КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Державна казначейська служба України про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , який отримував за життя пенсію.

Пізніше, 27 липня 2021 року позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину до якої увійшла частка від залишку недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 загальний обсяг якої складає 88 380, 89 гривень. Таким чином, до складу спадщини увійшла заборгованість недоотримана пенсія у зв`язку із смертю останнього.

Надалі, 27 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з заявою про виплату недоотриманої пенсії за померлого спадкодавця, було повідомлено що виплата буде здійснена позивачу на поточний рахунок відкритий в АТ «Державний ощадбанк України» після проведення відповідного фінансування Пенсійним фондом України.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача представник позивача, адвокат Більковець А.В. звернуся до ГУ ПФУ у м. Києві з листом, відповідно до якого просить невідкладно здійснити виплату недоотриманої пенсії в порядку спадкуванням за законом. Зважаючи на те, що вимога про виплату коштів відповідачем задоволена не була представник ОСОБА_1 і звернувся до суду з даним позовом.

Просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 88 380, 89 гривень.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року позовні вимоги були задоволені.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 88 380, 89 гривень, набуті в порядку спадкування за законом, інфляційні збитки у розмірі 15 731,64 гривень, три процентів річних від простроченої суми 3 290,64 гривень.

Вирішено питання щодо стягнення коштів за судовий збір.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подав апеляційну скаргу, в якій, зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права, а також з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням судом обставин, які мають значення для справи.

Скаргу обґрунтовує тим, що розмір пенсії не є сталою величиною, тому позивач не може розрахувати, а суд не може встановлювати її розмір. Розрахунок розміру пенсії проводиться виключно органами Пенсійного фонду України відповідно до норм чинного законодавства.

Вказує, що позивач фактично просив здійснити перерахунок пенсії, нарахованої та не отриманої спадкодавцем за життя, зокрема, здійснити нарахування та виплатити суми індексації. Враховуючи, що право на перерахунок грошових коштів має лише спадкодавець за життя, таке право не входить до складу спадщини.

Зазначає, що статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що не отримані своєчасно суми пенсії виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки - якщо пенсіонер не отримав пенсію своєчасно з власної вини, та без обмеження будь-яким терміном - якщо ці суми не отримані з вини органу, що визначає і виплачує пенсію.

Вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального та процесуального права, зобов`язуючи стягнути з відповідача інфляційні збитки та три проценти річних від простроченої суми і взявши до уваги розрахунки зроблені позивачем.

Просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відзиву до Київського апеляційного суду не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є грошових коштів, набутих у порядку спадкування у розмірі 88 380,89 гривень..

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , який отримував за життя пенсію.

Пізніше, 27 липня 2021 року позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину до якої увійшла частка від залишку недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 загальний обсяг якої складає 88 380, 89 гривень. Таким чином, до складу спадщини увійшла заборгованість недоотримана пенсія у зв`язку із смертю останнього.

Надалі, 27 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з заявою про виплату недоотриманої пенсії за померлого спадкодавця, було повідомлено що виплата буде здійснена позивачу на поточний рахунок відкритий в АТ «Державний ощадбанк України» після проведення відповідного фінансування Пенсійним фондом України.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача представник позивача, адвокат Більковець А.В. звернуся до ГУ ПФУ у м. Києві з листом, відповідно до якого просить невідкладно здійснити виплату недоотриманої пенсії в порядку спадкуванням за законом. Зважаючи на те, що вимога про виплату коштів відповідачем задоволена не була.

Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом під час ухвалення рішення порядку виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера встановлений статтями 46, 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії, не можуть буті взяті до уваги колегією суддів, оскільки не стосуються предмету доказування, яким є лише захист порушеного права власності позивача та стягнення належних йому на підставі рішення суду коштів.

Таким чином, встановивши, що позивач як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину, має право на спадкове майно, тобто пенсію свого батька за спірний період, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; приймаючи до уваги, що дії відповідача порушують право позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сума недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, на користь ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення вимог позивача у частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки грошові кошти у розмірі 88 380, 89 гривень є спадковим майном і не є грошовим зобов`язанням, на яке можуть бути нараховані інфляційні втрати та 3% річних.

В даному випадку предметом спору є захист прав позивача на одержання суми неотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю.

Тому, колегія суддів погоджується з доводом апеляційної скарги щодо неправомірності нарахувань інфляційних втрат та 3% річних на спадкові кошти та задовольняє цю вимогу відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині нарахувань інфляційних втрат та 3% річних на спадкові кошти.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києвавід 17 листопада 2022 року скасувати в частині нарахувань інфляційних втрат та 3% річних на суму недоотриманої пенсії, ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у позові.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова