття провадження та ухвала про відмову у відкриті провадження набрали законної сили.

Під час повторного звернення до суду, на виконання п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач стверджувала, що нею не подано інших позовів до відповідача з тих самих підстав та з тим самим предметом.

Саме тому судом було помилково відкрито провадження у даній справі №760/12680/23, оскільки позивач не зазначив про існування вищезазначених ухвал. Суд же довідався про ухвали про закриття провадження та про відмову у відкриті провадження тільки отримавши відзив та клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Щодо заяви представника позивача про уточнення позовних вимог, необхідно зазначити наступне.

Намагаючись втретє, відповідно до наявних копій ухвал, звернутися до Солом`янського районного суду міста Києва із позовом між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, позивач, подаючи вже після того, як про вищезазначені обставини повідомив суд представник відповідача, заяву про уточнення позовних вимог, таким чином намагається штучно створити інший, на пергий погляд додатковий відмінний від первісного предмет спору для все ж таки розгляду цієї справи. В таких діях позивача суд вбачає ознаки зловживання своїми процесуальними правами.

Крім того, суд звертає увагу на те, що взагалі позовна заява про скасування постанови прокурора про накладення арешту на квартиру у кримінальній справі, яка прийнята на підставі положень КПК України, не може бути апріорі розглянути за правилами ЦПК України, що є самостійною підставою для вибору іншої юрисдикції, - кримінальної. Зазначена вимога може бути розглянута в порядку КПК України.

Враховуючи викладене, провадження у справі підлягає закриттю, відповідно до п.п.1, 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись статтями 2, 19, 200, 255, 256, 258-260, 353-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Київська міська прокуратура, про припинення обтяження нерухомого майна шляхом звільнення майна з-під арешту, - закрити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо або через відповідний суд до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.С. Жовноватюк

Повний текст виготовлено 24.11.2023