ЄУН № 336/6396/22
пр. № 2/336/610/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

14 листопаду 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Пустовіт В.О., за участі позивача та законного представника неповнолітніх позивачів ОСОБА_1 , представника позивачів адвоката Баришнікова А.Г., третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , про виключення відомостей про батьківство з акту про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені, а також як законний представник неповнолітніх позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , звернулась з позовом до ОСОБА_5 , вказуючи, що з 2013 року проживала без реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився ОСОБА_3 . Після припинення стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у 2016 році, останній 02.07.2019 року уклав шлюб із ОСОБА_5 . Після фактичного припинення стосунків між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 поновили свої стосунки у грудні 2020 року та почали проживати разом. 11.09.2021 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було розірвано за спільною заявою подружжя, яке не мало дітей. Водночас, на момент розірвання шлюбу ОСОБА_5 була вагітна. У грудні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 народила дитину ОСОБА_3 , але про її існування не знали ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_7 . Після початку повномасштабного вторгнення Російської федерації на територію України ОСОБА_7 мобілізувався до лав ЗС України, а ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув під час виконання бойового завдання. ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач ОСОБА_1 народила дитину ОСОБА_4 . Вважаючи, що ОСОБА_7 не був біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , позивач просила виключити з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відомості про ОСОБА_7 як про батька дитини, а також зобов`язати відповідний орган РАЦС внести відповідні відомості до актового запису про народження.

Ухвалою суду від 24.11.2022 року позовну заяву залишено без руху для уточнення позивачем процесуальних статусів учасників, а також зазначенням спадкоємців в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою суду від 24.11.2022 року залишено без задоволення заяву позивача про забезпечення позову.

28.11.2022 року подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 07.12.2022 року залишено без задоволення заяву позивача про забезпечення позову.

28.11.2022 року представником позивача подано уточнену позовну заяву

Ухвалою суду від 14.12.2022 року провадження у справі відкрите та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із додатками відповідач ОСОБА_5 отримала 24.12.2022 року, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення кореспонденції.

30.01.2023 року представником відповідача адвокатом Мар?єнко В.Ю. подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач ОСОБА_5 заперечувала проти позову, вказуючи, що біологічним батьком ОСОБА_3 є саме ОСОБА_7 , останній знав про її вагітність, своє батьківство щодо дитини та про народження ОСОБА_3 , реєстрація дитини та внесення відомостей про батька відбулись в порядку ст 133 СК України на підставі свідоцтва про шлюб, а подання ОСОБА_5 заяви про розірвання шлюбу сталось через психологічний тиск з боку ОСОБА_7 .

Одночасно представником відповідача подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про виключення відомостей про батьківство ОСОБА_7 з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ухвалою суду від 02.02.2023 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до розгляду, відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 до спільного розгляду з первісним позовом та повернуто зустрічну позовну заяву, призначено посмертну судову генетично-молекулярну експертизу, провадження по справі зупинено до отримання експертного висновку. В підготовче судове засідання відповідач та її представник адвокат Марєнко В.Ю. не з`явились, подавши заяву про відкладення розгляду справи через захворювання. Представник відповідача адвокат Александров О.О. подав заяву про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення його з матеріалами цивільної справи. Оскільки до заяви не було додано жодних документів на підтвердження хвороби як ОСОБА_5 , так і її представника адвоката Марєнко В.Ю., відповідач отримала копії позову та доданих матеріалів ще у грудні 2022 року, а згідно наданого ордеру адвокат Александров О.О. уклав договір із ОСОБА_5 21.05.2022 року, тож очевидно мав змогу ознайомитись із матеріалами цивільної справи до проведення підготовчого судового засідання, а причин своєї неявки в судове засідання взагалі не повідомив, відповідачем було подано відзив на позов, судом відхилено клопотання про відкладення підготовчого судового засідання.

21.02.2023 року відповідачем ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 02.02.2023 року.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 21.03.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу суду від 02.02.2023 року залишено без задоволення.

30.03.2023 року цивільну справу повернуто до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 31.03.2023 року поновлено провадження у справі для вирішення клопотання представника позивача та питань, порушених у повідомленні експертної установи.

Ухвалою суду від 31.03.2023 року доповнено ухвалу суду в частині призначення експертизи зобов`язанням експертній установі, в якій зберігаються біологічний матеріал від трупа ОСОБА_7 , надати доступ експертам для відбору зразків.

Ухвалою суду від 04.05.2023 року розглянуто заяву представника позивача про забезпечення позову, у забезпеченні позову відмовлено.

18.05.2023 року позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 04.05.2023 року про відмову у забезпеченні позову.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 27.06.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу суду від 04.05.2023 року залишено без задоволення.

05.07.2023 року цивільна справа повернута до суду першої інстанції.

28.07.2023 року представником відповідача адвокатом Мар?єнко В.Ю. подано клопотання про об`єднання в одне провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 з цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 14.09.2023 року провадження у цивільній справі поновлено.

Ухвалою суду від 14.09.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів по цивільній справі.

Ухвалою суду від 14.09.2023 року визнано неповажними причини неявки в судове засідання представників відповідача ОСОБА_5 адвокатів Мар?єнко В.Ю. та ОСОБА_8 , відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про об`єднання цивільних справ в одне провадження.

13.11.2023 року відповідачем ОСОБА_5 заявлено відвід судді, що розглядає справу.

Ухвалою суду від 14.11.2023 року у задоволенні заяви про відвід було відмовлено.

Також судом вирішувались клопотання позивача про надання доказів, про витребування доказів, клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, тощо.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , яка є також законним представником неповнолітніх позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов підтримала. По суті пояснила, що з 2013 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках із ОСОБА_7 , а у 2014 році у них народився син ОСОБА_3 . У 2018 році ОСОБА_1 та ОСОБА_7 припинили свої стосунки, але продовжували спілкуватись з приводу виховання сина. Наприкінці грудня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 вирішили поновити свої стосунки, після чого почали жити разом у будинку, який належить матері ОСОБА_7 третій особі у справі ОСОБА_2 . ОСОБА_7 формально продовжував перебувати у шлюбі із ОСОБА_5 , але фактично вони не спілкувались, шлюб між ними не був розірваний одразу через нестачу часу. У вересні 2021 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був розірваний за спільною заявою сторін, а у грудні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 уклали шлюб. На початку лютого 2022 року ОСОБА_7 поїхав до Республіки Польща на роботу, але після початку повномасштабного вторгнення Російської федерації в Україну 26.02.2022 року повернувся в Україну та був мобілізований до Збройних сил України, після чого одразу був направлений на підготовку. Станом на 29.03.2022 року, коли було зареєстровано народження ОСОБА_3 , ОСОБА_7 перебував поза межами м. Запоріжжя, тож запис про батька був внесений на підставі свідоцтва про укладення шлюбу із ОСОБА_5 . Про народження ОСОБА_3 ОСОБА_7 дізнався лише у лютому 2022 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 загинув в ході бойових дій, про було повідомлено ОСОБА_1 . Після поховання ОСОБА_7 ОСОБА_1 поїхала до Республіки Польща, де ІНФОРМАЦІЯ_4 народила доньку ОСОБА_4 . Після загибелі ОСОБА_7 позивач від свого імені, а також в інтересах ОСОБА_3 , подала заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. У червні 2022 року від представника військової частини позивачеві стало відомо про те, що ОСОБА_5 також звернулась із заявою від імені ОСОБА_3 про виплату одноразової грошової допомоги.

Представник позивачів в судовому засіданні на позові наполягав, вказуючи, що у позивача наявні обґрунтовані сумніви у батьківстві ОСОБА_7 щодо неповнолітньої ОСОБА_3 . При цьому відповідач, яка фактично проживає у м. Запоріжжя, де її неодноразово бачили позивач та третя особа ОСОБА_2 , а також факт перебування її у м. Запоріжжя підтверджений наданими 13.11.2023 року додатковими доказами, а саме актом обстеження умов проживання ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 від 09.11.2023 року, тривалий час ухилялась від проведення призначеної судом експертизи, незважаючи на неодноразові повідомлення про необхідність явки до експертної установи разом із ОСОБА_3 до експерта так і не з`явилась, біологічні зразки надані не були, тож є підстави для визнання факту, для з`ясування якого експертизу було призначено, а відтак і для задоволення позову.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, вказавши, що є матір`ю ОСОБА_7 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 після укладення шлюбу проживали разом, але 06.12.2020 року між ними стався конфлікт через те, що ОСОБА_5 не повернулась додому після роботи, не ночувала вдома, а ОСОБА_7 повідомив матері, що при спілкуванні із ОСОБА_5 остання перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки 07.12.1990 року ОСОБА_7 виповнювалось 30 років, тож він образився на таке ставлення та вирішив припинити стосунки із ОСОБА_5 та подальше спілкування із нею. В подальшому ОСОБА_7 змінив номер телефону та відмовлявся спілкуватись із ОСОБА_5 . Наприкінці грудня 2020 року ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_2 про те, що вони із ОСОБА_1 вирішили відновити свої стосунки, та з того часу вони почали проживати разом. У вересні 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 збирались виїжджати до Республіки Чехія з метою працевлаштування. В цей період часу ОСОБА_5 зателефонувала ОСОБА_2 та попросила останню поговорити із ОСОБА_7 з приводу розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, вказуючи, що вона має намір створити іншу родину. ОСОБА_7 на це погодився та вони розірвали шлюб, подавши відповідну заяву до органу РАЦС. У грудні 2022 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 уклали шлюб. Про народження ОСОБА_5 доньки ОСОБА_3 син дізнався вже у лютому 2023 року, а через свою необізнаність у питаннях визначення походження дитини та реєстрації її народження він не знав про те, що його можуть вказати батьком дитини ОСОБА_3 , оскільки остання народилась до спливу десяти місяців з дня розірвання шлюбу. На початку лютого 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 поїхали до Республіки Польща з метою тимчасового працевлаштування. Однак, після початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України ОСОБА_7 вирішив повернутись в Україну та стати до лав ЗС України, що і зробив. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 загинув під час виконання бойового завдання. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали документи до військової частини для вирішення питання про виплату одноразово грошової допомоги, після чого попрямували до Республіки Польща. ОСОБА_2 вказувала, що повідомляла ОСОБА_5 про необхідність явки до експертної установи, їздила за місцем проживання останньої у м. Запоріжжя, однак, ОСОБА_5 умисно уникає проведення експертизи.

Відповідач в судове засідання не з`являлась жодного разу, про місце та час розгляду справи повідомлялась шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання. Про її обізнаність про слухання справи та дати судових засідань свідчить системне подання нею та її представниками заяв про відкладення розгляду справи з причин, які судом визнані неповажними, подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 02.02.2023 року, подання заяви про відвід 13.11.2023 року, яка подана відповідачем особисто до канцелярії суду, тощо. Таким чином, оскільки надання пояснень по суті спору є правом позивача, суд вважає, що, не з`являючись в судові засідання, позивач самостійно в такий спосіб відмовилась від реалізації такого права, натомість її представником було подано відзив на позовну заяву.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя, представника в судове засідання не направив, до суду направлено заяву про розгляд справи без участі представника.

Законний представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, письмових пояснень від імені ОСОБА_3 не подано.

За клопотанням сторін судом допитані досліджені письмові докази.

ОСОБА_7 та ОСОБА_10 02.07.2019 року уклали шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_11 .

11.09.2021 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 розірвано за спільною заявою подружжя, яке не має дітей, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

23.12.2021 року ОСОБА_7 уклав шлюб із ОСОБА_12 , яка змінила прізвище на ОСОБА_11 , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , матір`ю якої є ОСОБА_5 , а батьком зазначено ОСОБА_7 . Датою реєстрації народження дитини зазначено ІНФОРМАЦІЯ_7 .

ОСОБА_7 та ОСОБА_1 є батьками двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджено копіями свідоцтв про народження.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть.

Як вбачається з копії витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 41 від 18.04.2022 року ОСОБА_7 01.03.2022 року був призваний Центральним об`єднаним районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки м. Запоріжжя, а ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув під час виконання обов`язків військової служби.

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.06.2022 року, призначено одноразову грошову допомогу матері, дружині, сину та дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого солдата ОСОБА_7 в сумі 15 000 000 гривень у рівних частках кожному.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 № 512 від 27.08.2022 року прийнято рішення про виплату ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ( ОСОБА_13 ) та ОСОБА_3 ( ОСОБА_14 згідно наказу) одноразової грошової допомоги, при цьому ОСОБА_2 фактично виплачено 3 750 000 гривень, а ОСОБА_1 11 250 000 гривень.

Судом досліджені інші документи, надані позивачем, однак, за відсутності в них інформації, яка б відповідала вимогам належності доказів, оцінка їм не надається.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Статтею 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.

Як стверджувала позивач, та ця обставина визнана відповідачем у відзиві на позовну заяву, а також додатково підтверджена тим, що в березні 2022 року ОСОБА_7 вже проходив військову службу, реєстрація народження ОСОБА_3 відбулась без участі ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Походження дитини від подружжя визначено у відповідності до положень ст. 122 СК України, адже з моменту розірвання шлюбу та до народження ОСОБА_3 минуло менше десяти місяців.

Заяву про реєстрацію народження дитини батьки зобов`язані подати невідкладно, але не пізніше одного місяця з дня народження дитини.

Причини неподання ОСОБА_5 заяви про реєстрацію народження ОСОБА_3 до 19.02.2022 року, як це передбачено чинним законодавством, відповідач у відзиві не вказувала.

Посилання відповідача ОСОБА_5 на те, що ОСОБА_7 до органу реєстрації актів цивільного стану після народження дитини та до моменту своєї смерті не подав заяву про невизнання себе батьком дитини, суд оцінює критично, адже в такому випадку у відповідності до положень чинного законодавства мала бути подана спільна заява ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про невизнання колишнього чоловіка ( ОСОБА_7 ) батьком дитини, а відповідна вимога могла бути задоволена виключно у разі подання ОСОБА_5 та іншою особою заяви про визнання батьківства.

Оцінюючи досліджені судом докази у сукупності із поясненнями учасників справи, суд виходить з того, що дитина ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрація народження дитини відбулась лише 29.03.2022 року, коли ОСОБА_7 вже був мобілізований та виконував обов`язки військової служби, тож він очевидно міг не знати про те, що він записаний батьком ОСОБА_3 в актовому записі про народження дитини. Доказів того, що ОСОБА_7 був обізнаний про народження ОСОБА_3 одразу після народження дитини у січні 2022 року відповідачем суду не надано.

При цьому у самого ОСОБА_7 право оспорювати своє батьківство щодо неповнолітньої ОСОБА_3 в порядку ст. 136 ч. 1 СК України настало лише після реєстрації народження дитини та внесення його в якості батька в актовий запис про її народження, натомість як на момент реєстрації народження ОСОБА_3 . ОСОБА_7 вже проходив військову службу, а на третій день після реєстрації народження загинув. Отже фактична можливість ОСОБА_7 оспорювати своє батьківство в судовому порядку була відсутня або принаймні вкрай обмежена.

Положеннями ст. 137 ч. 3 СК України визначено, якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти.

Позивач ОСОБА_1 , як дружина ОСОБА_7 , та їх діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за таких обставин, набули право оспорювати батьківство ОСОБА_7 щодо ОСОБА_3 .

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позивач ОСОБА_7 в обґрунтування своєї позиції за позовом вказувала, що належним, допустимим та достатнім доказом того, що батьком ОСОБА_3 не являється ОСОБА_7 , можуть стати результати генетично-молекулярної експертизи біологічних зразків ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

З метою проведення вказаного дослідження позивачем були надані докази можливості проведення такої експертизи, а саме з?ясовано місце перебування біологічних зразків ОСОБА_7 , заявлено відповідне клопотання про призначення експертизи, яке було задоволено судом, а позивачем своєчасно проведено оплату такої експертизи.

Так, ухвалою суду від 02.02.2023 року призначено посмертну судову генетично-молекулярну експертизу, зобов`язано відповідача ОСОБА_5 разом із ОСОБА_3 з`явитись до експертної установи для відбору зразків протягом встановленого експертами строку.

16.02.2023 року позивачем сплачено вартість експертизи, надано квитанцію на підтвердження здійснення оплати.

Листом від 17.02.2023 року відповідача ОСОБА_5 та її представників було повідомлено про необхідність явки ОСОБА_5 разом із неповнолітньою ОСОБА_3 до експертної установи для відбору біологічних зразків, роз`яснені наслідки невиконання зазначеного обов`язку. Одночасно ОСОБА_5 та обом її представникам адвокатам Мар?єнко В.Ю. та Александрову О.О. направлено копію клопотання експерта, в якому зазначено час роботи експертної установи.

Одночасно судом були роз`яснені відповідачеві та її представникам положення ст. 109 ЦПК України щодо наслідків ухилення від подання експертам необхідних матеріалів.

10.04.2023 року експертом повідомлено про неможливість проведення експертизи у зв?язку з неявкою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 для відібрання зразків до експертної установи.

14.04.2023 року відповідача ОСОБА_5 , а також її представників адвокатів Мар?єнко В.Ю. та ОСОБА_8 повторно повідомлено про необхідність явки ОСОБА_5 разом із неповнолітньою ОСОБА_3 до експертної установи для відбору біологічних зразків (лист отримано 20.04.2023 року та 25.04.2023 року відповідно).

24.05.2023 року експертною установою на запит суду повідомлено, що ОСОБА_5 разом із ОСОБА_3 до експертної установи не з`являлись.

Статтею 109 ЦПК України визначено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

На переконання суду, дії відповідача ОСОБА_5 свідчать про те, що вона системно, послідовно та тривалий час, а саме протягом майже дев`яти місяців, ухилялась від явки до експертної установи з метою відібрання біологічних зразків ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_5 та її представниками не надано суду жодного пояснення невиконання ОСОБА_5 покладеного на неї судом обов?язку явки до експертної установи та не наведено жодної причини неможливості надання біологічних зразків ОСОБА_3 , що свідчить про умисне ухилення відповідача від надання експертам необхідних матеріалів.

Оскільки біологічна спорідненість або відсутність такої за зазначених обставин, а саме з урахуванням смерті ОСОБА_7 , може бути доведена лише за допомогою відповідної генетичної експертизи, яка на цей час є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, натомість як відповідач ухилилась від надання експертам біологічних зразків ОСОБА_3 , тож суд вбачає підстави для визнання факту того, що ОСОБА_7 не є біологічним батьком ОСОБА_3 , а відтак і для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , про виключення відомостей про батьківство з акту про народження дитини задовольнити повністю.

Виключити з актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрованого 29 березня 2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) за номером 197, запис про ОСОБА_7 , як про батька дитини.

Зобов`язати Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести вищезазначені зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1984,80 гривень (одна тисяча дев?ятсот вісімдесят чотири гривні 80 коп).

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , проживає у АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає у АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Законний представник неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору:

Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), код за , адреса: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 64;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає у АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий;

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає у АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.І. Дацюк

Повне судове рішення складено 23 листопаду 2023 року