КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/7970/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних прав:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Лапчевська О.Ф., Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гребенченка Олексія Алімовича на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва 30 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Печерського районного суду міста Києва Остапчук Т.В.,

у цивільній справі № 757/38667/21-ц за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний будівельний комбінат управління справами Верховної Ради України» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Державний будівельний комбінат управління справами Верховної Ради України» за результатами розгляду якого, просив стягнути заборгованість по виплаті при звільненні у розмірі 29 937 грн. 73 коп., вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку у розмірі 5 711 грн. 58 коп., компенсацію за невикористану щорічну відпустку тривалістю 9 календарних днів у розмірі 2 390 грн. 85 коп., а всього 38 040 грн. 16 коп. та суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що у період з 08 червня 1993 року по 29 січня 2021 року він працював токарем в ДП «Державний будівельний комбінат управління справами Верховної Ради України». Наказом №66 від 28 січня 2021року його було звільнено із займаної посади з 29 січня 2021 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату. Однак, на момент звільнення, з позивачем не було проведено повного розрахунку та не проведено виплату всіх сум, що підлягають виплаті при звільненні, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва 30 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Державний будівельний комбінат управління справами Верховної Ради України» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 29 937 грн. 73 коп., вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку у розмірі 5 711 грн. 58 коп., компенсацію за невикористану щорічну відпустку тривалістю 9 календарних днів у розмірі 2 390 грн. 85 коп., а всього 38 040 грн. 16 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, представник ОСОБА_1 - адвокат Гребенченко О.А. подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просив рішення суду у частині відмови у задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким зазначену вимогу задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що на день звільнення, відповідач не здійснив усі належні позивачу виплати. На момент подання апеляційної скарги, відповідач перерахував позивачу кошти у загальній сумі 26 869 грн. 73 коп., що не покриває заборгованість із невиплаченої заробітної плати. З моменту звільнення позивача по день ухвалення оскаржуваного рішення, минуло 671 календарний день, тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 178 251 грн. 15 коп.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом при розгляді справи встановлено, що з 11 червня 1993 року ОСОБА_1 працював у ДП «Державний будівельний комбінат управління справами Верховної Ради України» на посаді токаря, що підтверджується трудовою книжкою.

Наказом ДП «Державний будівельний комбінат управління справами Верховної Ради України»№66 від 28 січня 2021 року, ОСОБА_1 звільнено з посади токаря з 29 січня 2021 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату.

Згідно довідки про заробітну плату ДП «Державний будівельний комбінат управління справами Верховної Ради України» № 32 від 08 липня 2021 року, за період червень 2020 року - січень 2021 року ОСОБА_1 , нараховано проте не виплачено заробітну плату у загальному розмірі 29 937 грн. 73 коп.

Згідно довідки про заробітну плату ДП «Державний будівельний комбінат управління справами Верховної Ради України» № 33 від 08 липня 2021 року, заробітна плата ОСОБА_1 становить: за листопада - 5 493 грн. 36 коп., кількість відпрацьованих днів - 21; за грудень 2020 року - 2 929 грн. 80 коп., кількість відпрацьованих днів - 22.

03 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ДП «Державний будівельний комбінат управління справами Верховної Ради України» із вимогою, у якій просив провести з ним розрахунок у відповідності із КЗпП України та наказом № 66 від 28 січня 2021 року, а також виплатити у відповідності з ч. 1 ст. 117 КЗпП України середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Печерського районного суду міста Києва 30 листопада 2022 року оскаржується в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а відтак, виходячи з ч. 1 ст. 367 ЦПК України переглядається судом апеляційної інстанції у зазначеній частині.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не позбавлений права додатково звернутися до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку після проведення відповідачем фактичного розрахунку.

Однак, погодитися із вказаними висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Закріплені у ст.ст. 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 зазначила, що якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в ч. 1 ст. 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Отже, при недотриманні роботодавцем вимог ст. 116 КЗпП України, для роботодавця настають наслідки, передбачені ст. 117 КЗпП України.

Роботодавець не несе відповідальність, передбачену ст. 117 КЗпП України, у разі відсутності його вини. Відсутність своєї вини повинен довести роботодавець.

З матеріалів справи вбачається, що при звільненні позивача, з ним не було проведено повного розрахунку.

При цьому, відповідачем не доведено обставин, які унеможливили своєчасну виплату позивачу належних йому при звільненні сум, зокрема, що порушення строків виплати цих сум сталося внаслідок настання обставин непереборної сили, які б свідчили про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України.

Отже, оскільки відповідачем порушено права позивача на отримання належних при звільненні сум, а саме заробітної плати у розмірі 29 937 грн. 73 коп., колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для застосування до відповідача наслідків передбачених ст. 117 КЗпП України.

Згідно довідки про заробітну плату ДП «Державний будівельний комбінат управління справами Верховної Ради України» № 33 від 08 липня 2021 року, заробітна плата позивача за листопад - грудень 2020 року становить 11 423 грн. 16 коп. Кількість робочих днів у листопаді-грудні 2020 року - 43 дня.

Таким чином, середньоденна заробітна плата складає 265 грн. 65 коп. (11 423 грн. 16 коп. : 43 робочих дня).

Кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні - 671 день (29 січня 2021 року - 30 листопада 2022 року).

Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 178 251 грн. 15 коп. (265 грн. 65 коп. х 671 день).

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні у сумі 178 251 грн. 15 коп.

Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 178 251 грн. 15 коп.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, на користь скаржника підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 270 грн.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гребенченка Олексія Алімовича задовольнити.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва 30 листопада 2022 року в частині відмови у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з Державного підприємства «Державний будівельний комбінат управління справами Верховної Ради України» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку (за період з 29 січня 2021 року - 30 листопада 2022 року) при звільненні у сумі 178 251 грн. 15 коп. та судовий збір у сумі 2 270 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: