_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-248/10
Провадження № 6/947/136/23
УХВАЛА

17.05.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Коваленко О.Б.

за участю секретаря Остапчук О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , стягувач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа державний виконавець Джміль Олександр Олександрович, про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати два виконавчих листа № 2-248/10 від 05 липня 2010р., виданих Київським районним судом м. Одеси, такими, що не підлягають виконанню..

Заяву мотивує тим, що 14.07.2015 року державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатій Я.І ухвалив постанови про відкриття виконавчого провадження № 48185933 та № 48186012 з виконання двох виконавчих листів № 2-248/10 від 06.10.2010р. з написом: "Повернуто п.4 ст. 47 ЗУ "ПВП" та 47 п.4 ЗУ "ПВП" 29.12.2012р." та без печатки про стягнення зі ОСОБА_1 на користь «Райффайзен банк Аваль» боргу у сумі 1820,00 грн та виконавчого провадження № 48186012 по виконанню виконавчого листа № 2-248/10 від 06.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Райффайзен банк Аваль» боргу у сумі 323754,28 грн. З цих написів вбачається, що ці виконавчі листи були повернуті заявнику в 2012 році. Більше відміток на виконавчому листі про прийняття виконавчих листів до виконання не було і немає.

Постанови про відкриття виконавчого провадження були винесені 14.07.2015 року на підставі двох виконавчих листів, які видані 05.07.2010 року (фактично насправді 05.07.2010 року), а вступили у законну силу та набрали чинності 16.07.2010 року та який повинні булі пред`явлені до виконання протягом 1-го року, тобто до 16.07.2011 року.

Документи були пред`явлені до виконання разом із заявою про відкриття виконавчого провадження 07.09.2016 року, тобто майже через три роки, після закінчення строку його кінцевого пред`явлення 16.07.2013 року..

Заявник посилається на ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинна на момент проведення виконавчих дій), де зазначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом року.

З урахуванням цього заявник вважає, що виконавчі листи 2-248/10 від 05 липня 2010р на примусове виконання вищевказаного рішення суду про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором повинні бути визнані такими, що не підлягають виконанню, оскільки стягувачем пропущено строки звернення до виконання виконавчого документа.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Стягувач та заінтересована особа в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

На примусовому виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження (ВП № 48186012) з примусового виконання виконавчого листа № 2-248/10, виданого Київським районним судом м. Одеси 06.10.2010, про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь Райффайзен Банк Аваль у розмірі 1820,00 грн. (судові витрати), та виконавче провадження (ВП № 48185933) з примусового виконання виконавчого листа № 2-248/10 виданого Київським районним судом м. Одеси 06.10.2010 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Райффайзен Банк Аваль грошової суми у розмірі 32 3754,28 грн.,

14.07.2015 року на підставі ст. З, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам.

За положеннями ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 р. у справі № 61-1592св17, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Як випливає зі змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015р., наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

З п.п. 5, 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Пунктами 5, 6 розділу XIX Наказу Державної судової адміністрації України «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України» від 20.08.2019 № 814 визначено, що звернення до виконання судового рішення та контроль за його виконанням покладається на суд, що розглянув справу як суд першої інстанції. Судові рішення звертаються до виконання після того, як вони набрали законної сили, та повернення справ до суду першої інстанції після апеляційного або касаційного розгляду, крім випадків негайного їх виконання.

Судове рішення вважається виконаним лише після отримання повідомлення про його виконання в повному обсязі (пункт 10 розділу XIX Наказу Державної судової адміністрації України «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України» від 20.08.2019 № 814).

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 910/9026/13 від 12.10.2018, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Слід зазначити, що в обгрунтування наявності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник посилається на незаконну, на його думку, постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, який пред`явлений до виконання з пропуском строку.

В даному випадку, слід зазначити, що боржник не позбавлений права оскарження зазначених ним постанов державного виконавця у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження».

Разом з тим, незгода боржника з винесеними державним виконавцем постановами про відкриття виконавчого провадження не є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Обставини, на які посилається заявник не ототожнюються з підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Окрім того, матеріалами справи не підтверджується, що боржник виконав зобов`язання за кредитним договором; виконавчий лист був виданий на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.07.2010 року, яке не скасовано в апеляційному чи касаційному порядку; доказів дублювання виконавчого листа суду не надано.

Відповідно до ст.129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Окрім того, у вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання кредитного договору недійсним.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 07 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду міста Одеси від 07 листопада 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 25.11.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 07 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Установлено, що 12 лютого 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про залучення його до участі у справі в якості правонаступника відповідача.

Обґрунтовуючи вказану заяву, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» посилалось на те, що 27 червня 2017 року (до пред`явлення вказаного позову) між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» (далі - ПАТ «КІБ») укладено договір відступлення права вимоги № 114/7-4559, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/80054/85/82377 від 18 вересня 2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , перейшло до ПАТ «КІБ».

Цього ж дня, 27 червня 2017 року, між ПАТ «КІБ» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 114/7-4559/ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/80054/85/82377 від 18 вересня 2007 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до частини першої статті 55 ЦГІК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

У той же час, питання залучення до участі у справі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» як правонаступника відповідача судом першої інстанції залишилося не вирішеним, оскільки за наслідками його розгляду судом не ухвалено процесуального рішення, що позбавило ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права на належний судовий захист.

Наразі справа перебуває на розгляді в суді першої інстанції, та суду невідомо, чи було замінено сторону виконавчого провадження, також невідомо, яка особа на даний час є належним стягувачем за кредитним договором № 014/80054/85/82377 від 18 вересня 2007 року.

З огляду на викладене, враховуючи, що боржник не виконав свої зобов`язання за вказаним виконавчим листом та судові не відомо, яка особа є належним стягувачем на даний час за вказаним виконавчим провадженням, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви заявника та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 352, 354, 432 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви про визнання такими, що не підлягають виконанню, виконавчих листів по цивільній справі № 2-248/10 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, виданих Київським районним судом м. Одеси на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.07.2010 року, - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали суду буде складено у строк до 22.05.2023 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.