Провадження № 2/161/3283/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Октисюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

25 липня 2023 року позивачі звернулись в Луцький міськрайонний суд Волинської області з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обгрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . Житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 був збудований ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в період їхнього шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з рівності часток спільної сумісної власності подружжя, а також рівності часток між спадкоємцями, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на частки вказаного житлового будинку.

Вказують, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 , які прийняли спадщину - по 1/8 частині житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , є його дружина ОСОБА_6 , донька ОСОБА_1 , донька ОСОБА_8 , син ОСОБА_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9 , який за життя прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5 . На момент смерті ОСОБА_9 спадкоємцями є дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 . Згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №07.06.2012 №395-1, надано дозвіл неповнолітньому ОСОБА_4 , відмовитись від часток спадкового майна після смерті ОСОБА_9 . Та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом №3-1467, №3-1466, ОСОБА_3 , як дружина спадкодавця, оформила право на частину спадкового майна після смерті чоловіка ОСОБА_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно -- 5/8 частки житлового будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . 13.06.2017 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №46997127. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є донька ОСОБА_1 , донька ОСОБА_8 , та внук ОСОБА_4 , який є сином ОСОБА_9 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та мав право на спадкування за правом представлення, проте з заявою про прийняття спадщини, не звертався.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємці за законом подали заяви про прийняття спадщини, та 13.06.2017 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №60785343.

27 серпня 2017 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну нам частку спадщини, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , 1943 року народження, спадкоємцем якого була його дружина, ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно.

З врахуванням викладеного, просять ухвалити рішення, за яким :

1.Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2.Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/16 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3

3. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/16 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

5. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 липня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі з проведенням підготовчого засідання.

Від представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Ольховського М.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Позивач ОСОБА_3 надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Мартинюк С.І. надіслав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по-господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 листопада 1968 року згідно з виписки з рішення № 521, виконавчий комітет Луцької міської Ради народних депутатів трудящих закріплено за ОСОБА_5 земельну ділянку в безстрокове користування під індивідуальне будівництво індивідуального будинку.

08 грудня 1968 року ОСОБА_5 прийняв присадибну ділянку в АДРЕСА_3 , згідно з Актом про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку.

17 жовтня 1969 року ОСОБА_5 було видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки в АДРЕСА_1 .

29 червня 1989 року після завершення будівництва було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

17 жовтня 1989 року рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №412, погоджено ОСОБА_5 відхилення від проекту під час будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 .

17жовтня 1989 року ОСОБА_5 було надано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки в АДРЕСА_1 , відхилення від проекту.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого 02.05.2023року ПП «Пілон -С», житловий будинок по АДРЕСА_2 , будівництвом завершений, правовстановлюючих документів на будинок не оформлено.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.10.1999 серія НОМЕР_1 .

Житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 був збудований ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в період їхнього шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Виходячи з рівності часток спільної сумісної власності подружжя, а також рівності часток між спадкоємцями, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на частки вказаного житлового будинку, оскільки інша частки житлового будинку належала ОСОБА_6 , як частка в спільній сумісній власності подружжя.

Статтею 529 Цивільного кодексу Української РСР (чинний на момент виникнення правовідносин) визначено коло спадкоємців першої черги, зокрема при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР (чинний на момент виникнення правовідносин) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 , які прийняли спадщину, є його дружина ОСОБА_6 (свідоцтво про одруження від 5 серпня 1969 року), донька ОСОБА_1 (свідоцтво про народження від 05 червня 1970 року, свідоцтво про одруження від 09 січня 1997 року) донька ОСОБА_8 (свідоцтво про народження від 19 лютого 1990 року, свідоцтво про шлюб від 30 травня 2014 року) та син ОСОБА_9 (повторне свідоцтво про народження від 04 квітня 2023 року).

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 належну йому частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , успадкували спадкоємці в рівних частинах по 1/8 кожному: дружина ОСОБА_6 , донька ОСОБА_1 , донька ОСОБА_8 , син ОСОБА_9

20 травня 2009 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 46997127 після смерті ОСОБА_5 .

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261, 1262 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки.

За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9 , який за життя прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5 . Спадкоємцями після його смерті є дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 .

Згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №07.06.2012 №395-1, надано дозвіл неповнолітньому ОСОБА_4 , відмовитись від часток спадкового майна після смерті ОСОБА_9 .

Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом №3-1467, №3-1466, ОСОБА_3 , як дружина спадкодавця, оформила право на частину спадкового майна після смерті чоловіка ОСОБА_9 .

Право на спадщину на 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_9 прийняв після смерті батька ОСОБА_5 , однак за життя не оформив, ОСОБА_3 , як спадкоємець чоловіка ОСОБА_9 не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10 січня 2017 року, а відтак, після її смерті відкрилась спадщина на 5/8 часток житлового будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 (1/2 +1/8=5/8).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 єдонька ОСОБА_1 , донька ОСОБА_8 , які у встановленому законом порядку подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Внук спадкодавця ОСОБА_6 - ОСОБА_4 , який є сином ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право на спадкування за правом представлення, проте з заявою про прийняття спадщини, не звертався.

Отже, право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6 , а саме 5/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , розділяється між спадкоємцями, які прийняли спадщину, по 5/16 частин кожному.

13 червня 2017 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №46997127 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

27 серпня 2017 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну нам частку спадщини, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , 1943 року народження, спадкоємцем якого була його дружина, ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно.

З врахуванням викладеного, на підставі досліджених по справі доказів, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Зокрема, слід визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 кожному. А також слід визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 5/16 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 кожному. Крім того, слід визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141,279,352,354,430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 5/16 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 5/16 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове мейно, що залишилось після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту рішення 24 листопада 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Філюк Т.М.