Ухвала

22 травня 2023 року

м. Київ

справа № 1007/13455/2012

провадження № 61-6245ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковалюх Василь Миколайович, на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області, у складі судді Петришин Н. М.,

від 02 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., Крижанівської Г. В., Матвієнко Ю. О., від 28 березня 2023 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

заінтересована особа, - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), заінтересована особа, - ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що на виконанні у Бахмацькому відділі ДВС знаходиться виконавче провадження по виконавчому листу № 2/361/421/13 про стягнення із нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі частки заробітку. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 08 червня 2015 року вказаний виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі її заяви від 05 червня 2015 року в зв`язку з примиренням.

У липні 2022 року ОСОБА_2 знову подала вказаний виконавчий лист для примусового виконання до Бахмацького ВДВС. Державний виконавець Бахмацького ВДВС нарахувала заборгованість по аліментам у сумі

156 832, 27 грн, починаючи з 01 червня 2015 року із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. За його заявою державний виконавець здійснила перерахунок заборгованості, внаслідок чого та зменшилась до 122 595,70 грн.

Вважає розрахунок заборгованості невірним, оскільки він добровільно сплачував аліменти в період з 2015 року по 2022 рік, що підтверджено відповідними квитанціями.

Частина друга статті 194 СК України була викладена в редакції щодо стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року, який набув чинності з 28 серпня 2018 року. Оскільки зазначений Закон не має зворотної дії в часі, то нарахування заборгованості по аліментах із 01 червня 2015 року є незаконним.

ОСОБА_1 просив суд зобов`язати державного виконавця Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Суми) здійснити перерахунок аліментів за виконавчим листом 2-1004, виданим Броварським міськрайонним судом Київської області 08 квітня 2013 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі частки заробітку, почавши їх нарахування із 01 серпня 2022 року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2023 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

27 квітня 2023 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Ковалюх В. М. подав касаційну скаргу на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень суди попередніх інстанцій застосували нову редакцію частини другої статті 194 Сімейного кодексу України без врахування висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 9901/315/20.

За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження)вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала суду за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця, не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що обов`язковість судового рішення належить до основних засад судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

У частині першій та третій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (далі - СК України). Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі (частина третя статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порядок визначення заборгованості за аліментами, стягнутих у частці від заробітку (доходу), передбачений статтею 195 СК України, відповідно до якого заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частиною першою статті 194 СК України (в редакції на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів) було передбачено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Разом з тим, Законом України № 2475-VIII від 03 липня 2018 року

«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» до частини першої статті 194 СК України були внесені зміни і зазначена норма права викладена у новій редакції, яка передбачає, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Судами встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 грудня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення суду набрало законної сили 19 квітня 2013 року та

26 квітня 2013 року було видано виконавчий лист № 2/361/421/13, пред`явлений стягувачем до ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції.

Постановою державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції від 08 червня 2015 року виконавчий лист був повернутий стягувачу ОСОБА_2 на підставі її заяви від 05 червня 2015 року.

У липні 2022 року ОСОБА_2 повторно подала вказаний виконавчий лист для примусового виконання до Бахмацького районного ВДВДС у Ніжинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

04 серпня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендії, та інші доходи боржника ОСОБА_1 . Постановлено звернути стягнення на доходи боржника у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу.

Заборгованість станом на 01 серпня 2022 року визначена державним виконавцем в сумі 156 832, 27 грн, починаючи з червня 2015 року із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

За заявою ОСОБА_1 державний виконавець здійснив перерахунок заборгованості, зменшивши її до 122 595, 70 грн.

05 грудня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендії, та інші доходи боржника ОСОБА_1 . Постановлено звернути стягнення на доходи боржника у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу, заборгованість станом на 01 грудня 2022 року визначена в сумі 146 236,18 грн.

Також 23 вересня 2022 року до Бахмацького районного ВДВС від ОСОБА_1 надійшла заява про здійснення перерахунку аліментів за період з вересня 2021 року, оскільки він працював та отримував заробітну плату. Ним було надано довідку про доходи з місця роботи КП «Київтеплоенерго» за період з вересня 2021 року по липень 2022 року та дублікати квитанцій про сплату аліментів.

На підставі заяви ОСОБА_1 державним виконавцем здійснений перерахунок заборгованості по сплаті аліментів згідно наданої довідки про доходи. Дублікати квитанцій виконавцем не враховано, оскільки отримувачем у цих платіжних документах були зазначені інші особи, а не стягувач ОСОБА_2 .

Встановивши, що ОСОБА_2 пред`явила виконавчий лист до виконання у липні 2022 року до досягнення дитиною повноліття, суди, врахувавши призначення аліментів на утримання дитини та мету прийняття Закону України № 2475-VIII від 03 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» дійшли загалом правильного висновку про відмову у задоволенні скарги

ОСОБА_1 .

Очевидно, що підстави для здійснення розрахунку заборгованості по аліментам починаючи із 01 серпня 2022 року, як про це просив у скарзі ОСОБА_1 , відсутні.

Строк стягнення аліментів за виконавчим документом за минулий час не є тотожним строку пред`явлення виконавчого документу до виконання ні за своїм змістом ні за правовими наслідками спливу відповідного строку.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

Оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм права при вирішенні скарги ОСОБА_1 є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковалюх Василь Миколайович, на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року у справі № 1007/13455/2012.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

О. М. Осіян

Є. В. Синельников