ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 565/1141/22

провадження № 61-4824св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Семенюк Марія Олександрівна, на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області, у складі судді Бренчук Г. В., від 23 листопада 2022 року та постанову Рівненського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Шимківа С. С., Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М., від 02 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ДП НАЕК «Енергоатом») в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» (далі - ВП «Рівненська АЕС») про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку.

2. Позов ОСОБА_1 обґрунтований тим, що він працює на ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «Рівненська АЕС», однак наказом № 1258-к від 09 березня 2022 року його було відсторонено від роботи з 04 березня 2022 року без збереження заробітної плати.

3. Оскаржуваний наказ вважає безпідставним, незаконним і таким, що порушує його право на працю та право заробляти працею на життя.

4. Зазначає, що наказ не містить чіткої інформації про кінцеву дату строку дії встановлених обмежень трудових прав, а чинним законодавством не встановлено окремого порядку відсторонення працівників від роботи з підстав, що зазначені в оскаржуваному наказі, службових перевірок відносно нього не було проведено, пояснення не відбиралися.

5. Посилаючись на викладене, просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора

ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Рівненська АЕС» № 1258-к від 09 березня

2022 року «Про відсторонення від роботи», в частині, що стосується

ОСОБА_1 , слюсаря з ремонту парогазотурбінного устаткування дільниці з ремонту дизельного і компресорного устаткування цеху з ремонту основного турбінного устаткування енергоремонтного підрозділу

ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом»;

- зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи за період з 04 березня 2022 року по дату винесення судом рішення;

- допустити ОСОБА_1 до роботи слюсаря з ремонту парогазотурбінного устаткування дільниці з ремонту дизельного і компресорного устаткування цеху з ремонту основного турбінного устаткування енергоремонтного підрозділу ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» відповідно до посадової інструкції.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

6. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області

від 23 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 02 березня 2023 року, відмовленоу задоволенні позову ОСОБА_1 .

7. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що виконання функціональних обов`язків позивача пов`язане з перебуванням на території атомної електростанції в зоні обмеження доступу, що потребує застосування заходів фізичного захисту ядерних установок.

8. В існуючому спорі публічний інтерес із забезпечення радіаційної безпеки в умовах військової агресії проти України, превалює над індивідуальним правом позивача, а вжиті роботодавцем заходи є тимчасовими і виправданими.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат

Семенюк М. О. просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким задовольнити вимоги про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

10. 31 березня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат

Семенюк М. О. подала касаційну скаргу на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2022 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 02 березня 2023 року у справі № 565/1141/22.

11. Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

12. У травні 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

13. Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статей 43, 46 Конституції України, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

статті 46 КЗпП України, статей 1, 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» при вирішенні питання щодо законності відсторонення працівника від роботи на ядерних установках у період дії правового режиму воєнного стану (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

15. Зауважує, що відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного життя, яке включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру.

16. Наголошує, що Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не містить норм щодо відсторонення від роботи працівників і тому відсторонення здійснюється на підставі статті 46

КЗпП України, якою встановлений вичерпний перелік підстав відсторонення працівника від роботи, з яким не узгоджуються дії відповідача.

17. Крім того, вказує, що відсторонення від роботи, з мотивів наведених відповідачем у оспорюваному наказі, також не узгоджується з підставами для анулювання допуску до роботи, визначеними статтею 66 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку».

18. Звертає увагу, що у наказі про відсторонення не наведено, якими саме властивостями та характеристиками потенційних правопорушників володів позивач, що до нього могли бути застосовані заходи фізичного захисту ядерних установок.

19. Вважає, що відповідач зобов`язаний виплати позивачу заробітну плату за весь період фактичного відсторонення, як за час вимушеного прогулу з вини роботодавця.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

20. У червні 2023 року ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Рівненська АЕС» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, доводи якого не можуть бути враховані касаційним судом, оскільки відзив подано з пропуском строку визначеного ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2023 року.

21. Колегією суддів не встановлено підстав для продовження строку на подання відзиву, при цьому враховано, що відповідачу, як зареєстрованому учаснику системи «Електронний Суд», касаційну скаргу було доставлено до електронного кабінету 05 квітня 2023 року, а копію ухвали про відкриття касаційного провадження - 29 квітня 2023 року. Натомість відзив на касаційну скаргу подано лише у червні 2023 року.

Фактичні обставини справи встановлені судами

22. ОСОБА_1 із 21 квітня 2000 року працює у ВП «Рівненська АЕС»

ДП «НАЕК «Енергоатом» на посаді слюсаря з ремонту парогазотурбінного устаткування дільниці з ремонту дизельного і компресорного устаткування цеху з ремонту основного турбінного устаткування енергоремонтного підрозділу.

23. Відповідно до Посадової інструкції 161-02.04-07-РІ-ЕРП, основним призначенням посади слюсаря є виконання робіт з ремонту турбінного устаткування, ремонту маслосистем турбін, систем автоматичного регулювання захисту та паророзподілу, дизельного і компресорного устаткування (пункт 1.5. Посадової інструкції).

24. Згідно пункту 3.1. вказаної Посадової інструкції, в зону обслуговування слюсаря входять: дільниця з ремонту турбін, дільниця з ремонту маслосистем турбін, систем автоматичного регулювання захисту та паророзподілу, дільниця з ремонту дизельного і компресорного устаткування.

25. Згідно переліку посад працівників, робота на яких потребує допуску до виконання особливих робіт, по ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» посада слюсаря з ремонту парогазотурбінного устаткуванню віднесена до вказаних посад, оскільки пов`язана з виконанням робіт у внутрішніх або особливо важливих зонах, без права доступу до місць розташування важливих технічних елементів та основного обладнання ядерної установки.

26. 02 березня 2022 року у зв`язку із військовою агресією росії проти України та з метою зменшення загрози безпечній роботі ВП АЕС ДП «НАЕК «Енергоатом» т.в.о. президента ДП «НАЕК «Енергоатом» видано розпорядження № 01-145-р «Про посилення захисту та безпеки АЕС», згідно з яким генеральних директорів зобов`язано при виявлені нелояльних до України працівників, або осіб, що деморалізують персонал, схиляють до колаборації з російським загарбником, сіють паніку, здійснюють націлену антиукраїнську пропаганду та інші дії, спрямуванням або результатом яких може бути послаблення захисту та безпеки АЕС, негайно забороняти таким особам доступ до робочих місць шляхом вилучення службової переписки, а їх самих та інформацію про них передавати до підрозділів СБУ.

27. На виконання вказаного розпорядження генеральним директором

ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» 04 березня 2022 року видано вказівку № 15 «Про посилення захисту АЕС», якою зобов`язано працівників

ВП «Рівненська АЕС» цілодобово при виявленні не лояльних до України працівників, або осіб, що деморалізують персонал, схиляють до колаборації з російським загарбником, сіють паніку, здійснюють націлену антиукраїнську пропаганду та інші дії, спрямуванням або результатом яких може бути послаблення захисту та безпеки АЕС негайно повідомляти керівників підрозділів. Службі фізичного захисту негайно забороняти таким особам доступ на територію захищеної зони та передавати інформацію про них до відділу в м. Вараш УСБУ в Рівненській області.

28. Наказом генерального директора ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» № 1258-к від 09 березня 2022 року «Про відсторонення від роботи» ОСОБА_1 з 04 березня 2022 року відсторонено від роботи без збереження заробітної плати, відмінено пільги та компенсації за шкідливі умови праці. Заблоковано з 04 березня 2022 року індивідуальну електронну перепустку ОСОБА_1 для проходу на територію ВП «Рівненська АЕС».

29. Згідно акту № 161-02.04-119-А-ЕРП від 10 березня 2022 року

ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватись під підпис з наказом № 1258-к від 09 березня 2022 року, причину відмови не пояснив. Начальник цеху Татарський В. Й. в присутності працівників ЦРТУ ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 зачитав текст наказу ОСОБА_1 .

30. На підставі наказу т.в.о. генерального директора ВП «Рівненська АЕС»

ДП НАЕК «Енергоатом» № 3093-к від 04 липня 2022 року «Про внесення змін до наказів», внесено зміни до наказу № 1258-к від 09 березня 2022 року «Про відсторонення від роботи», а саме в частині, що стосується ОСОБА_1 дата відсторонення змінена із 04 на 05 березня 2022 року.

31. У наказі № 1258-к зазначено, що ОСОБА_1 відсторонено від роботи у зв`язку із військовою агресією росії проти України та з метою зменшення загрози безпечній роботі ВП «Рівненська АЕС», відповідно до статті 46 КЗпП України, розпорядження ДП «НАЕК «Енергоатом» № 01-145-р від 02 березня 2022 року.

32. За зверненням ВП «Рівненська АЕС» відділом у м. Вараш управління Служби безпеки України в Рівненській області (далі - відділ УСБУ) проведено перевірку щодо ОСОБА_1 , за результатами якої відділ УСБУ у листі

від 25 жовтня 2022 року повідомив, що підстав для анулювання допуску слюсаря ОСОБА_1 до виконання особливих робіт, відповідно до вимог статті 65, 66 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» не встановлено, у відновленні допуску ОСОБА_1 на територію захищеної зони ВП «Рівненська АЕС» відділ УСБУ не заперечує.

33. Відповідно до наказу ВП «Рівненська АЕС» № 4782-к від 28 жовтня

2022 року «Про допуск до роботи», ОСОБА_1 із 28 жовтня 2022 року допущено до роботи.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

34. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

35. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

36. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

37. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується

(стаття 43 Конституції України).

38. Відповідно до статті 21 КЗпП України, тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

39. Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 51 КЗпП України).

40. Відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством (частина перша статті 46 КЗпП України).

41. Наказом Державного комітету ядерного регулювання України № 156

від 28 серпня 2008 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України

21 жовтня 2008 року за № 999/15690, відповідно до статті 33 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», статті 20 Закону України «Про фізичний захист ядерних установок, ядерних матеріалів, радіоактивних відходів, інших джерел іонізуючого випромінювання», підпункту 5 пункту 4 Положення про Державний комітет ядерного регулювання України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року № 1830 та з метою забезпечення регулювання діяльності в сфері фізичного захисту ядерних установок та ядерних матеріалів затверджено Загальні вимоги до систем фізичного захисту ядерних установок та ядерних матеріалів і Загальні вимоги до систем фізичного захисту ядерних матеріалів при їх перевезенні.

42. Згідно з пунктом 5.2.4. Загальних вимог до систем фізичного захисту ядерних установок та ядерних матеріалів експлуатуюча організація забезпечує своєчасне виявлення потенційних внутрішніх правопорушників на ядерній установці шляхом, зокрема, відсторонення від особливих робіт порушників вимог фізичного захисту.

43. У пунктах 10 та 18 частини першої статті 1 Закону України «Про фізичний захист ядерних установок, ядерних матеріалів, радіоактивних відходів, інших джерел іонізуючого випромінювання» визначено, що особливі

роботи - всі роботи у сфері використання ядерної енергії та радіаційної безпеки, допуск до виконання яких надається за умови проведення спеціальної перевірки відомостей щодо фізичних осіб - виконавців таких робіт; а фізичний захист - діяльність у сфері використання ядерної енергії, спрямована на забезпечення захищеності ядерних установок, ядерних матеріалів, радіоактивних відходів, інших джерел іонізуючого випромінювання та на зміцнення режиму нерозповсюдження ядерної зброї.

44. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»

від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України

від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої

статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин

24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Зокрема, постановлено військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, встановлено можливість обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також введення тимчасових обмежень прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

45. Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня

2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022 від 12 серпня

2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023. Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, тобто який триває і станом на час розгляду цієї справи Верховним Судом.

46. За змістом статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

47. У статті 8 Закон України «Про правовий режим воєнного стану» зазначено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, встановлювати (посилювати) охорону об`єктів державного значення, об`єктів державного значення національної транспортної системи України та об`єктів, що забезпечують життєдіяльність населення, і вводити особливий режим їх роботи. Порядок встановлення (посилення) охорони таких об`єктів та їх перелік, що із введенням воєнного стану підлягають охороні, а також порядок особливого режиму їх роботи затверджуються Кабінетом Міністрів України.

48. У постанові від 25 жовтня 2023 року в справі № 565/605/22 Верховний Суд дійшов висновку, що відсторонення від роботи (виконання особливих робіт) певних категорій працівників - потенційних внутрішніх правопорушників вимог фізичного захисту на ядерній установці, передбачене законодавством.

49. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2022 року в справі № 130/35448/21, констатувавши, що обмеження, накладені на доступ до трудової діяльності, впливають на приватне життя людини та є втручанням у право на повагу до такого життя, визначила, що критеріями сумісності заходу втручання у право на повагу до приватного життя з гарантіями статті 8 Конвенції, є такі: 1) чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, який відповідає вимогам до якості (доступність, чіткість і зрозумілість, передбачуваність застосування з метою уникнення ризику свавілля); 2) чи переслідувало легітимну мету, що випливає саме зі змісту пункту 2 вказаної статті; 3) чи є відповідний захід нагально потрібним і пропорційним цій меті (необхідним у демократичному суспільстві), тобто, чи є він у ситуації конкретної людини найменш обтяжливим засобом, що дозволяє досягнути визначеної в пункті 2 статті 8 мети. Втручання становитиме порушення гарантій статті 8 Конвенції, якщо воно не відповідатиме будь-якому з означених критеріїв.

50. Відстороняючи позивача від роботи, відповідач у наказі № 1258-к

від 09 березня 2022 року зазначив, що цей наказ прийнято відповідно до статті 46 КЗпП України та розпорядження ДП «НАЕК «Енергоатом» № 01-145-р

від 02 березня 2022 року.

51. Вказаним розпорядженням зобов`язано при виявлені нелояльних до України працівників, або осіб, що деморалізують персонал, схиляють до колаборації з російським загарбником, сіють паніку, здійснюють націлену антиукраїнську пропаганду та інші дії, спрямуванням або результатом яких може бути послаблення захисту та безпеки АЕС, негайно забороняти таким особам доступ до робочих місць шляхом вилучення службової переписки, а їх самих та інформацію про них передавати до підрозділів СБУ.

52. Верховний Суд в повній мірі погоджується із тим, що мета безпечної експлуатації атомної електростанції, тим більше в умовах військової агресії проти України, є легітимною, а роботодавець вправі застосовувати передбачені законом заходи, у тому числі превентивні, задля досягнення цієї мети.

53. Разом із тим Верховний Суд звертає увагу, що такі заходи не можуть бути свавільними, оскільки в такому вони вочевидь не будуть узгоджуватись із критеріями сумісності заходу втручання у право на повагу до приватного життя з гарантіями статті 8 Конвенції

54. Крім того, у разі застосування роботодавцем заходів, які носять превентивний (попереджувальний, запобіжний) характер, та фактично застосовуються на час проведення відповідної перевірки до отримання її результатів, доцільно враховувати і остаточні результати такої перевірки проведеної компетентними органами.

55. У разі, якщо негативна інформація, що стала підставою для застосування роботодавцем превентивних заходів, які застосовуються на час проведення відповідної перевірки, за результатами такої перевірки не знайшла свого підтвердження, покладення на працівника негативних наслідків у вигляді позбавлення заробітку, не відповідатиме принципам справедливості, добросовісності, розумності, а також гарантіям передбаченим у статті 8 Конвенції.

56. Аналізу вказаних обставин, в контексті розглядуваної справи, оскаржувані судові рішення не містять.

57. При цьому відповідачем не повідомлено, а судами не встановлено які саме дії ОСОБА_1 (або підозра у вчиненні яких дій) стали підставою для його відсторонення від роботи без збереження заробітної плати (наприклад - він сіяв паніку та деморалізував персонал АЕС, схиляв до колаборації з агресором, здійснював антиукраїнську пропаганду тощо) та чи знайшли своє підтвердження такі дії.

58. При цьому ОСОБА_1 як у позовній заяві так і в судовому засіданні в суді першої інстанції наполягав, що йому невідомо з яких причин він був відсторонений від роботи.

59. Таким чином, суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір по суті, не в повній мірі встановили обставини справи та не надали оцінки доводам ОСОБА_1 .

60. За змістом статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

61. До повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин, надання оцінки чи переоцінки зібраних у справі доказів, що позбавляє колегію суддів можливості ухвалити власне рішення.

62. Враховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами встановлені неповно і вказані недоліки можуть бути усунені апеляційним судом, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови апеляційного суду з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

63. Під час нового розгляду справи апеляційному суду необхідно врахувати викладене у цій постанові, об`єктивно дослідити надані сторонами докази, дати належну оцінку доводам і запереченням учасників справи та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Семенюк Марією Олександрівною, задовольнити частково.

2. Постанову Рівненського апеляційного суду від 02 березня 2023 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович