Справа №705/3290/20
2-др/705/8/23

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2023 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:
головуючого судді Гудзенко В.Л.
при секретарі Музичук Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань заяву адвоката Манзар Тетяни Володимирівни, яка представляє інтереси відповідача ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП,
У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області на розгляді перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.11.2023 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП, був залишений без розгляду за його заявою.
В судове засідання представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Манзар Т.В. не з`явилася, надіславши до суду заяву, в якій просить розглянути подану нею заяву про ухвалення додаткового рішення, яку вона підтримує в повному обсязі, без її участі.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, причини їх неявки суду не відомі.
Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви адвоката Манзар Т.В. яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП.
Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Тобто, за змістом цих норм суд може вирішити питання про компенсацію витрат відповідача, пов`язаних із розглядом справи, у разі залишення позову без розгляду за умови, якщо відповідач таку вимогу заявив і навів доводи щодо необґрунтованих дій позивача, які такі витрати спричинили.
Необхідність понесення витрат має бути у причинному зв`язку із необґрунтованими діями позивача, внаслідок яких вони настали.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.01.2021 року справа № 521/3011/18, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необгрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
При цьому, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення, яким надавалася б оцінка обґрунтованості заявлених позовних вимог, слушності доводів позивача. Залишення заяви без розгляду не підтверджує ні відсутність спору позивача з відповідачем, ні відсутність предмета спору.
Крім цього, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, на доступ до правосуддя і не залежить від обґрунтованості позовних вимог.
Таким чином, за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України) необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Саме такі по суті висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.09.2018 року, справа № 148/312/16-ц.
Проте, клопотання представника відповідача адвоката Манзар Т.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу жодних доводів щодо необґрунтованості тих чи інших дій позивача не містять, адже, на час звернення ОСОБА_2 з даним позовом до суду, вбачалося порушене право позивача.
Як вбачається із матеріалів справи, після надходження постанови Черкаської апеляційного суду від 25.06.2021 стосовно ОСОБА_3 , справа по суті не розглядалася, проте не через вину позивача ОСОБА_2 .
Після повторного розподілу справи між суддями, справу було передано на розгляд судді Гудзенко В.Л., яка своєю ухвалою від 03.10.2023 прийняла справу до свого провадження та призначила підготовче засідання у справі на 14.11.2023, після чого від позивача ОСОБА_2 надійшла заява про залишення його позову без розгляду.
Отже, з урахуванням вище зазначеного, заява не містить доводів і доказів необґрунтованості будь-яких дій позивача всупереч вимогам частини п`ятої статті 142 ЦПК України.
Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц звернуто увагу судів на те, із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (п. 40); саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (п. 44).
Таким чином, зважаючи на те, що заява адвоката Манзар Т.В., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі не містить посилання на обставини щодо будь-яких необґрунтованих дій позивача, докази на їх підтвердження, як і обґрунтування щодо причинного зв`язку між необґрунтованими діями позивача та понесеними відповідачем витратами, а тому суд вважає, що у її задоволенні необхідно відмовити за необгрунтовністю.
На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 12-13, 133, 137,142, 246, 260-261, 270, 354 ЦПК України, суд,
У задоволенні заяви адвоката Манзар Тетяни Володимирівни, яка представляє інтереси відповідача ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, яким додаткове рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.
Головуючий суддя В.Л. Гудзенко