Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №439/1183/23

Провадження № 2/439/347/23

03 жовтня 2023 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, ухвалив таке рішення.

Позивач: ОСОБА_1 звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_2 , в яких просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 15 177 (п`ятнадцять тисяч сто сімдесят сім) гривень 87 копійок. Окрім цього, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 25 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що 30 вересня 2022 року близько 19 годин 30 хвилин, ОСОБА_2 , рухаючись автомобільною дорогою «Р-39» сполученням «Броди-Тернопіль», керуючи автомобільним транспортним засобом марки «Ford Focus C-Max», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , у селі Суховоля Золочівського району Львівської області, здійснюючи обгін вантажного автомобіля усупереч та з грубим порушенням Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення із технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21114», державним номерний знак НОМЕР_2 , унаслідок чого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Позивач вказує, що ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 05 січня 2023 року (єдиний унікальний номер справи: 439/1678/22) відповідача: ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України. Однак останнього звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Позивач звертає увагу, що через неправомірну поведінку відповідача йому завдано матеріальної та моральної шкоди, яка ОСОБА_2 не відшкодована. Позаяк позивач, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, був вимушений проходити медичне лікування та нести супутні витрати, які пов`язані з цим. Також позивач був вимушений змінити свій звичний ритм життя, переносити фізичні болі та страждання.

Відтак, позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

29 червня 2023 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

Позивач у судове засідання не з`явився. Від представника позивача: адвоката Микитюка Степана Михайловича надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд задовольнити останні. Окрім цього, просив суд здійснити розподіл судових витрат зі сплати судового збору, а також витрат на професійну правничу допомогу, за рахунок відповідача на користь позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Однак належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Від нього не надходило жодних клопотань про відкладення розгляду справи, а також не подавався відзив.

Суд, зі згоди позивачки, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу України.

За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що 30 вересня 2022 року близько 19 години 30 хвилин на автомобільній дорозі «Р39» сполученням «Броди-Тернопіль», неподалік села Суховоля Золочівського району Львівської області, автомобільний транспортний засіб марки: «Ford Focus C-Max», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія: ОСОБА_2 , рухаючись у напрямку міста Тернопіль, зіткнувся із автомобільним транспортним засобом марки: «ВАЗ-21114», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_2 , під керуванням водія: ОСОБА_3 , унаслідок чого пасажири автомобіля: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, що підтверджується наданими суду на дослідження копіями матеріалів кримінального провадження (а.с. 9-21).

Судовим рішенням: ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 05 січня 2023 року (єдиний унікальний номер справи: 439/1678/23) встановлено обставину умисного порушення, під час досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди, водієм: ОСОБА_2 правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, що підтверджується відповідною копією судового рішення (а.с. 22-23).

ОСОБА_1 заподіяно шкоду у виді забою грудної клітини з вираженим больовим синдромом, забою правого плечового суглобу, забою поперекового відділу хребта, рваної рани правої гомілки та лівого гомілково-ступневого суглобу. Вказані ушкодження могли утворитися 30 вересня 2022 року від контакту з виступаючими частинами салону автомобіля, який рухався на швидкості, при зіткненні його з іншим засобом пересування, тобто під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Такі тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, що підтверджується висновком експерта за № 236/22 від 28 жовтня 2022 року (а.с. 13-15).

ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у Комунальному некомерційному підприємстві «1 територіальне медичне об`єднання міста Львова». Окрім цього, ОСОБА_1 проходив амбулаторне лікування у Поліклінічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Радивилівська центральна міська лікарня» Радивилівської міської ради Рівненської області, що підтверджується наданими суду на дослідження виписками із відповідних закладів охорони здоров`я (а.с. 24-32).

ОСОБА_1 у зв`язку із лікуванням захворювання, а саме: забою грудної клітини з вираженим больовим синдромом, забою правого плечового суглобу, забою поперекового відділу хребта, рваної рана правої гомілки та лівого гомілково-ступневого суглобу, заподіяно матеріальної шкоди у розмірі 15 177 (п`ятнадцять тисяч сто сімдесят сім) гривень 87 копійок, що підтверджується наданими суду на дослідження копіями квитанцій про оплату (а.с. 33-36).

Мотиви суду.

Так, статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом із цим, нормативними приписами частини 2 статті 1188 Цивільного кодексу України визначається, що якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Здійснюючи системний аналіз законодавчих приписів Глави 82 Цивільного кодексу України можна визначити, що заподіяна третій особі шкода, унаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки підлягає відшкодуванню в повному обсязі особами, які її заподіяли, за умови, що дії останніх були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

Тобто, для покладення відповідальності на заподіювача шкоди третій особі, внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, необхідна сукупність таких обов`язкових умов:

-наявність шкоди;

-протиправність дій заподіювача шкоди;

-причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою.

За змістом частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У частинах 3-4 статті 23 Цивільного кодексу України визначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У свою чергу відповідно до принципів цивільного судочинства, зокрема змагальності сторін, виходячи із змісту статтей частин 3-4 статті 12, частини 1-2 статті 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Із доказів у справі вбачається, що 30 вересня 2022 року близько 19 години 30 хвилин на автомобільній дорозі «Р39» сполученням «Броди-Тернопіль», неподалік села Суховоля Золочівського району Львівської області, водій: ОСОБА_2 , керуючи автомобільним транспортним засобом марки: «Ford Focus C-Max», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку міста Тернопіль, здійснював обгін невстановленого вантажного автомобіля із напівпричепом, що рухався попереду у попутному напрямку, виїхавши на смугу зустрічного руху, порушуючи вимоги підпункту «г» пункту 14.6 Правил дорожнього руху України, дорожнього попереджувального знаку 1.1. (небезпечний поворот ліворуч) Розділу 33 Правил дорожнього руху України, горизонтальної розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія) Розділу 34 Правил дорожнього руху України, а також вимоги пунктів 1.5 та 1.10 Правил дорожнього руху України (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «безпечна швидкість», підпунктів «б» та «д» пункту 2.3. Правил дорожнього руху України, зіткнувся із автомобільним транспортним засобом марки: «ВАЗ-21114», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_2 , під керуванням водія: ОСОБА_3 , в якому перебували пасажири: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (протиправна поведінка).

Пасажири автомобільного транспортного засобу марки: «ВАЗ-21114», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_2 , а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Зокрема ОСОБА_1 заподіяно шкоду у виді забою грудної клітини з вираженим больовим синдромом, забою правого плечового суглобу, забою поперекового відділу хребта, рваної рани правої гомілки та лівого гомілково-ступневого суглобу (наявність шкоди).

Унаслідок порушення водієм автомобільного транспортного засобу марки: «Ford Focus C-Max», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, пасажирам автомобільного транспортного засобу марки: «ВАЗ-21114», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_2 , а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , завдано тілесні ушкодження (причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою).

За таких обставин, між ОСОБА_1 як кредитором та ОСОБА_2 як боржником виникло недоговірне (деліктне) зобов`язання зі відшкодування шкоди, яка завдана іншій особі, унаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки.

Відтак, ОСОБА_2 зобов`язаний відшкодувати заподіяну шкоду ОСОБА_1 .

Суд вважає доведеним наведений позивачем розмір заподіяної матеріальної шкоди таким деліктним зобов`язанням, яка понесена останнім на лікування, у розмірі 15 177 (п`ятнадцять тисяч сто сімдесят сім) гривень 87 копійок. Позаяк такий розрахунок є обґрунтованим та доводами відповідача не спростовувався.

Отже, оскільки між сторонами виникло недоговірне (деліктне) зобов`язання зі відшкодування шкоди, яка завдана іншій особі, унаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, позовні вимоги позивача у частині відшкодування матеріальної шкоди є підставними та підлягають задоволенню.

У свою чергу, вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що відповідачем: ОСОБА_2 , унаслідок вчинення діяльності, пов`язаної з експлуатацією джерела підвищеної небезпеки, спричинено позивачу ОСОБА_1 моральну шкоду.

ОСОБА_1 , будучи особою, яка зазнала тілесних ушкоджень, а також особою, якій протиправними діями заподіяно шкоду здоров`ю, переносив фізичний біль та страждання у зв`язку із ушкодженням здоров`я.

Позивач зазнавши тілесних ушкоджень, внаслідок вчинення щодо останнього протиправних дій, змушений докладати певних зусиль для відновлення свого порушеного права. Це спричинило понесення позивачем певних незручностей, які спричинили порушення (зміну) звичайного ритму його життя. Сукупність вказаних факторів свідчить про те, що позивачу протиправними діями відповідача була спричинена моральна шкода.

На переконання суду, виходячи із глибини моральних страждань позивача, зважаючи на принципи розумності та справедливості, виходячи із власного переконання, достатньою сатисфакцією у матеріальному еквіваленті завданої моральної шкоди ОСОБА_1 буде стягнення: із відповідача ОСОБА_2 грошове відшкодування у розмірі 25 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Себто позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди є також підставними та підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

За правилами частини 1-2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Водночас відповідно до частини 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої чистини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Судовий збір, який підлягав сплаті за заявлені позивачем позовні вимоги, а саме: матеріально-правові вимоги майнового характеру про стягнення моральної шкоди та вимоги майнового характеру про стягнення матеріальної шкоди, яка заявлена позивачем: фізичною особою, становить: 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок (із розрахунку: 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок + 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок).

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача: ОСОБА_2 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на користь держави, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Доказами у справі встановлено, що 27 червня 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Микитюком Степаном Михайловичем укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 37-38).

Пунктом 1.1. Розділу 1 Договору визначено, що виконавець зобов`язується за завданням замовника надати йому правову допомогу щодо підготовки, підписання, представництва інтересів у судах та подання позовної заяви у цивільній справі про стягнення моральної та матеріальної шкоди, яка розглядається у Бродівському районному суді Львівської області та в інших судових інстанціях.

Вартість (гонорар) за надану правничу (правову) допомогу Виконавцем замовнику, що визначена пунктом 1.1. Розділу 1 Договору, визначається у Протоколі погодження ціни (гонорару) (пункт 2.1. Розділу 2 вищевказаного договору).

Адвокатом: Микитюком Степаном Михайловичем було надано ОСОБА_1 наступні послуги: складення позовної заяви: 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок; представництво інтересів позивача в суді: 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок. Загальна вартість наданих послуг з професійної правничої допомоги становить: 5 000 (п`ять тисяч) гривень, що підтверджується протоколом погодження ціни (гонорару) до договору про надання правової допомоги від 27 червня 2023 року (а.с. 39).

Дійсність понесення ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 27 червня 2023 року (а.с. 51).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічну правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що чинний Цивільний процесуальний кодекс України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат, а саме:

-дійсність;

-необхідність;

-розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну правничу допомогу, приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Із доказів у справі, зокрема договору про надання правової допомоги від 27 червня 2023 року вбачається, що договірні сторони узгодили між собою регулювання ціни договору у Протоколі погодження ціни (гонорару), що є додатком до такого договору.

Разом із цим, у протоколі погодження ціни (гонорару) до договору про надання правової допомоги від 27 червня 2023 рокудоговірні сторони погодили ціну оплати послуг на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

У подальшому, до моменту виходу суду до нарадчої кімнати, представником позивача надано письмові докази на підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу. Такі докази подані позивачем до початку виходу суду до нарадчої кімнати, що з огляду на частину 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України повністю відповідає законодавчо встановленому терміну, протягом якого можна подати докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Повно, всебічно встановивши обставини справи, здійснивши оцінку доказів з точки зору дійсності, допустимості, достатності та належності, виходячи із внутрішнього переконання, суд приходить до думки, що надані послуги професійної правничої допомоги представником позивача: адвокатом Микитюком Степаном Михайловичем та витрати, які були понесені позивачем: ОСОБА_1 за надання таких послуг, належать до судових витрат, пов`язаний із розглядом справи.

За таких обставин, суд вважає, що фактично понесені судові витрати стороною позивача за надану професійну правничу допомогу в досліджуваній цивільній справі становлять: 5 000 (п`ять тисяч) гривень. Тобто, заявлені стороною позивача вимоги підлягають задоволенню у такому розмірі, що у повні мірі буде відповідати понесеним судовим витратам на професійну правничу допомогу позивачем у зв`язку із розглядом цивільної справи.

Керуючись статтями 10, 81, 89, 206, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 15 177 (п`ятнадцять тисяч сто сімдесят сім) гривень 87 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 25 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь судових збір, який підлягав сплаті за подання відповідного позову, у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складене 03 жовтня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя Б.М. Петейчук