Справа № 703/2316/22
16 листопада 2023 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Биченка І.Я.,
за участю секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №703/2316/22 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гіріч Юлія Петрівна, до ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07 липня 2019 року близько 19 год. по вул. Промисловій в селищі Капітанівка Новомиргородського району Кіровоградської області ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 2103» д.н.з. НОМЕР_1 та, порушивши п.п.2.3 «б» та «д», 10.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, здійснив на ОСОБА_1 наїзд, в результаті останній отримав травматичний шок та численні переломи кісток, ребер та втрачав свідомість.
В той же день, після ДТП, позивача було доставлено в Новомиргородську центральну районну лікарню в реанімаційне відділення з діагнозом: гостра сочетана травма, закритий перелом обох кісток правого передпліччя зі зміщенням, закритий перелом в/з правого плеча, закритий перелом правової лопатки, закритий шок 11 ст., відкритий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням.
09 липня 2019 року позивача перевезено з Новомиргородської центральної районної лікарні у Черкаську обласну лікарню де йому продовжено лікування та післяопераційні реабілітації.
Після дорожньо-транспортної пригоди позивач фактично два місяці перебував на стаціонарному лікуванні під час якого переніс декілька хірургічних втручань та поніс витрати на лікування.
Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.1 ст.286 КК України закрито на підставі ст.49 КК України, а поданий позивачем цивільний позов не розглянутий.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 150000 грн., оскільки подія що трапилася порушила його життєдіяльність, на сьогоднішній день позивач потребує постійної сторонньої допомоги, оскільки обмежений у фізичному русі. У зв`язку з цим він змушений змінити місце проживання з с. Капітанівка до м. Сміла, де йому допомагають близькі родичі. Також позивач зазначив, що на даний час він пересувається за допомогою інвалідного візка, має постійний депресивний стан та втратив сенс життя. Вважає, що моральна шкода у вказаному еквіваленті є справедливою та достатньою для компенсації понесених ним душевних страждань.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 березня 2023 року провадження по справі відкрито. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.
В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Представник позивача надала суду заяву в якій розгляд справи просила проводити без її участі та участі позивача, на задоволенні позову наполягала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином.
Представник відповідача адвокат Охременко А.В. в судове засідання також не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, вдруге направив на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи.
Зокрема, 15 вересня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Охременко А.В. надав суду заяву в якій просив розгляд справи відкласти на іншу дату у зв`язку із загостренням хвороби очей та проходженням медичних процедур.
16 жовтня 2023 року представником відповідача направлено до суду аналогічне клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи що представником відповідача направлялися до суду ідентичні клопотання про відкладення розгляду справи без підтвердження викладених у клопотанні обставин, з метою уникнення безпідставного відкладення розгляду справи та її розгляду впродовж розумних строків, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.
Представник відповідача - Моторне (транспортне) страхове бюро України в судове засідання не з`явився.
Ухвалу про відкриття провадження по справі МТСБУ отримано 03 квітня 2023 року. У наданий судом строк відповідач не надав суду відзив.
Однак, 28 квітня 2023 року представник відповідача надала суду пояснення по справі в яких зазначила що ні позивач, ні його представник із заявами до МТСБУ про виплату страхового відшкодування не зверталися. Крім того, зазначені позивачем витрати є необґрунтованими, а надані позивачем товарні чеки не містять жодних підтверджень того, що вказані витрати були понесені саме позивачем та саме на лікування пов`язане з дорожньо-транспортною пригодою.
Також представник відповідача звернула увагу суду на той факт, що позовна заява подана позивачем з порушенням строку позовної давності, оскільки ДТП мала місце 07 липня 2019 року, а позовна заява подана до суду лише 08 серпня 2022 року, що перевищує загальний строк позовної давності.
Враховуючи викладене просила застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин та відмовити в позові до МТСБУ в повному обсязі.
За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл.11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу.
Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.
Предметом розгляду даної справи є спір про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Із змісту ст. 12, 81 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з вказаної ухвали ОСОБА_2 07 липня 2019 року близько 19 год. керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2103» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався по вул. Промисловій смт. Капітанівка Новомиргородського району Кіровоградської області. Рухаючись перед перехрестям вулиць Промислової та Бобринського смт. Капітанівка Новомиргородського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 ігноруючи вимоги безпеки дорожнього руху, проявив власну необережність та недбалість, невірно відреагував на зміну дорожньої ситуації, не вибрав безпечну швидкість руху, в залежності від дорожньої обстановки, вчасно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, порушивши відповідно до висновків експерта № 324 від 03.10.2019 року та № 360 від 22.10.2019 року умови п.п. 2.3 «б» та «д», 10.1, 12.3, 13.1, 13.3 ПДР, вчасно не помітив пішохода ОСОБА_1 та допустив наїзд на останнього, в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №55 від 27.10.2019, відносяться до категорії середніх, що спричинили тривалий розлад здоров`я. При цьому на момент дорожньо-транспортної пригоди рульове керування, ходова частина та гальмова система автомобіля марки «ВАЗ 2103» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилися в працездатному стані. Невиконання водієм автомобіля марки «ВАЗ 2103» ОСОБА_2 вимог п.п.2.3 «б» та «д», 10.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з ДТП, що сталося. Невідповідність дій водія автомобіля марки «ВАЗ 2103» ОСОБА_2 вимогам п. 12.3, 13.1 та 13.3 ПДР перебуває в причинному зв`язку з ДТП, що сталося.
Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № іст.х-би 2781 від 08 серпня 2019 року, ОСОБА_1 доставлений в Новомиргородську центральну районну лікарню 07 липня 2019 року з діагнозом: ДТП: гостра сочетана травма: закритий перелом обох кісток правого передпліччя зі зміщенням. З/перелом в/З правого плеча. Закритий перелом правої лопатки. ЗТГК: З/перелом У-У1 ребер з права зі зміщенням. Ссадни верхніх і нижніх кінцівок. Травматичний шок 11 ст. Відкритий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням. Поступив хворий в ургентному порядку (доставлений машиною ШД) в стані травматичного шоку.
У вказаній виписці зазначено про проведені лікувальні процедури та направлення ОСОБА_1 на оперативне лікування.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №8162 КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» ОСОБА_1 поступив до вказаного закладу 09 липня 2019 року та був виписаний 20 липня 2019 року. При поступленні ОСОБА_1 мав діагноз: закритий перелом обох кісток правого передпліччя в середній третині зі зміщенням відламків. Закритий перелом тіла правої лопатки без зміщення. ЗТГК: закритий перелом V-VІ ребер з права зі зміщенням, забій легень. Ссадини верхніх і нижніх кінцівок. Вторинний відкритий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням, стан після ПХО рани.
Також, як вбачається з вказаної виписки позивач проходив відповідні обстеження та йому призначено відповідне лікування.
Також, як вбачається з наданих позивачем доказів, йому було проведена 10 липня 2019 року в КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» комп`ютерну томографію органів грудної порожнини за висновками якої встановлено множинні, двобічні, переломи ребер, перелом голівки та шийки лівої плечової кістки, перелом правої лопатки.
Як вбачається з комп`ютерної томографії №1227 головного мозку від 10 липня 2019 року, у ОСОБА_1 при КТ-дослідженні головного мозку визначаються ознаки гідроцефалії. Атрофія кори головного мозку. Мозкові, лікворні кисти правої скроневої та тім`яної області головного мозку. Післятрепанаційні, кісткові, дефекти черепа.
Також, на підтвердження проходження позивачем обстеження та проходження лікування, позивачем надано довідку про огляд кардіолога, консультативні висновки спеціаліста медичного центру ТОВ «Ортопедікс-Плюс» від 17 та 23 липня 2020 року відповідно, товарні чеки та квитанції на придбання медичних препаратів за період починаючи з 07 липня 2019 року.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. На захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Пунктом 17-1 Постанови Пленуму встановлено, що виходячи з правил статей 4, 5 ЦПК України і статей 28, 49, 50 КПК України потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну шкоду (внаслідок посягання на здоров`я, честь, гідність, знищення майна, позбавлення годувальника тощо), має право пред`явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства.
Представник відповідача у наданих суду письмових поясненнях вказав, що позивачем пропущено строк звернення до суду із цивільним позовом, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася 07 липня 2019 року, а з позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише 16 серпня 2022 року.
Як вбачається з поданої представником позивача копії цивільного позову, ОСОБА_1 , 04 червня 2020 року, звернувся до Маловисківського районного суду Черкаської області із позовною заявою про стягнення матеріальної та моральної шкоди із ОСОБА_2 та МТСБУ у межах розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, справа №395/328/20.
Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2022 року цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Моторно (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.
Відповідно до ч.2 ст.265 ЦК України, якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що твердження представника відповідача МТСБУ щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цивільним позовом є безпідставним та необґрунтованим.
Згідно п. 8 та 9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч.1 , 2 та 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Види обов`язкового страхування в Україні визначені в ст.7 Закону України «Про страхування». До них п.9 ч.1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно п.9.3. ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.
В пункті 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Пунктами 24.1-24.3 статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
На момент ДТП ОСОБА_2 , в порушення вимог діючого законодавства України про страхування, не мав полісу обов`язкового страхування власної цивільно-правової відповідальності. За таких обставин обов`язок відшкодування завданої ним шкоди покладається на Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до положень статей 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Пунктом 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
Статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій.
Згідно з п.п. «а» п. 41.1 статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
За положеннями п.п. «а» п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі заподіяння шкоди транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно- правову відповідальність, Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.
Згідно з п.9.3 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.
Відповідно до п. 23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.
Пунктом 24.1 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Аналогічну норму містить частина перша ст.1195 ЦК України, яка передбачає, що фізична або юридична особа, як завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому, зокрема, додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Згідно п.36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до п.п.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, в т.ч. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Великою Палатою Верховного Суду в справі №465/4621/16-к провадження № 13-24кс19 встановлено, що у системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту37.1.4 пункту37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
Крім цього, у підпункті 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 вищезазначеного Закону передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.
Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.
Водночас у межах кримінального провадження за ст.286 КК України факт, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмету доказування. Тобто в цьому разі незвернення потерпілого безпосередньо до МТСБУ або страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.
Тому Велика Палата Верховного Суду доходить висновку про те, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до МТСБУ про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ», не є обов`язковим.
Попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду із позовом до МТСБУ (зобов`язання якого витікають із положень закону, але за характером є ідентичними зобов`язанням страховика) про стягнення відповідного відшкодування.
При цьому, судом враховано, що розмір завданої майнової шкоди пов`язаної із лікуванням потерпілого підтверджуються відповідними медичними документами закладів охорони здоров`я, з яких слідує, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, в подальшому перебував на реабілітації, йому призначалося лікування лікарськими препаратами. Також, позивачем подано до суду платіжні документи на придбання ліків, документів про оплату лікування та проведених комп`ютерних томографій.
Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Статтею 1167 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відтак в силу дії п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України обов`язок відповідача (як володільця транспортного засобу) щодо відшкодування моральної шкоди має місце незалежно від наявності його вини у вчиненні ДТП.
У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд України у постанові №6-145цс12 від 05.12.2012 року.
Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об`єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач у позовній заяві зазначив про те, що спричинену моральну шкоду він оцінює у розмірі 150000 грн., яка виразилися у фізичних та душевних стражданнях у зв`язку із ушкодженням здоров`я, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, зміна місця проживання з метою отримання сторонньої допомоги. Зокрема, після дорожньо-транспортної пригоди позивач обмежений у фізичному русі, пересувається за допомогою інвалідного візка. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 позивач перебуває у депресивному стані, не має можливості займатися домашніми справами та втратив сенс життя.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 5 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. № 4, розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, за яких обставин і якими діями вони завдані, яким є ступень вини заподіювана, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.
Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.
Відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.
Приймаючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 завданої ОСОБА_1 моральної шкоди суд враховує тяжкість та глибину його душевних страждань, які носять триваючий характер, невідворотність наслідків, що наступили, втрату позивачем можливості самостійно рухатися, що призвело до істотних негативних змін в особистому житті, виходячи з міркувань розумності, співрозмірності та справедливості, з урахуванням того, що моральна шкода відшкодовується не з метою збагачення, а носить компенсаційних характер завданим стражданням, приходить до висновку, про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він пережив та переживає на даний час.
Враховуючи наведене вище, виходячи з підстав пред`явлення позову, а також обов`язку відповідача відшкодувати моральну шкоду, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 150000 грн.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-266, 268 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гіріч Юлія Петрівна, до ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 150000 грн 00 коп. моральної шкоди.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави 794 грн 36 коп. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1500 грн 00 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення виготовлене у повному обсязі 22 листопада 2023 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: І.Я. Биченко