Справа № 307/2199/20
Провадження № 2/307/1237/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Она О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Головного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконними та скасування наказівГоловного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області, визнання незаконною та скасування державної реєстрації нерухомого майна, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_4 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Головного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконними та скасування наказівГоловного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області, визнання незаконною та скасування державної реєстрації нерухомого майна, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. В позовній заяві представник зазначив, що позивачка користується земельною ділянкою, площею 0,3045 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області в урочищі «Котелеб», з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Вказані обставини підтверджуються довідкою №461 від 16 червня 2020 року, виданою Бедевлянською сільською радою Тячівського району Закарпатської області та протоколом постійної комісії Бедевлянської сільської ради з агропромислового комплексу, земельних ресурсів, підприємництва, торгівельного обслуговування населення та розвитку села №1 від 22 травня 2020 року та заявами-згодами громадян від 18 липня 2019 року. 5 вересня 2019 року позивачка звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,3045 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. До клопотання були додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та інші копії документів передбачені ст. 118 КК України. Вищевказане клопотання зареєстроване у Головному управлінні Держгеокадастру у Закарпатській області за №М-1966/0/17-19 від 6 вересня 2019 року, що підтверджується проставленою на ньому відповідною реєстраційною позначкою штрих кодом. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 4 жовтня 2019 року за №2355-сг позивачці надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,3045 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої в урочищі «Котелеб» за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. На замовлення позивачки ТОВ «Моя Земля» виготовило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , площею 0,3045 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в урочищі «Котелеб» за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Вищевказаний проект із землеустрою був погоджений із сусідами землевласниками та землекористувачами, була проведена державна експертиза землевпорядної документації, після чого подана для реєстрації у Державному земельному кадастрі, однак позивачка отримала відмову державного кадастрового реєстратора відділу у Тячівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через невідповідність електронного документа, а саме: у зв`язку з співпаданням (накладкою) на 23,5363% із земельною ділянкою за кадастровим номером: :04:003:0086 (рішення №РВ-020 від 13.05.2020 року). Як з`ясувалося, 28 серпня 2019 року ОСОБА_2 також звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,2000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої в урочищі «Котелеб» за межами населеного пункту на території Бедевлянської сліьської ради Тячівського району Закарпатської області. Вищевказане клопотання зареєстроване в Головному управлінні Держгеокадастру у Закарпатській області за №Д-1896/0/17-19 від 29 серпня 2019 року, що підтверджується проставленою на ньому відповідною реєстраційною позначкою штрих кодом. За результатами розгляду вищевказаного клопотання Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області видано наказ від 27 вересня 2019 року за №2250-сг, яким надано ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,2000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. На замовлення ОСОБА_2 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної у власність ОСОБА_2 , площею 0,2000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 8 січня 2020 року за №147-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку (кадастровий номер - :04:003:0086), площею 0,2000 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської ради Тячівського району Закарпатської області. Разом із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_2 подала додатки, серед яких міститься архівний витяг №07-04/1558 від 01.12.2017 року, згідно якого у додатку до рішення №43 IV сесії IV скликання Бедевлянської сільської ради від 05.12.2002 року у пунктах 31 та 54 вказано, що матері ОСОБА_2 ОСОБА_5 , мешк. АДРЕСА_1 , надано в оренду на 2003 рік 0,10 га та 0,14 га, при цьому не вказано місця розташування вказаних земельних ділянок села у трьох урочищах «Котелеб», «Говди», «Заріка». Можна прийти до висновку, що ОСОБА_5 у оренду було виділено дві земельні ділянки у різних урочищах із трьох перерахованих і площами 0,10 га та 0,14 га, а відповідачка ОСОБА_2 приватизувала 0,20 га із площею накладки 0,0717 га. Виготовляючи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність замовник ОСОБА_2 та виконавець ФОП ОСОБА_3 своїми умисними діями, не вказуючи реальних суміжних землекористувачів, підробивши підписи останніх, під час встановлення та погодження меж земельної ділянки, грубо порушили норми земельного законодавства, зокрема вимоги статті 198 ЗК України, статті 50 Закону України «Про землеустрій», п.3,12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18 травня 2010 року за №376. Зазначені порушення призвели до того, що при приватизації земельної ділянки відповідачкою ОСОБА_2 відбулося накладення меж її земельної ділянки на земельну ділянку, площею 0,0717 га, яка знаходиться у користуванні позивачки, внаслідок чого вона позбавлена можливості її приватизувати, що документально доведено. Оспорюваний наказ №147-сг порушує права та законні інтереси позивачки. Видавши його, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області позбавило можливості позивачки реалізувати своє право на безоплатне одержання у власність земельної ділянки, яку остання використовує та розумно очікувала одержати її у власність. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із Законом України від 22 травня 2003 року за №858-ІV «Про землеустрій», у строки, що обумовлюються угодою сторін. З метою виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачка уклала договір з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , який виготовив проект землеустрою. Відповідачі ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 виготовили проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Котелеб», площею 0,2000 га, на території Бедевлянської сільської ради, за межами населеного пункту, без вилучення від землекористувача. без відповідних погоджень із сусідніми землевласниками та землекористувачами із перекручуванням інформації щодо фактичних суміжних землекористувачів, внаслідок чого незаконно сформованій земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер: :04:003:0086 та передано у власність ОСОБА_2 . Вказані обставини підтверджуються протоколом постійної комісії Бедевлянської сільської ради з агропромислового комплексу земельних ресурсів, підприємництва, торгівельного обслуговування населення та розвитку села №1 від 22 травня 2020 року, письмовими поясненнями землекористувачів, згідно яких встановлено, що ОСОБА_2 спірною земельною ділянкою не користується на даний час і до цього часу не користувалася, самовільно встановила залізні труби по спірній межі та переорала засаджену кукурудзу подружжям ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . Спірною земельною ділянкою з 1993 року користувалися ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які присутні на місці та показали межі ділянок, які раніше перебували в їх користуванні. 18.07.2019 року вказані громадяни відмовилися від користування земельними ділянками в користь подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про що свідчать їх заяви-згоди. У вищезазначеному протоколі комісії при встановленні обставин, які саме суміжні землевласники та землекористувачі спірної земельної ділянки (в розмірі співпадання 23,5363%) та чи співпадають фактичні суміжні із тими, що зазначені у проекті відведення, ОСОБА_2 зазначено, що згідно проекту ОСОБА_2 від точки А до Е користувачем земельної ділянки є ОСОБА_10 , а фактичним користувачем на сьогоднішній час є ОСОБА_1 , до 18.07.2019 року були ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Присутній на засіданні комісії ОСОБА_10 (батько ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ) повідомив, що межі суміжного користувача у документації ОСОБА_2 не погоджував, підпис напроти його прізвища є підробленим. Від точки Д до точки Е згідно проекту зазначений ОСОБА_7 , який відповідає фактичному користувачеві до 18.07.2019 року, який присутній на комісії, та повідомив, що проект ОСОБА_2 не підписував, підпис напроти його прізвища підроблений. Від точки Б до точки В., згідно проекту, зазначений ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його донька присутня на місці виїзду комісії. ОСОБА_12 пояснила, що вона на даний час користується батьковою ділянкою, але межі фактичного землекористування між нею та ОСОБА_2 не погоджувала та підпису не ставила. У проекті ОСОБА_2 від точки А до точки Б зазначено землі загального користування дорога, яка перебуває на балансі Бедевлянської сільської ради, де взагалі відсутнє погодження меж із вказаним суміжним землекористувачем. Комісією також встановлено відсутність межових знаків в кількості 8 штук. Щодо виявлених порушень опису меж йдеться і у пункті 10 висновку державної експертизи землевпорядної документації від 19 грудня 2019 року №972-19 «Зауваження та пропозиції до землевпорядної документації», де зазначено, що необхідно уточнити опис меж з урахуванням даних Державного земельного кадастру та провести нумерацію межових знаків, які фактично відсутні. Пунктом 11 вказаної експертизи погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 в урочищі «Котелеб» за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради за умовами врахування п.10 висновку, тобто після усунення недоліків. Однак, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області нехтувало висновком державної експертизи землевпорядної документації від 19 грудня 2019 року за №972-19 та без усунення недоліків уточнення опису меж та нумерації межових знаків та інших вказаних недоліків без належних правових підстав, незаконно видав оспорюваний наказ №147-сг. На підставі оспорюваного наказу №147-сг державним реєстратором прав на нерухоме майно Данилич Н.В. проведено державну реєстрацію прав власності ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером: :04:003:0086, площею 0,2000 га, розташовану в урочищі «Котелеб» за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 244) та рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 січня 2020 року індексний номер 50655674 внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Просить суд визнати незаконним та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 27 вересня 2019 року за №2250-СГ та від 8 січня 2020 року за №147-сг; визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :04:003:0086, площею 0,2000 га, розташованої за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області; визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Данилич Н.В. про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером :04:003:0086, площею 0,2000 га, розташовану за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244 від 15.01.2020 року, індексний номер 50655674.

Відповідачка ОСОБА_2 надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що наведена позивачкою інформація є неправдивою. Позивачка зазначає, що вона користується земельною ділянкою, площею 0,3034 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради в урочищі «Котелеб» з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Позивачка посилається на фіктивну довідку №461 від 16 червня 2020 року, видану Бедевлянською сільською радою та протокол комісії цієї сільської ради. Спірною земельною ділянкою користувалася її мати ОСОБА_5 із часу ліквідації радгоспу. Після смерті матері вона успадкувала цю земельну ділянку, якою користувалася на протязі 5-ти років, про що свідчить довідка №410 від 21.08.2019 року, видана Бедевлянською сільською радою Тячівського району. Як їй стало відомо, сільський голова видав незаконну довідку №461 від 16.06.2020 року ОСОБА_1 , після чого вона звернулася до прокурора Тячівської місцевої прокуратури та безпосередньо до Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про кримінальне правопорушення, яке скоїв сільський голова ОСОБА_13 . На даний час внесено відомості до ЄРДР за ознаками злочинів, передбачених ст.364, 366 КК України та триває досудове розслідування. Звертає увагу на те, що вона звернулася з клопотанням про розроблення проекту землеустрою до 05 вересня 2019 року, тобто 28 серпня 2019 року. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 27.09.2019 року №2250-сг їй надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,20 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої в урочищі «Котелеб» за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. 08.01.2020 року Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області видано наказ за №147-сг про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельну ділянку (кадастровий номер 0:04:003:0086, площею 0,20 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності та ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно з класифікацією видів цільового призначення земель 01.03_ що розташована за межами населених пунктів урочище «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Третім абзацом рекомендовано ОСОБА_2 оформити право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 224480400:04:003:0086) та виготовити агрохімічний паспорт земельної ділянки. Відповідно до наказу Державний реєстратор сектору державної реєстрації Тячівської РДА зареєстрував земельну ділянку за відповідачкою ОСОБА_2 . В позовній заяві представник ОСОБА_4 зазначає, що позивачка отримала відмову державного кадастрового реєстратора відділу у Тячівському районі ГУ Держтеокадастру у Закарпатській області у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через відповідність електронного документа про право власності 0,20 га земельної ділянки, а відповідачка звернулася із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки та подала додатки, серед яких міститься архівний витяг №07-04/1558 від 01.12.2017 року, згідно якого у додатку до рішення №43 IV сесії IV скликання Бедевлянської сільської ради від 05.12.2002 року у пункті 31 та 34 вказано, що матері відповідачки ОСОБА_5 , мешканці АДРЕСА_1 , надано в оренду на 2003 рік 0,10 га та 0,14 га. Позивач далі зазначає, що нібито не вказано місце розташування вказаних земельних ділянок, а представник позивача змовчує про довідку Бедевлянської сільської ради, у якій чітко зазначено, що останні п`ять років користувалася земельною ділянкою, яку далі приватизувала. Представник у позовній заяві зазначив, що виготовляючи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, замовник ОСОБА_2 та виконавець ФОП ОСОБА_3 умисними діями, не вказуючи реальних суміжних землекористувачів, підробивши підписи останніх, під час встановлення та погодження меж земельної ділянки, грубо порушили норми земельного законодавства, зокрема вимог ст.198 ЗУ України, ст.50 ЗУ «Про землеустрій», п.3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18 травня 2010 року за №376. Зазначені порушення призвели до того, що при приватизації земельної ділянки відповідачкою відбулося накладання меж її земельної ділянки на земельну ділянку площею 0,0717 га, яка знаходиться у користуванні позивачки, внаслідок чого вона позбавлена можливості її приватизувати, що документально доведено. Просить звернути увагу на те, що відповідачкою виготовлено проект відведення згідно чинних норм закону, при погодженні, сусіди могли підписатись як чоловік за дружину, так дружина за чоловіка, а також акт погодження не є підставою для скасування державної реєстрації для земельної ділянки. Відповідачкою приватизована та земельна ділянка та площа, якою користувалася більше п`яти років. Представник позивача у позовній заяві наголошує про оспорюваний наказ №147-сг, який порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 , що її нібито позбавив можливості реалізувати своє право на безоплатне одержання у власність земельної ділянки, яку нібито ОСОБА_1 використовує та розумно очікувала одержати її у власність. Відповідачка зазначає, що в травні 2020 року позивач самовільно на земельній ділянці викопав канаву, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_14 , який являється чоловіком позивачки. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що нібито спірною ділянкою з 1993 року користувалися громадяни ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , які нібито на місці показали межі ділянок, які раніше перебували в їх користуванні, а 18.07.2019 року вказані громадяни відмовились від користування земельними ділянками на користь подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , про що свідчать їхні заяви-згоди. однак постає питання, як вище зазначені громадяни відмовилися від земельної ділянки, якою з 2013 року користується відповідачка. Також представник позивача зазначає, що нібито комісія встановила відсутність межових знаків в кількості 8 штук. Відповідачка, стверджує, що межові знаки були встановлені, але позивач їх знищив в той час, як він уздовж усієї земельної ділянки викопав канаву і за таке самоуправство внесено відомості до ЄРДР, досудове розслідування триває. Отже, виходячи з викладеного, відповідачка вважає, що наказ №147-сг від 27.09.2019 року Головного управління Держтеокадастру у Закарпатській області є законним, а визнання його незаконним це бажання позивача ОСОБА_1 . Також вважає за доцільне додати до відзиву копію довідки Бедевлянської сільської ради, у якій чітко зазначено, що спірною ділянкою користується з 2013 року ОСОБА_2 . Також представник позивача у позовній заяві просить скасувати рішення державного реєстру прав на нерухоме майно ОСОБА_16 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером 0:04:003:0086, площею 0,20 га, розташовану за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради. Відповідачка вважає, що реєстрацію державний реєстратор провів на законних підставах. Просить суд врахувати те, що в доданих документах представника позивача до позовної заяви додано рішення із архівного відділу №43 Бедевлянської сільської ради IV сесії IV скликання, у якому заштрихували коректором, що земельна ділянка виділена матері ОСОБА_2 - ОСОБА_5 0,10 та 0,14 га, тобто 0,24 га, де чітко надруковано, що земельна ділянка виділена ОСОБА_5 . Вважає, що позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими, докази не відповідають дійсності, а тому просить відмовити у задоволенні позову (Т.1 а.с.198-202).

Представник Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у чинному законодавстві відсутня заборона щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою декільком особам на одну земельну ділянку. Отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки позивачкою не підтверджує право власності останньої на цю земельну ділянку та не є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки ОСОБА_2 та не звільняє Головне управління від обов`язку виконання вимог щодо затвердження проекту землеустрою відповідачці ОСОБА_2 . Підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого здійснено державну реєстрацію відповідних прав на земельну ділянку, ЗК України не передбачено. З огляду на зазначене, скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого здійснено державну реєстрацію відповідних прав на земельну ділянку, не є підставою припинення права власності на земельну ділянку згідно із Земельним кодексом. Отже, накази Головного управління від 27.09.2019 року за №2250-сг, від 08.01.2020 за №147-сг є актами одноразового застосування, які вичерпують свою дію шляхом їх виконання. Крім того, спірним наказом не лише передавалася земельна ділянка у власність (пункт 2 наказу), а й затверджувалася відповідна документація із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 (пункт 1 наказу), яка в цілому відповідає законодавству. Варто зауважити, що аналізуючи вимоги цього ж таки Земельного кодексу України, слід зауважити, що у чинному законодавстві відсутня заборона щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою декільком особам на одну земельну ділянку. Як вбачається з вище наведених норм, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування вправі відмовити в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою лише з підстав невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, в прийнятому органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішенні має бути посилання на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері, та підстави, з яких було відмовлено в наданні такого дозволу. За таких обставин можна прийти до висновку, що відмова Головним управлінням Держгеокадастру y Закарпатській області y наданні відповідачці ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність, оскільки позивачка отримала вже такий дозвіл раніше, була б незаконною та суперечила б частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України, оскільки наявність у позивачки дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, отриманого раніше, ніж третя особа, не свідчить про невідповідність місця розташування об`єкта, обраного відповідачем, вимогам законів чи прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Виходячи з наведеного, вважають, що позовні вимоги позивача та підстави, що викладені у позовній заяві щодо неправомірності дій Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, є необґрунтованими, надуманими та є особистими припущеннями позивача, які не ґрунтуються на нормах матеріального права та фактичних обставинах справи. Просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (Т.1 237-249).

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_17 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ФОП ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Представник відповідачаГоловного управління Держгеокадастру в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 5 вересня 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області із заявою, зареєстрованою в Головному управлінні Держгеокадастру у Закарпатській області за №М-1966/0/17-19 від 6 вересня 2019 року, про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,3045 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту с. Бедевля в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, до якої було додано ситуаційний план розташування земельної ділянки (Т.1 а.с.56).

Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 04 жовтня 2019 року за №2355-сг позивачу ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення, з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,3045 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянськї сільської ради Тячівського району Закарпатської області (Т.1 а.с.57).

На замовлення позивачки ОСОБА_1 ТОВ «Моя Земля» виготовило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , площею 0,3045 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в урочищі «Котелеб» за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (Т.1 а.с.16-71).

Згідно висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 18.11.2019 року за №16987/82-19 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,3045 га у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області експертом державної експертизи не погоджено (Т-1 а.с.72).

Згідно рішення державного кадастрового реєстратора відділу у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 13.05.2020 року за №РВ 020 відмовлено ОСОБА_1 у заяві щодо внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 29 квітня 2020 року (реєстраційний номер ЗВ - 020), так як встановлено, що електронний документ не відповідає установленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа, про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа, з ділянкою :04:003:0086, площа співпадає на 23,5363 % (Т.1 а.с.73-74).

Згідно протоколу державного кадастрового реєстратора відділу у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 13.05.2020 року за №ПП 020, висновку щодо перевірки електронного документу, проведено перевірку електронного документу - заяви ОСОБА_1 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за №ЗВ 020 стосовно об`єкту Державного земельного кадастру в урочищі «Котелеб», Тячівського району, Бедевлянської сільської ради, та встановлено, що електронний документ: 1) наявним даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним індексних кадастрових карт (планів), відомостям про інші об`єкти земельного кадастру, їх кількісним, якісним характеристикам, та відомостям про значення оцінки земельної ділянки) відповідає; 2) установленим вимогам до змісту, структури, і технічних характеристик електронного документу не відповідає; 3) даним документації із землеустрою або оцінки земель не відповідає (Т.1 а.с.75-76).

В довідці виконкому Бедевлянської сільської ради від 16.06.2020 року за №161 виданої ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , мешканцям АДРЕСА_2 , зазначено, що починаючи з липня 2019 року в їх користуванні перебуває земельна ділянка, площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території в с. Бедевля в урочищі «Котелеб» (Т.1 а.с.77).

В заяві-згоді (відмови) ОСОБА_8 від 18 липня 2019 року зазначено, що вона повністю відмовилася від земельної ділянки, яка розташована в с. Бедевля ур. «Котелеб», площею 0,10 га, на користь ОСОБА_6 (Т.1 а.с.78).

В заяві-згоді (відмови) ОСОБА_9 від 18 липня 2019 року зазначено, що вона повністю відмовилася від земельної ділянки, яка розташована в с. Бедевля ур. «Котелеб», площею 0,10 га, на користь ОСОБА_6 (Т.1 а.с.79).

В заяві-згоді (відмови) ОСОБА_7 від 18 липня 2019 року зазначено, що він повністю відмовився від земельної ділянки, яка розташована в с. Бедевля ур. «Котелеб», площею 0,10 га, на користь ОСОБА_6 (Т.1 а.с.80).

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14 травня 2020 року за №208941610 ОСОБА_2 є власником в цілій частині земельної ділянки, площею 0,2 га., розташованої в с. Бедевля, Тячівського району, кадастровий номер земельної ділянки :04:003:0086, підстава для державної реєстрації права власності наказ, серія та номер 147-СГ, виданий 08.01.2020 року Управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області, підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер - 50655674 від 15.01.2020 року (Т.1 а.с.89-92).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії НВ-019 від 04.11.2019 року земельна ділянка - кадастровий номер :04:003:0086, належить ОСОБА_2 , місце розташування Закарпатська область, Тячівський район, Бедевлянська сільська рала, урочище «Котелеб»; цільове призначення: 01.03 - для ведення особистого селянського господарства, яка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення; інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 04.10.2019 року, здійснений ФОП ОСОБА_3 ; площа земельної ділянки становить 0,2000 гектарів; орган, який зареєстрував земельну ділянку Відділ у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області; дата державної реєстрації земельної ділянки 04.11.2019 року (Т.1 а.с.93-96).

В довідці виконкому Бедевлянської сільської ради від 14.08.1997 року за №307 зазначено, що земельна ділянка в урочищі «Котелеб», площею 0,20 га, згідно договору, надана в тимчасове користування і закріплена за ОСОБА_5 (Т.1 а.с.104).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла (Т.1 а.с.203)

Згідно довідки Тячівської державної нотаріальної контори №252/02-14 від 21.02.2018 року Тячівська державна нотаріальна контора, у зв`язку з веденням спадкової справи 81/2014 року єдиним спадкоємицем після смерті ОСОБА_18 ,1936 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 , (Т-1 а.с.106).

В архівному витязі Бедевлянської сільської ради Тячівського району від 11.06.2020 року за №01-11/117 зазначено, що рішенням Бедевлянської сільської ради №43 від 05.12.2002 року «Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок в урочищах «Котелеб», «Говди», « ОСОБА_19 » надано земельні ділянки в оренду для ведення особистого підсобного господарства, зокрема згідно п.31 ОСОБА_20 надано земельну ділянку в урочищі «Котелеб», площею 0,10 га., а згідно п.54 - ОСОБА_20 надано земельну ділянку в урочищі «Котелеб», площею 0,14 га (Т.1 а.с.206).

Згідно повідомлення радгоспу «40 річчя жовтня» від 29.04.1997 року дирекція радгоспу «40 річчя жовтня» не заперечує щодо передачі в оренду земельної ділянки, площею 0,20 га в урочищі «Котелеб» жительці АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 (Т.1 а.с.205).

В довідці виконкому Бедевлянської сільської радою від 21.08.2019 року за №410 зазначено, що починаючи з 2013 року в користуванні ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка, площею 0,24 га, для ведення сільського господарства за межами населеного пункту на території с. Бедевля в урочищі «Котелеб». Раніше вищезазначена земельна ділянка перебувала у користуванні ОСОБА_5 , яка у 2013 році померла, а її земельну ділянку та інше майно успадкувала її дочка ОСОБА_2 (Т.1 а.с.207).

Також встановлено, що 28 серпня 2019 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області із заявою, зареєстрованою в Головному управлінні Держгеокадастру у Закарпатській області за №Д-1896/0/17-19 від 29 серпня 2019 року, про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,20 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту с. Бедевля в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (Т.1 а.с.117).

Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 27 вересня 2019 року за №2250-сг відповідачу ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення, з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,20 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянськї сільської ради Тячівського району Закарпатської області (Т.1 а.с.118).

На замовлення відповідачки ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_3 виготовило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в урочищі «Котелеб» за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (Т.1 а.с.109-166).

Вказаний проект землеустрою містить також акт встановлення та погодження меж землекористування, акт прийому-передачі межових знаків, погоджений суміжними землекористувачами ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 .

Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 8 січня 2020 року за №147-сг відповідачу ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку, площею 0,20 га., кадастровий номер - :04:003:0086, розташованої в урочищі «Котелеб» за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (Т.1 а.с.218).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.01.2020 року за №196349341 за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстровано в цілій частині земельна ділянка, площею 0,2 га., кадастровий номер - :04:003:0086, місце розташування Закарпатська область, Тячівський район, с. Бедевля; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; дата державної реєстрації земельної ділянки 04.11.2019 року; орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки Відділ у Тячівському районі Головного Управління Держгеокадастру в Закарпатській області; дата, час державної реєстрації 13.01.2020 року; державний реєстратор Данилич Неля Василівна, Тячівська районна державна адміністрація Закарпатської області; підстава виникнення права власності наказ Головного Управління Держгеокадастру в Закарпатській області від 08.01.2020 року за №147-сг; підстава внесеня запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50655674 від 15.01.2020 року 11:43:20, ОСОБА_16 , Тячівська районна державна адміністрація Закарпатської області (Т.1 а.с.209).

В повідомленні слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області Рошко В. №18428 від 09.12.2020 року, направленого в адресу ОСОБА_2 , зазначено, що на її звернення про вчинене кримінальне правопорушення, про яке 08.09.2020 року внесено до ЄРДР за №0000725, кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, так як встановлено, що довідка №461, видана головою Бедевлянської сільської ради Рішко І.М. про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , мешканці АДРЕСА_2 , починаючи з липня 2019 року користуються земельною ділянкою в урочищі «Котелеб» в с. Бедевля, площею 0,30 га., є зареєстрована в журналі реєстрації вхідної документації, однак не конкретизовано в даній довідці, якою саме земельною ділянкою користуються ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в урочищі «Котелеб», можлива вказана земельна ділянка в довідці №461 взагалі не накладається на земельну ділянку ОСОБА_2 або не межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 . Також зазначено, що в ході проведення досудового розслідування було допитано в якості свідків власників земельних ділянок, які знаходяться по сусідству із земельною ділянкою ОСОБА_2 в урочищі «Котелеб», що в с.Бедевля, Тячівського району, які дали покази, що дана земельна ділянка на даний час належить ОСОБА_2 , і перейшла у спадщину від покійної матері, яку ОСОБА_2 прийняла та зареєструвала право власності на підставі довідки №410 від 21.08.2019 року, виданою Бедевлянською сільською радою, а також підтвердили, що після смерті матері вона дійсно користувалася вказаною земельною ділянкою, так як не одноразово бачили ОСОБА_2 під час виконання земельних робіт та самі допомагали виконувати земельні роботи на вищевказаній земельній ділянці (Т.2 а.с.93).

Відповідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 04.08.2022 року за №8492, проведеної Закарпатським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, підписи від імені ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в акті встановлення та погодження меж землекористування від 04.10.2019 року та акті прийому-передачі межових знаків на зберігання, без дати складення документу, які містяться в проекті землеустрою, щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки - :04:003:0086 (нижнє позначення сторінок в проекті землеустрою 65, 67) виконані, ймовірно не ОСОБА_21 , а іншою особою; підписи від імені ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в акті встановлення та погодження меж землекористування від 04.10.2019 року та акті прийому-передачі межових знаків на зберігання, без дати складення документу, які містяться в проекті землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки :04:003:0086 (нижнє позначення сторінок в проекті землеустрою 65, 67) виконані, ймовірно не ОСОБА_7 , а іншою особою.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 цього ж Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.ч.1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 386 ЦК України встановлені гарантії захисту права власності. Так, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст.15-1 ЗК України, в редакції на час виникнення правовідносин, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом;

Згідно ч.1 та ч.2 ст.22 ЗК України, в редакції на час виникнення правовідносин, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. 2. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

За змістом ст.78 ЗК України, в редакції на час виникнення правовідносин, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Особам (їх спадкоємцям), які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року (з дня набрання чинності Земельним кодексом України), земельні ділянки не повертаються.

Згідно положень статті 116 ЗК України, в редакції на час виникнення правовідносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до вимог ст. 118 ЗК України, в редакції на час виникнення правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Згідно ст.ст. 125, 126 ЗК України, в редакції на час виникнення правовідносин, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.198 ЗК України, в редакції на час виникнення правовідносин, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

У п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів, суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18) зроблено висновок, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Ненадання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акта узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

До подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14 (провадження № 14-552цс18) та у справі № 350/67/15 (провадження № 14-652цс18), в яких вказувала про те, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не випливає, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж, необхідно вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки, правового значення вони не мають.

У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.152 ЗК України, в редакції станом на день виникнення правовідносин, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

В судовому засіданні встановлено, що спір між сторонами виник з приводу законності передачі у власність відповідачці ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки, площею 0,20 га в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району, кадастровий номер :04:003:0086, межі якої, площею 0,0717 га, на думку позивачки ОСОБА_1 , накладаються на земельну ділянку, яка знаходиться в її користуванні, внаслідок чого вона позбавлена можливості її приватизувати.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 мала довести, що вона є належними землекористувачем спірної земельної ділянки, площею 0,0717 га і її право користування цією земельною ділянкою було порушене відповідачкою ОСОБА_2 при оформленні за нею права власності на земельну ділянку,площею 0,20 га, в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведені висновки та обґрунтування суд прийшов до переконання, що Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, затверджуючи проект землеустрою та передаючи у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,20 га, в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району кадастровий номер :04:003:0086, було повністю дотримано процедури передбаченої чинним законодавством України щодо отримання у власність земельної ділянки.

Позивачем ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_4 в судовому засіданні не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що були порушені права позивача ОСОБА_1 при здійсненні приватизації спірної земельної ділянки, площею 0,20 га, в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району кадастровий номер :04:003:0086, відповідачем ОСОБА_2 , що під час приватизації спірної земельної ділянки було підроблено акт погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами, акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, та що оспорювані позивачем накази Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 27 вересня 2019 року за №2250-сг та від 8 січня 2020 року за №147-сгє незаконними та підлягають скасуванню.

При цьому суд не бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (Т-1 а.с.85-86, 87-88), що вони були належними користувачами земельних ділянок в урочищі «Котелеб» в с. Бедевля, загальними площами по 0,10 га, та від яких вони відмовилися 18 липня 2019 року на користь подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_23 , які не можуть на даний час приватизувати вказані земельні ділянки через накладку на земельну ділянку, яку приватизувала ОСОБА_2 , протокол постійної комісії Бедевлянської сільської ради від 22 травня 2020 року за №1 «Про розгляд звернення ОСОБА_6 та ОСОБА_1 з приводу земельного спору щодо земельної ділянки, розташованої в урочищі «Котелеб» в с. Бедевля», довідку виконкому Бедевлянської сільської ради від 16.06.2020 року за №161, виданої ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , мешканцям АДРЕСА_2 , в якій зазначено, що починаючи з липня 2019 року в їх користуванні перебуває земельна ділянка, площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території в с. Бедевля в урочищі «Котелеб», заяви-згоди (відмови) ОСОБА_8 від 18 липня 2019 року, ОСОБА_9 від 18 липня 2019 року, ОСОБА_7 від 18 липня 2019 року, згідно яких вони відмовилися від земельних ділянок, які розташована в с. Бедевля ур. «Котелеб», площами по 0,10 га, на користь ОСОБА_6 , оскільки ними не підтверджується факт, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та в подальшому позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_6 були належними землекористувачами вказаних земельних ділянок в с. Бедевля в урочищі «Котелеб», і право користування позивачки ОСОБА_24 земельною ділянкою, площею 0,0717 га було порушене відповідачкою ОСОБА_2 при оформленні за нею права власності на земельну ділянку,площею 0,20 га, в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району.

Також, суд не бере до уваги як доказ висновок судово-почеркознавчої експертизи від 04.08.2022 року за №8492, проведеної Закарпатським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, щодо не підписання ОСОБА_21 та ОСОБА_7 як сусідніх землекористувачів акту встановлення та погодження меж землекористування від 04.10.2019 року та акту прийому-передачі межових знаків на зберігання, без дати складення документу, які містяться в проекті землеустрою, щодо відведення ОСОБА_2 у власність земельної ділянки, площею 0.20 га, для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки - :04:003:0086, оскільки у вказаному висновку експертизи зазначено лише про ймовірність не виконання підписів в зазначених документах ОСОБА_21 та ОСОБА_7 , а іншими особами.

Інших належних і допустимих доказів сторонами не наведено.

Таким чином, аналізуючи докази у їх сукупності, суд зазначає, що матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на обґрунтування тих обставин, на які посилається позивач при зверненні з позовом до суду, позивачем в судовому засіданні не доведено факту порушення його прав користування спірною земельною ділянкою, площею 0,0717 га. при передачі у власність відповідачці ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,20 га, в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району кадастровий номер :04:003:0086, а тому в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 щодо визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 27 вересня 2019 року за №2250-СГ та від 8 січня 2020 року за №147-сг, якими надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, затверджено вказаний проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_2 , земельну ділянку, загальною площею 0,20 га, кадастровий номер - :04:003:0086, для ведення особистого селянського господарства, в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради, слід відмовити.

За таких обставин не підлягають до задоволення і похідні вимоги позивачів щодо визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером - :04:003:0086, площею 0,2000 га, розташованої за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області; визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Данилич Н.В. про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером - :04:003:0086, площею 0,2000 га, розташовану за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244 від 15.01.2020 року, індексний номер 50655674.

Зходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 7 серпня 2020 року (судова справа №307/2199/20, провадження №2-з/307/33/20), які полягали у накладенні арешті на нерухоме майно, а саме: земельної ділянки кадастровий номер - :04:003:0086, що розташована за адресою: урочище «Котелеб» Бедевлянська сільська рада, Тячівський район, Закарпатської області, та належить відповідачці ОСОБА_2 , із забороною вчиняти будь-які правочини щодо вказаної земельної ділянки відповідачкою ОСОБА_2 та іншими особами слід сксувати.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивачку.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 77-81, 209, 223, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 4, 15-1, 22, 78, 116, 118, 125, 126, 152, 198 ЗК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Головного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконними та скасування наказівГоловного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області, визнання незаконною та скасування державної реєстрації нерухомого майна, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 7 серпня 2020 року (судова справа №307/2199/20, провадження №2-з/307/33/20), які полягали у накладенні арешті на нерухоме майно, а саме: земельної ділянки кадастровий номер - :04:003:0086, що розташована за адресою: урочище «Котелеб» Бедевлянська сільська рада, Тячівський район, Закарпатської області, та належить відповідачці ОСОБА_2 , із забороною вчиняти будь-які правочини щодо вказаної земельної ділянки відповідачкою ОСОБА_2 та іншими особами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка с. Заріччя, Іршавського району, Закарпатської області, мешканка АДРЕСА_2 , України, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , України, РНОКПП НОМЕР_2 ,

Відповідач ФОП ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 , України.

Відповідач Головне Управління Держгеокадастру у Закарпатській області, адреса: м. Ужгород, пл.. Народна, 4, Закарпатської області, України, код ЄДРПОУ - 39766716.

Повний текст рішення суду складено 17 листопада 2023 року.

Головуючий: В.І. Бобрушко