Справа № 216/5159/22
Провадження 2/216/1418/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чирський Г.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Російської Федерації про визнання дій РФ проти України геноцидом Українського народу, відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ

Згідно розпорядження керівника апарату Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Мірошниченка Я.В. № 270/23 від 21.06.2023 року, у зв`язку з припиненням 02.06.2023 року відрядження судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області Хомик Ірини Іванівни до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області та відрахуванням зі штату Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, канцелярією суду здійснено повторний автоматизований перерозподіл даної цивільної справи відповідно до вимог чинного законодавства України, яку 21.06.2023 року, передано для розгляду судді Бутенко М. В.

Згідно ухвали від 16.10.2023 року припинено процедуру врегулювання спору за участі судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В. у даній справі, призначену у підготовчому судовому засіданні. Провадження у цивільній справі поновлено. Справу №216/5159/22 передано до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу іншому судді відповідно до ст. 33 ЦПК КК України.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу від 20.10.2023 року, у судовій справі №216/5159/22 визначено головуючого, суддю Чирського Г.М.

Відповідно до ч.12 ст. 33 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Позовна заява подана з додержанням вимог статей 175-177 ЦПК України та підсудна Центрально-Міському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області .

Підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення відсутні.

Враховуючи те, що дана справа відноситься до категорії справ, які не можуть бути розглянути в порядку спрощеного провадження, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, вона підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 ЦПК України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Матеріальною підставою залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є обґрунтоване припущення, що судове рішення може вплинути на права і обов`язки осіб, які не є стороною у справі. Підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача.

Закон, який регулює порядок відшкодування шкоди з держави-агресора фізичній особі внаслідок повномасштабної агресії, на даний час відсутній. В законодавстві України відсутня як процедура виплати означеного відшкодування, (рішення ЄСПЛ від 24 квітня 2014 року у справі «Будченко проти України» (Budchenko v. Ukraine), заява № 38677/06, § 42), так й чіткі умови, необхідні для заявлення майнової вимоги до держави про надання такого відшкодування (ухвала ЄСПЛ щодо прийнятності від 30 вересня 2014 року у справі «Петльований проти України»), виходячи з правовідносин за позовом.

Так, за певних обставин захистом статті 1 Першого протоколу до Конвенції може користуватися легітимне очікування (legitimate expectation) успішної реалізації майнових прав (право вимоги). Для того, щоб «очікування» було «легітимним», воно має бути заснованим на нормі закону або іншому правовому акті, такому, як судове рішення, пов`язаному із майновим інтересом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 28 вересня 2004 року у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia), заява № 44912/98, § 4950). Проте стаття 1 Першого протоколу до Конвенції не гарантує право на набуття майна (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Копецький проти Словаччини», § 35).

Особа, яка має майновий інтерес, може розглядатись як така, що має «легітимне очікування» успішної реалізації її права вимоги (зокрема, відшкодування державою шкоди) у сенсі статті 1 Першого протоколу до Конвенції, коли для цього інтересу є достатні підстави у національному законодавстві. Останнє повинно давати змогу чітко визначити конкретний майновий інтерес особи, який має бути передбаченим у відповідних нормативних приписах або підтвердженим в іншому правовому акті, зокрема у судовому рішенні (ухвала ЄСПЛ щодо прийнятності від 02 липня 2002 року у справі «Гайдук та інші проти України» (Gayduk and Others v. Ukraine), заява № 45526/99 та інші). Очікування не буде легітимним, коли є спір щодо правильності тлумачення та застосування національного законодавства, і доводи заявника відхиляє національний суд (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia), заява № 44912/98, § 50).

В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки Держави Україна в частині легітимного очікування позивачем успішної реалізації його права на застосування механізму відшкодування шкоди в разі задоволення позовних вимог. У зв`язку з чим необхідно залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державу України, в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України, основними завданнями яких є : 2-3) забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері організації примусового виконання рішень; 2-4) забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень у порядку, встановленому законодавством (п. 3 Положення про Міністерство юстиції України, затверджене Постановою КМУ від 02.07.2014 р. №228) та 1) забезпечення формування та реалізація державної фінансової, бюджетної та боргової політики; 3) забезпечення формування та реалізацію єдиної державної фінансової політики у сфері співробітництва з іноземними державами, іноземними фінансовими установами і міжнародними фінансовими організаціями (п. 3 Положення про Міністерство фінансів України, затверджене Постановою КМУ від 20 серпня 2014 р. № 375.

Керуючись ст.ст. 187, 258, 260, 274 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти до свого провадження та проводити розгляд в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Російської Федерації про визнання дій РФ проти України геноцидом Українського народу, відшкодування шкоди,

Призначити підготовче судове засідання у залі суду №7 в приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул.. Першотравнева, 12) на 14 листопада 2023 року о 14-00 год.

Залучити до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державу Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України, представників яких викликати в підготовче судове засідання.

Копію ухвали надіслати учасникам судового розгляду.

У підготовче судове засідання викликати сторони, представників Держави Україна. Врахувати те, що відповідно до правових позицій, викладених у Постанові КЦС ВС від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19, після початку війни в Україні з 2014 року суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено РФ, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії РФ, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни. Окрім того, у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з Росією, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства РФ в Україні з огляду на припинення його роботи на території України. Верховний Суд установив підстави для висновку про те, що, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства РФ в Україні запитів щодо згоди РФ бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням РФ збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й з огляду на розірвання дипломатичних відносин України з РФ.

Визначити представникам Держави Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання пояснень щодо позову. У зазначений строк Держава Україна в особі представників Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України мають право надіслати суду пояснення щодо позову, які повинні відповідати вимогам ст.ст. 178, 181 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178, ч.3 ст. 181 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) пояснень щодо позову до суду, копії таких пояснень та доданих до нього документів Держава Україна в особі представників Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України зобов`язані надіслати іншим учасникам справи.

Отримати інформацію щодо справи, яка розглядається, учасники справи можуть на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud2606.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М.Чирський