22.11.2023 Справа № 756/8467/20
№ 2/756/186/23
№ 756/8467/20
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Шевчука А.В.‚
при секретарях: Марценюк А.І., Демченко І.В.
за участю: представника позивача - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Партола Майя Дмитрівна, приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Борис Борисович про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування,
У липні 2020 року позивач ОСОБА_4 , який є рідним братом спадкодавця, звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 , спадкоємця за заповітом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту посвідченого 09.01.2020 року приватним нотаріусом Брусилівського нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б.
В обґрунтування позову ОСОБА_4 вказував, що після звернення до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Партоли М.Д. із заявою про прийняття спадщини за померлим братом виявили зареєстрований заповіт із реєстровим №4 за змістом якого ОСОБА_4 начебто заповів ОСОБА_2 наступні об`єкти нерухомого майна:
1)квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
При цьому, у позивача існують сумніви щодо факту видачі ОСОБА_5 09 січня 2020 року заповіту, його дійсності та наявності у померлого волі на видачу заповіту.
За твердженням ОСОБА_4 заповіт підписувався не ОСОБА_5 , або ж ним, однак у стані зміненої свідомості - в стані алкогольного, іншого токсичного сп`яніння, тощо, чи в іншому хворобливому стані в якому ОСОБА_5 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, адже:
-за життя ОСОБА_5 жодного разу не згадував у розмові з рідними про те, що він залишив заповіт на випадок своєї смерті;
-з ОСОБА_2 у померлого стосунки не були настільки близькими, що б дозволяло припускати про намір померлого заповісти відповідачу частину свого майна;
-померлий у останні 4-6 місяців до моменту смерті перебував у конфліктних відносинах із ОСОБА_2 ;
- ОСОБА_5 систематично зловживав алкоголем;
- ОСОБА_5 в останні місяці життя фізично занеміг, переважно перебував у постільному режимі, приймав різного роду препарати (знеболювальні, седативні в неконтрольованій кількості одночасно із алкоголем);
-підпис, виконаний від імені ОСОБА_5 за зовнішніми ознаками не схожий на його підпис;
-заповіт містить численні виправлення, в тому числі не застережені, внесення яких до змісту правочину, який потребує підпису особи, законом не допускається, що свідчить додатково про невідповідність оспорюваного заповіту формі.
Позивач вважає, що форма заповіту не відповідає законодавчо встановленим вимогам до його змісту, оскільки істотні умови заповіту - дата та відповідно й час його складення - містять виправлення та дописки, здійснені нотаріусом Бородавко Б.Б. в документі, внесення виправлень в який не допускається, оскільки такий документ є правочином, що потребує підпису заповідача, такі виправлення не застережені у порядку, який визначений законом, померлий із заявою про внесення виправлень до нотаріуса не звертався.
Крім цього, позивач вказує, що заповіт не був прочитаний вголос заповідачем і підписаний ним, про що мало бути зазначено перед підписом відповідної особи, нотаріус посвідчив заповіт, вказуючи, що особа перебуває в хворобливому стані, в той же час не переконався у здатності заповідача розуміти значення своїх дій та відповідно його волі на заповідання майна сторонній особі, для оформлення заповіту не були залучені свідки.
У зв`язку із цим, ОСОБА_4 просив визнати недійсним заповіт та визнати за ним право власності в порядку спадкування на наступне майно:
1) квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
В судовому засіданні предствнк позивача підтримала вимоги позову з підстав зазначених у позовній заяві.
Відповідач та представник відповідача проти вимог позову заперчили, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість звертали увагу суду на тому, що доводи позову не відповідають фактичним обставинам справи, а ґрунтуються лише на припущеннях позивача. При цьому, ОСОБА_2 акцентував увагу суду на те, що підтвердженням свідомого та вільного волевиявлення ОСОБА_5 на оформлення заповіту є й те, що заповідач заповів лише певне майно яке йому належало, крім того, видав нотаріально посвідчену довіреність та уповноважив відповідача здійснити підготовку продажу решти нерухомого майна і передав усі, в тому числі правовстановлюючі документи.
Приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б. надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Партола М.Д. надіслала до суду матеріали спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та просила здійснити розгляд справи за її відсутності.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.
За ст. 1233, ч.2 ст. 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Загальні вимоги до форми заповіту визначені ст. 1247 ЦК України, в тому числі щодо особистого підписання заповідачем і, лише за умови неможливості власноручно підписати заповіт у зв`язку з хворобою або фізичною вадою, надається право підпису за дорученням заповідача у його присутності іншою особою (відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу).
Зі змісту Заповіту від 09 січня 2020 року вбачається, що заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_5 , вірність записаного тексту засвідчено особисто і власноручно підписано спадкодавцем у присутності нотаріуса (Т.2 а.с. 26).
Підтвердженням свідомого та вільного волевиявлення ОСОБА_5 є й те, що заповідач склав заповіт лише на певне майно, хоча його об`єм належний на праві приватної власності був значно більший.
У відповідності до Довіреності від 09.01.2020 року, оформленої у тому ж місці, тим же нотаріусом, з особистим підписом ОСОБА_5 , останній виявив бажання розпорядитись іншим майном у інший спосіб, уповноваживши здійснити підготовку його продажу.
Таким чином, твердження позивача проте, що підпис, виконаний від імені ОСОБА_5 за зовнішніми ознаками не схожий на його підпис, є лише припущенням, яке не може бути підставою для визнання заповіту недійсним.
Згідно Заповіту, у зв`язку з хворобою та похилим віком спадкодавця, на його особисте прохання заповіт підписано ОСОБА_5 та нотаріально посвідчено за його фактичним місцем проживання: АДРЕСА_4 . Вбачається, що приватним нотаріусом Брусилівського нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б. було встановлено особу спадкодавця, перевірено його дієздатність.
Заповіт є одностороннім правочином - дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правові наслідки заповіту виникають тільки після смерті особи, яка його склала - заповідача.
Оскільки заповіт є одностороннім правичном, на нього розповсюджується презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).
Таким чином, якщо у заповідача був похилий вік, хвороба та інвалідність, він фізично занеміг, перебував у постільному режимі і, заповіт у зв`язку з цим, підписано та нотаріально посвідчено за фактичним місцем проживання заповідача, це не є саме по собі свідченням фальсифікації підпису та укладення заповіту не за дійсною волею останнього.
За свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 Київського міського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1 а.с. 16) у віці 63 років.
У відповідності до ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_5 мав ІІ групу інвалідності загального захворювання довічно, перебував на «Д» обліку у кардіолога і міг працювати в спеціально створених умовах. (Т.1 а.с. 22)
З Довідки про причину смерті ОСОБА_5 від 24.02.2020 року вбачається, що причиною смерті останнього зазначено: раптова коронарна смерть (Т.1 а.с. 23).
Лат. mors subita cardiaca - раптова серцева смерть (РСС) - це смерть з серцевих причин.
Таким чином, як хвороба так і смерть ОСОБА_5 наступила з серцевих причин, при цьому відомостей про наслідки впливу алкоголю, токсичні впливи чи інші хворобливі стани заповідача, в тому числі як причину смерті, матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров`я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та у порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Відповідно до абзацу 22 п. 6 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підстави припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Суд не має права давати оцінку медичним документам, які потребують спеціальних знань.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, про які вказує у позовній заяві, а відповідач на спростування вказаних обставин і, на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтвердили необхідність стороннього догляду за ОСОБА_5 після перенесеного ним інсульту у жовтні 2019 році. При цьому, заперечили зловживання останнім алкоголем, зазначили його адекватне сприйняття оточення та ситуації, орієнтування в часі та просторі не дивлячись на хворобливий стан. Свідки в судовому засіданні підтвердили відсутність будь-яких проявів та ознак психічних розладів у ОСОБА_5 , більше того вказували про його неприязні стосунки з братом ОСОБА_4 та відсутність інтересу зі сторони осаннього, навіть після повідомлення свідками про критичну ситуацію та термінову потребу у родинній допомозі.
З матеріалів справи вбачається та підтверджено сторонами і їх представниками у судовому засіданні, що ОСОБА_5 за життя не визнавався обмеженим у цивільній дієздатності або ж недієздатним.
У відповідності до ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження психічних розладів ОСОБА_5 , або ж оформлення заповіту в стані у якому він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.
Аналіз цивільного законодавства України дозволяє зробити висновок, що свобода заповіту проявляється насамперед у тому, що особа вправі сама вирішити складати їй заповіт чи ні, та особисто визначатись із колом спадкоємців і на кого складати заповіт. Заповідач має право не повідомляти про факт складання заповіту, про зміст заповіту, про те, чи вносив він зміни до нього, чи скасував і склав новий заповіт, разом із цим заповідач не обмежений у праві поширювати таку інформацію за своїм бажанням.
Таким чином, суд не виключає, що заповідач міг і не розголошувати інформацію про складений заповіт родичам свідомо, але це ніяким чином не спростовує його дійсність.
Позивачем не надано суду жодного належного і допустимого доказу на підтвердження недійсності заповіту, а обґрунтування вимог останнього зводяться до перерахування усіх можливих підстав недійсності правочину та особистих припущень і нічим не підкріплених «підозр».
Відповідно до статті 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний здійснювати свої професійні права відповідно до цього Закону, відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству, вести нотаріальне діловодство та архів відповідно до встановлених правил та дотримуватися інших професійних обов`язків, визначених законом.
Нотаріуси у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (ч.1 ст.7 Закону України «Про нотаріат»).
З огляду на зазначене, особа яка звернулася за нотаріальною послугою, має право розраховувати на грамотність та компетентність при оформленні документів.
У відповідності до листа Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 13.08.2021 року при перевірці встановлено недотримання приватним нотаріусом Бородавком Б.Б. вимог п.6.13 Правил при посвідченні заповіту від імені ОСОБА_5 щодо внесення виправлень до тексту заповіту.
Згідно пояснень приватного нотаріуса, під час ознайомлення з текстом заповіту було виявлено помилки в зазначенні дати вчинення нотаріальної дії та в посвідчувальному написі. Дані помилки було виправлено приватним нотаріусом на місці на особисте прохання заповідача, після чого заповіт було підписано заповідачем.
При цьому, у вказаному листі повідомлено, що при огляді копії Реєстру для реєстрації нотаріальних дій, приватного нотаріуса Бородавка Б.Б. за 2020 рік, в якому міститься запис №4 від 09.01.2020 про вчинену нотаріальну дію, а саме - посвідчення заповіту за зверненням ОСОБА_5 було встановлено, що вказана нотаріальна дія належним чином зареєстрована у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, а саме: на виконання вимог п.7.22 Правил у графі 3 вказано необхідні відомості про особу заповідача, на виконання вимог п.7.28 Правил у графі 4 зазначено назву та реквізити документа, за яким встановлено особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії, також на виконання вимог п.7.31 Правил у графі 5 записано зміст оформлювального документа та на виконання вимог п.7.39 Правил є відмітка про те, що у зв`язку з хворобою заповідача заповіт посвідчено за фактичною адресою місцезнаходження; смт., Брусилів, вул. Єдності, 34. Крім того, на виконання вимог п.7.45 Правил у графі 7 міститься підпис заповідача із зазначенням прізвища.
З копії Журналу обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, встановлено, що в журналі міститься два записи від 09.01.2020: про надання консультації ОСОБА_5 щодо посвідчення заповіту та про посвідчення заповіту від імені ОСОБА_5 .
Відомості про посвідчений заповіт від імені ОСОБА_5 09.01.2020 внесено до Спадкового реєстру, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 58954503 від 09.01.2020.
За таких обставин, на думку суду, недотримання приватним нотаріусом вимог правил при посвідченні заповіту є насамперед підставою для вжиття заходів реагування та вирішення питання притягнення до відповідальності приватного нотаріуса, але аж ніяк не нівелювання волі та бажання заповідача.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що ОСОБА_5 09 січня 2020 року свідомо оформляв та підписував Заповіт, усвідомлював значення своїх дій, міг ними керувати та мав повне право на заповіт, в тому числі щодо розпорядження своїм майном для визначеного кола бажаних спадкоємців. При цьому, недотримання порядку виправлення помилки, виявленої самим заповідачем, з огляду на проведену сукупність та послідовність нотаріальних дій, не може бути само по собі підставою для визнання заповіту недійсним.
Протилежного суду не доведено.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту не підлягають до задоволення.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 204, 207, 225, 1233,1234, 1247 ЦК України, ст.ст. 5, 7Закону України «Про нотаріат», ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 141, 207, 258, 263, 265, 273 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Партола Майя Дмитрівна, приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Борис Борисович про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 22.11.2023 року.

Суддя А.В. Шевчук