Справа № 344/2359/23
Провадження № 2/344/1397/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

18 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Дементьєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 є власником нерухомого

майна - квартири АДРЕСА_1 . Раніше квартира належала сестрі позивачки - ОСОБА_3 , яка 02 червня 2022 року подарувала позивачці свою частку квартири та матері позивачки - ОСОБА_4 , яка 03 квітня 2019 року подарувала позивачці свою частку квартири. 14 травня 2014 року мати позивачки, ОСОБА_4 зареєструвала у належній їй в той час квартирі свого сина ОСОБА_2 , однак відповідач ніколи у квартиру не вселявся, своїх речей не заносив, в ній не проживав та не доглядав за квартирою. Реєстрація Відповідача у квартирі тягне за собою понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Дані обставини порушують та обмежують її права як домовласника. Будь-яких перешкод у позивачка у користуванні спірною квартирою відповідачу не створює. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування АДРЕСА_1 у зв?язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по його утриманню житлового приміщення та створює власниці перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Представник позивача подав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого позивач позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7), договору дарування квартири (а.с.7) та договору дарування частки квартири (а.с. 6) власником квартири АДРЕСА_2 є позивачка ОСОБА_1 .

В спірній квартирі, окрім позивачки на даний час зареєстрований також відповідач, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_2 , інформацією з ВОМІРМП УДМС в Івано-Франківській області та інформаціїєю з Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради (а.с. 10,22,34).

У своїх позовних вимогах позивачка вказує про те, що відповідач у квартирі не проживає, обов`язків по оплаті комунальних послуг жодних не здійснює, у зв`язку з чим просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Згідно із ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Власникові, відповідно до ст.317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як визначено нормами ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Крім того, відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як визначено ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України свідчить, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Виходячи з наведених вище норм діючого законодавства, право власності позивача на спірну квартиру, що в свою чергу включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після реєстрації цього права у встановленому законом порядку і порушується на даний час.

Факт не проживання відповідача в спірній квартирі підтверджується безпосередньо заявою, відповідно до якої відповідач вже значний період часу не проживає у вказаній кватирі, поясненнями свідка, а також той факт, що відповідач не бере участі у оплаті комунальних послуг та веденні господарства, в той же час факт реєстрації місця проживання відповідача за вказаною вище адресою несе додаткові витрати для позивача по оплаті житлово-комунальних послуг.

Крім того, судом встановлено, що будь-яких перешкод позивач у користуванні спірним будинком відповідачу не створює.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням є підставними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.10, 12, 19, 81, 141, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст.317,319,321,391, 405 ЦК України суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 22.05.2023 року.

Суддя Пастернак І.А.