ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8433/23 Справа № 243/1752/23 Суддя у 1-й інстанції - Хаустова Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №243/1752/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2023 року (суддя Хаустова Т.А., повний текст судового рішення складено 29 травня 2023 року),

в с т а н о в и в :

В квітні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення пенсії в порядку спадкування, яку обґрунтувала тим, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року у справі №226/1483/21 задоволений позов ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління ПФУ Донецької області, Харківської міської ради, третя особа: Третя Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування за законом, визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку за законом після смерті її матері ОСОБА_3 на грошові кошти у вигляді пенсії, які нараховані, однак не отримані померлою за життя в сумі 73985,90 грн. Після набуття вказаним рішенням чинності, позивачка через свого представника звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області з листом про виплату коштів, однак отримала відмову з посиланням на не набуття рішенням законної сили, хоча разом з листом відповідачу була надана завірена мокрою печаткою копія рішення суду з відміткою про набуття чинності. Після цього позивачка звернулась до відповідача із заявою від 04 липня 2022 року з проханням виплатити кошти, однак отримала відповідь, в якій зазначено, що недоотримана пенсія входить до складу спадщини та може бути отримана на підставі свідоцтва про право на спадщину. Позивачка зазначає, що рішення суду про визнання права на спадщину є документом, який замінює в даному випадку свідоцтво про право на спадщину. Крім того, у відповіді відповідача зазначено, що вказаним рішенням суду не покладено на органи ПФУ обов`язку виплатити грошові кошти. Також, позивачу відмовлено у виплаті грошових коштів відповіддю відповідача від 08 листопада 2022 року з посиланням на те, що жодних зобов`язань на ГУ ПФУ в Донецькій області рішенням суду не покладено, тому недоотримана пенсія може бути виплачена за умови надання свідоцтва про право на спадщину або на виконання рішення суду, яким на Головне управління покладено відповідні зобов`язання. Така позиція відповідача є незаконною, так як посягає на право власності ОСОБА_1 шляхом необґрунтованого утримання належних їй грошових коштів, а також посягає на встановлений в Україні порядок правосуддя шляхом умисного ігнорування судового рішення, яке набуло чинності. В зв`язку з викладеним просила суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 73985,90 грн, належні їй на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року у справі №226/1483/21, та судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь на користь ОСОБА_1 грошові кошти в порядку спадкування за законом у виді недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 73985,90 грн, та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

З вказаним рішенням не погодився відповідач ГУ ПФУ в Донецькій області та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року на відповідача не було покладено обов`язок щодо виплати недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_3 . Станом на 18 травня 2023 року звернення спадкоємців до ГУ ПФУ в Донецькій області за недоотриманою пенсією померлої ОСОБА_3 відсутні. В той час як відповідно до пункту 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається заявником, саме спадкоємцем, до територіального органу Пенсійного фонду України. Отже, за умови надання заяви спадкоємцями щодо виплати недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_3 звернення буде розглянуто ГУ ПФУ відповідно до норм чинного законодавства. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Позивачка своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача ГУ ПФУ в Донецькій області у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, про що свідчать довідки про доставку електронного листа та повідомлення.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку повідомлення. Представник позивачки надала заяву, згідно якої просила справу розглянути за відсутності позивачки та її представника.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року у справі №226/1483/21, яке набуло чинності 30 листопада 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Харківської міської ради, третя особа Третя Харківська міська Державна нотаріальна контора, про визнання права власності у порядку спадкування за законом задоволені. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на грошові кошти у вигляді пенсії, які нараховані, однак не отримані померлою за життя, в сумі 73985,90 грн.

26 січня 2022 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про виплату ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 73985,90 грн на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року, яким за ОСОБА_1 визнано право власності на грошові кошти у вигляді пенсії в сумі 73985,90 грн. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

На вказану заяву ГУ ПФУ в Донецькій області було повідомлено, що 07 грудня 2021 року Головним управлінням було подано апеляційну скаргу на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 14 лютого 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року.

04 липня 2022 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , знов звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про виплату ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 73985,90 грн. на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року, яким за ОСОБА_1 визнано право власності на грошові кошти у вигляді пенсії в сумі 73985,90 грн. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , зазначивши, що вказане рішення набуло чинності та отримане нею після повернення справи з апеляційної інстанції.

02 серпня 2022 року ГУ ПФУ в Донецькій області на заяву ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , від 04 липня 2022 року, повідомило, що ЦК України визначено, що оформлення права на спадщину полягає в одержанні свідоцтва про право на спадщину. Рішенням суду визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію померлої ОСОБА_3 . Водночас жодних зобов`язань на органи ПФУ судовим рішенням не покладено. З урахуванням викладеного, недоотримана пенсія може бути виплачена за умови звернення ОСОБА_1 до будь-якого територіального органу ПФУ із заявою, свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про право на спадщину.

24 жовтня 2022 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про виплату ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 73985,90 грн. на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року, яким за ОСОБА_1 визнано право власності на грошові кошти у вигляді пенсії в сумі 73985,90 грн. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , з зазначенням про безпідставне утримання грошових коштів службовими особами державного органу.

08 листопада 2022 року ГУ ПФУ в Донецькій області на заяву ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , від 24 жовтня 2022 року, повідомило, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію померлої ОСОБА_3 . Водночас жодних зобов`язань на Головне управління судовим рішенням не покладено. З урахуванням викладеного, недоотримана пенсія може бути виплачена за умови надання свідоцтва про право на спадщину або на виконання рішення суду, яким на Головне управління покладено відповідні зобов`язання.

24 жовтня 2022 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала скаргу до ГУ ПФУ в Донецькій області з приводу невиплати ОСОБА_1 грошових коштів у вигляді пенсії в сумі 73985,90 грн, право власності на які визнано за ОСОБА_1 рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року.

23 листопада 2022 року ГУ ПФУ в Донецькій області на скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , від 24 жовтня 2022 року повідомило, що для виплати недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, до органу, що призначає пенсію, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Оскільки рішенням суду зобов`язань на органи ПФУ не покладено, недоотримана пенсія може бути виплачена за умови звернення ОСОБА_1 до будь-якого територіального органу ПФУ із заявою, документом, що посвідчує особу заявника, свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про право на спадщину.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна згідно із рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки грошових коштів в сумі 73985,90 грн.

Рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

Підставою своїх позовних вимог позивачка зазначає наявність у неї як спадкоємця після смерті матері права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин 2, 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 06 липня 2020 року у справі №750/8819/19, від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19, від 23 лютого 2022 року у справі №428/10113/20.

Прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України він має право на її отримання.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі № 428/10113/20.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, вбачається, що згідно рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року у справі №226/1483/21, яке набуло чинності 30 листопада 2021 року, визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на грошові кошти у вигляді пенсії, які нараховані, однак не отримані померлою за життя, в сумі 73985,90 грн. Вказаний розмір пенсії вказано відповідно до довідки Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем було порушено право позивачки на спадкове майно.

Отже, аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста