Справа № 740/1509/23
Провадження № 2/740/544/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 3/4 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , з яких 1/4 частку набула в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , та 2/4 частки в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 .

Позов аргументує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого увійшла частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

За життя мати склала заповіт на користь позивачки та свого сина ОСОБА_4 .

Спадщину прийняла позивач та ОСОБА_4 . Спадкоємець на обов`язкову частку у спадщині на підставі ст.1241 ЦК України чоловік померлої ОСОБА_3 від прийняття спадщини відмовився.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_3 , який за життя на її ім`я склав заповіт.

До складу спадщини померлого батька входить інша частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Спадщину за заповітом після батька прийняла позивачка.

Постановою державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину на належні в порядку спадкування частки у праві власності померлих батьків їй відмовлено, оскільки спадкове майно є спільною сумісною власністю померлих без визначення розміру часток.

Ухвалою від 16 березня 2023 року справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду 19 квітня 2023 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову, підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання сторони, їх представники не з"явилися.

Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності відповідно до законодавства.

У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Шатурської сільської Ради народних депутатів від 06 грудня 1996 року, вцілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві особистої власності. Тобто їх частки у праві власності на будинок визначені не були (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що виконкомом Шатурської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 24, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

05 квітня 2007 року ОСОБА_2 склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Шняківської сільської ради Сюр Л.О. та зареєстрований в реєстрі за № 15, відповідно до якого все своє майно вона заповіла ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних частинах (а.с.17).

Згідно з довідкою №170/5-02-24 від 08.08.2022, виданої виконкомом Шатурським старостинським округом Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, на день смерті ОСОБА_2 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті за вищевказаною адресою проживав та був зареєстрований її чоловік ОСОБА_3 (а.с.14).

Відповідно до копії матеріалів спадкової справи №254/2008, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 від одержання обов`язкової частки в спадщині після померлої відмовився (а.с. 26-36).

Таким чином, на спірний будинок право власності ОСОБА_2 , частка якої у ньому визначена не була, успадкували після її смерті спадкоємці за заповітом і прийняли її син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , про що виконкомом Шатурської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 04, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

15 травня 2014 року ОСОБА_3 склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Шняківської сільської ради Литвин Т.А. та зареєстрований в реєстрі за № 10, відповідно до якого все своє майно він заповів дочці ОСОБА_1 (а.с.18).

Згідно копії матеріалів спадкової справи №531/2015, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_1 (а.с.37-41).

Отже, на спірний будинок право власності ОСОБА_3 , частка якого у ньому визначена не була, успадкувала після його смерті спадкоємиця за заповітом і прийняла її дочка ОСОБА_1 .

Державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори постановою від 01.11.2022 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності в якому була б визначена частка житлового будинку належна особисто ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.6).

Згідно довідки БТІ про технічний стан нерухомого майна№ 342 від 01.09.2022 право власності на житловий будинок вАДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 зареєстровано вцілому за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 06.12.1996, виданого Виконавчим комітетом Шатурської сільської Ради від народних депутатів (а.с.15).

Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначати суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41); від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50); від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 38).

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ЦПК України визначає, що саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).

Таким чином, за захистом своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

При звернені до суду ОСОБА_1 заявлено вимогу про визнання за нею права власності на 3/4 частки спірного житлового будинку АДРЕСА_1 , з яких на 1/4 частку в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , та на 2/4 частки в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 . В якості відповідача у справі нею визначено Лосинівську селищну раду Ніжинського району Чернігівської області.

З матеріалів справи вбачається, зокрема зі спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 наявність заповіту, посвідченого секретарем виконкому Шатурської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 05 квітня 2007 року, згідно якого померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за життя заповіла все своє майно в рівних частинах ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який спадщину прийняв шляхом подання заяви нотаріусу. ОСОБА_4 відповідачем за позовом не визначений.

Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі в справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти в задоволенні позову.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 пред`явила позов не до всіх осіб, чиїх прав та інтересів стосується предмет спору, зокрема без залучення до участі у справі ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , суд дійшов до висновку, що у задоволенні її позовних вимог про визнання права власностіна на 3/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , необхідно відмовити саме з таких підстав, оскільки ці вимоги не можуть розглядатися без залучення до участі належних за таким позовом відповідачів. При цьому суд звертає увагу, що частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві власності на спірний будинок визначені не були, а відтак вимоги позивачки про визнання за нею у порядку спадкування права власності на 1/4 частку після ОСОБА_2 та на 2/4 частки після ОСОБА_3 не можуть бути пред"явлені без залучення відповідачем спадкоємця, який прийняв спадщину після ОСОБА_2 , а саме без залучення відповідачем ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Разом з тим, зазначені обставини не перешкоджають позивачу звернутися до суду з позовом до належних відповідачів відповідно до вимог процесуального закону.

Керуючись ст. 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання за нею право власності на 3/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , з яких на 1/4 частку в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , та на 2/4 частки в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 , - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь