Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1793/22
Провадження № 2/542/61/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

представників позивача Гученка Р.В., Білецької О.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю, суд

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 4141 грн. 56 коп., посилаючись на таке.

21.01.2020 року ОСОБА_1 зареєструвався в Новосанжарській районній філії Полтавського обласного центру зайнятості, як такий, що шукає роботу. 21.01.2020 року йому було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю, яка нараховувалась відповідно до ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

При заповненні заяви від 21.01.2020 року про надання (поновлення) статусу безробітнього ОСОБА_1 повідомляв про те, що не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не призначено та не має права за віком, в тому числі на пільгових умовах чи за вислугу років.

Керуючись порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та Соціальної політики України, Державної податкової служби України 13.02.2009 №60/62 та постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням», Новосанжарською районною філією Полтавського обласного центру зайнятості при проведенні звірки з органами Пенсійного Фонду України, виявлені обставини, що впливають на умови та виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг особі в період перебування на обліку як безробітного, а саме: призначення пенсії за вислугою років.

Новосанжарською районною філією Полтавського ОЦЗ направлено письмовий запит до Головного управління ПФУ в Полтавській області Новосанжарський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) від 10.11.2021 року №1049 щодо надання інформації про вид призначення пенсії ОСОБА_1 та дати її призначення для вирішення питання щодо правомірності перебування безробітного на обліку в центрі зайнятості. До філії надійшов лист від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №1600-0214-8/77216 від 15.11.2021 року та №1600- 0214-8/79407 від 23.11.2021 р, в яких підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на обліку, як одержувач пенсії за вислугу років з 01 грудня 2014 року, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», але пенсія не виплачувалась до 29 грудня 2019 року, так як пенсіонер працював. 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 подано заяву до ГУПФУ в Полтавській області за №278, про перехід з пенсії за вислугою років на пенсію за віком. З 29 грудня 2019 року відновлено пенсію за вислугою років, у зв`язку зі звільненням, та з 21 лютого 2020 призначена пенсія за віком.

25 листопада 2021 року заступником начальника відділу взаємодії з роботодавцями Новосанжарської районної філії проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітною щодо законності отримання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, про що складено відповідний акт № 63 від 25.11.2021 року та прийнято наказ № 47 від 26.11.2021р «Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 ». Також листом з повідомленням надіслано претензію ОСОБА_1 (вих..№ 16/37/131-21 від 26.11.2021 року) про відшкодування коштів та копію наказу № 47, дата одержання зазначена 01.12.2021 року.

На сьогоднішній день кошти в сумі 4141,56 грн. в добровільному порядку відповідачем не сплачені.

Ухвалою суду від 10.01.2023 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового засідання (а.с.26).

Ухвалами суду від 16.02.2023 року (а.с.43), 07.03.2023 року (а.с.66), 10.04.2023 року (а.с.80), 08.05.2023 року (а.с.93) задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 28.02.2023 року продовжено відповідачу ОСОБА_1 процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.60-61).

Представник позивача в судовому засідання підтримував заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Просив позов задовольнити.

Також представником позивача надана відповідь на відзив (а.с.71-74), в якій зазначено таке.

Щодо твердження відповідача, що на момент перебування на обліку як безробітний пенсія йому не виплачувалась і у зв`язку відсутністю доходу він правомірно набув статус безробітного.

У відзиві відповідач зазначає, що під час його перебування на обліку в період із 21 січня 2020 року по 21 лютого 2020 року, як безробітного, пенсія йому не виплачувалася та рішення про перерахунок чи поновлення виплати пенсії також не приймалися.

Як доказ додає лист-відповідь ГУ ПФУ в Полтавській області від 17.02.2023 року із якого вбачається, що виплату пенсії йому було відновлено у березні 2020 року та також додає додатки до листа, згідно яких 25.02.2020 року Кобеляцьким об`єднаним управлінням ПФУ приймалося рішення про перерахунок його пенсії.

Ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» чітко визначено, що статус може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років).

Подані відповідачем докази свідчать, що на момент набуття статусу безробітного (21.01.2020 року) та призначення йому допомоги по безробіттю своїм правом на пенсію за вислугу років відповідач скористався, і пенсія йому була призначена.

Так в листі ГУ ПФУ в Полтавській області Головного управління, наданого відповідачем як додаток до відзиву, чітко зазначено, що відповідачу призначено пенсію з 01.12.2014 року за вислугу років як працівнику охорони здоров`я, виплата якої призупинена з 03.12.2014 року (за заявою особи) у зв`язку із виходом на роботу на посаду, яка дає право виходу на пенсію за вислугу років.

Подані відповідачем докази свідчать, що на момент набуття статусу безробітного (21.01.2020 року) та призначення йому допомоги по безробіттю правом на пенсію за вислугу років відповідач скористався, і пенсія йому була призначена 01.12.2014 року. Виплата призначеної пенсії йому була призупинена за поданою ним заявою.

Оскільки, відповідачу з 01.12.2014 року була призначена пенсія за вислугу років, і про призначення пенсії відповідач знав, отже відповідач не міг бути визнаним безробітним, у зв`язку з чим не мав й права на отримання допомоги по безробіттю.

Зазначає, що саме призначення особі пенсії за віком чи на пільгових умовах, виключає надання особі статусу безробітного.

Враховуючи, що відповідачу (на підставі поданої ним заяви) з 01.12.2014 року призначена пенсія за вислугу років, отже враховуючи норми ст. 43 Закону №5067-VI відповідач неправомірно отримав статус безробітного та безпідставно отримував допомогу по безробіттю.

Щодо твердження відповідача, що «під час перебування на обліку в центрі зайнятості жодного іншого доходу, ніж допомога по безробіттю, не отримував» та посилання на п.1 ст.1 Закону № 5067-VI, який визначає поняття «безробіття».

При цьому, відповідач не прийняв до уваги, що згідно п.1 ст.1 Закону №5067-VI, безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідачу, згідно наданих до відзиву документів, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначена пенсія. Отже, відповідачу державою гарантовано виплата доходу у вигляді пенсії, виплату якої припинено за заявою сторони.

Після припинення трудових відносин відповідач, знаючи, що йому призначена пенсія (від виплати якої він відмовився) і він має дохід, передбачений законодавством, не здійснив подачу заяви про відновлення виплати пенсії, а звернувся до центру зайнятості про надання йому статусу безробітного та виплату допомоги по безробіттю.

Щодо твердження відповідача про недоведення вини застрахованої особи у формі прямого умислу, спрямованого на свідоме неповідомлення особи про отримання іншого доходу.

Пункт 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» зазначає, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідач, з метою набуття статусу безробітного, 21 січня 2020 року подав позивачу Заяву про надання (поновлення) статусу безробітного, в якій зазначено, що «особі пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не призначено». Дана заява підписана відповідачем власноручно.

Отже, знаючи при призначення йому пенсії, особа під час підписання заяви приховала про даний факт.

Відповідно до пункту 3 статті 36 вищезазначеного Закону сума виплаченого забезпечення застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення.

В даному випадку такою обставиною є належність відповідача до зайнятого населення, так як особі призначена пенсія за вислугу років.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач на момент набуття статусу безробітного відносився до категорії зайнятого населення та не мав права на отримання статусу безробітного та матеріальних виплат по безробіттю, тому зобов`язаний повернути отриману допомогу по безробіттю в сумі 4141 грн. 56 коп. як таку, що отримана обманним шляхом.

Враховуючи викладене, просили задовольнити позовні вимоги Полтавського обласного центру зайнятості у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечував, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. В задоволенні позову просив відмовити.

Так, до суду було надано відзив на позовну заяву (а.с.46-48), в якому зазначено про те, що не відповідають фактичним обставинам справи твердження, що на дату його реєстрації, 21 січня 2020 року в Новосанжарській районній філії Полтавського ОЦЗ як безробітного, йому була призначена пенсія за вислугу років, а починаючи з 29 грудня 2019 року відновлено її виплату.

Зазначає, що дійсно, з 21 січня 2020 року по 21 лютого 2020 року він перебував на обліку в Новосанжарській районній філії Полтавського ОЦЗ як безробітній.

23 лютого 2023 року він отримав лист-відповідь ТУ ПФУ в Полтавській області від 17 лютого 2023 року № 1600-0214-8/11649, з якого вбачається, що виплату пенсії йому було відновлено у березні 2020 року.

Також, із додатків до листа вбачається, що 25 лютого 2020 року Кобеляцьким об`єднаним управлінням ПФУ приймалося рішення №86 про перерахунок його пенсії.

Тобто, за період його перебування на обліку як безробітного йому пенсія не виплачувалася та рішення про перерахунок чи поновлення виплати пенсії також не приймалися.

Зазначає, що за період його перебування на обліку у Новосанжарській районній філії Полтавського ОЦЗ він жодного іншого доходу, ніж допомога по безробіттю, не отримував.

Крім того, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року у справі № 440/2779/20 було повністю задоволено його позов до ГУ ПФУ в Полтавській області. У мотивувальній частині вказаного рішення судом було встановлено, що після призначення пенсії за вислугу років він не отримував пенсії та звернувся із заявою до органів ПФУ 21 лютого 2020 року про призначення пенсії за віком вперше.

Вислухавши пояснення у вступному слові представника позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 21.01.2020 року звернувся до Новосанжарської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості з заявою про надання йому статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю. При цьому своїм підписом підтвердив інформацію викладену в заяві про те, що на даний час не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсії не отримує, не має права на пенсію, в тому числі на пільгових умовах та на пенсію за вислугу років (а.с.6-9).

Та відповідач ознайомився з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних, про що свідчить його підпис на заяві від 28.01.2020 року (а.с. 8).

Відповідно до Персональної картки № 00006 від 21.01.2020 року (а.с.6) ОСОБА_1 було надано статус безробітного на підставі ч.1 ст.43 ЗУ «Про зайнятість населення».

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Враховуючи наведене, втрата грошового забезпечення, що є підставою для реєстрації у встановленому порядку як безробітного, є страховим випадком у розумінні ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до пункту частини 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» в Україні до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.

Вимогами частини 1 статті 1 цього Закону передбачено, що безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Стяття 43 цього закону визначає хто може набути статус зареєстрованого безробітного.

Пунктом 1 частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема за віком, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

У п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону.

Зокрема, згідно із п. 13 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) виплата допомоги припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, за ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», саме на відповідача покладений обов`язок повідомити про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг.

Так, судом встановлено, що 21.01.2020 року ОСОБА_1 було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

Разом з тим, 25 листопада 2021 року заступником начальника відділу взаємодії з роботодавцями Новосанжарської районної філії проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітного щодо законності отримання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, про що складено відповідний акт № 63 від 25.11.2021 року та прийнято наказ № 47 від 26.11.2021року.

Так, в Акті №63 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним про достовірність даних від 25 листопада 2021 року зазначено, що ОСОБА_1 в період перебування на обліку як безробітний в Новосанжарській районній філії Полтавського обласного центру зайнятості з 29.12.2019 року отримував пенсію за вислугу років. Перевіркою встановлено, що згідно отриманої на запит Новосанжарської філії Полтавського обласного центру зайнятості відповіді з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №1600-0214-8/77216 від 15.11.2021 року та №1600- 0214-8/79407 від 23.11.2021 р, в яких підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на обліку, як одержувач пенсії за вислугу років з 01 грудня 2014 року, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», але пенсія не виплачувалась до 29 грудня 2019 року, так як пенсіонер працював. 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 подано заяву до ГУПФУ в Полтавській області за №278, про перехід з пенсії за вислугою років на пенсію за віком. З 29 грудня 2019 року відновлено пенсію за вислугою років, у звязку зі звільненням, та з 21 лютого 2020 призначена пенсія за віком (а.с.14-15).

Так судом встановлено, що згідно даних, що містяться в листах ГУ ПФУ в Полтавській області від 25.11.2021 (а.с.13) та 17.02.2023 (а.с.49) ОСОБА_1 з 01.12.2014 року була призначена пенсія за вислугу років як працівнику охорони здоров`я. Згідно розпорядження від.04.12.2014 року виплата пенсії було припинено з 03.12.2014 року, в зв`язку з виходом ОСОБА_1 на роботу на посаду, яка дає право виходу на пенсію за вислугу років, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За пунктом «а» статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до виду державних пенсій відноситься пенсія за вислугу років.

Пунктами 2.4, 2.5 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №1566/11846 від 27.12.2005, визначено, що до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії. Пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

У разі працевлаштування/звільнення особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів з дня працевлаштування/звільнення надаються органу, що призначає пенсію, документи, які підтверджують, що особа працює/ не працює, зазначені у пункті 2.21 цього розділу.

Тобто, у разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи. У даному випадку дата звільнення з роботи ОСОБА_1 з посади лікаря комунальної гігієни - 28.12.2019 року.

Згідно поданої ОСОБА_1 заяви від 21.02.2020 року з 29.12.2019 року було відновлено пенсію за вислугою років і зв`язку зі звільненням, а з 21.02.2020 року була призначена пенсія за віком.

Тобто, станом на день подання відповідачем заяви про надання статусу безробітного 21.01.2020 року останній скористався правом щодо призначення йому пенсії за вислугу років та така пенсії була призначена відповідачу з 01.12.2014 року, у зв`язку з чим права на отримання статусу безробітного він не мав.

Отже, на момент реєстрації у Службі зайнятості ОСОБА_1 був особою, якій призначено пенсію за вислугу років та не мав права на набуття статусу безробітного згідно ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення».

Доводи відповідача про те, що оскільки пенсію за вислугою років на час подання заяви до центру зайнятості та перебуванні на обліку як безробіний, він не отримував, іншого доходу не мав, отже він правомріно набув статус безробітного та мав право на отримання допомоги по безробіттю, суд вважає безпідставнимим, виходячи з такого.

Так, пенсія за вислугою років ОСОБА_1 була призначена з 01.12.2014 року, тобто ним було відповідне право реалізовано, а виплата її була припинена з 03.12.2014 року, в зв`язку з виходом ОСОБА_1 на роботу на посаду, яка дає право виходу на пенсію за вислугу років, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому виплата такої пенсії мала бути відновлена на наступний день після звільнення відповідача з роботи, тобто з 29.12.2019 року, про що останній відповідно до вимог п.2.15 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №1566/11846 мав повідомити пенсійні органи.

В постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року по справі № 545/164/17-ц зазначено, що не можуть бути визнані безробітними громадяни, які мають право на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років та скористалися цим правом або досягли встановленого законом пенсійного віку. Відповідно до частин другої та третьоїстатті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Таким чином, відповідач достовірно знаючи про призначення пенсії за вислугу років з 01.12.2014 року, не повідомив про вказану обставину позивачу при зверненні до останнього із заявою про надання статусу безробітного, внаслідок чого безпідставно отримував допомогу по безробіттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», - фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» - сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За положенням п. 1 ч. 1 ст. 1215 цього Кодексу не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому, за період з 20.01.2020 року по 20.02.2020 року відповідачу була нарахована та виплачена допомога по безробіттю у розмірі 4141,56 грн. (а.с.19).

26.11.2021 року за вих.№ 16/37/131-21 Новосанжарською районною філією Полтавського обласного центру зайнятості ОСОБА_1 направлено копію наказу Новосанжарської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості від 26.11.2021 року №47 щодо відшкодування ним коштів, виплачених як допомога по безробіттю в розмірі 4141,56 грн., дата одержання зазначена 01.12.2021 року (а.с.16-18).

Розмір матеріального забезпечення, яке підлягає поверненню складає 4141,56 грн. добровільно вказану суму відповідач не повернув.

Враховуючи викладене, безпідставно виплачена допомога по безробіттю підлягає примусовому стягненню з відповідача, оскільки останній безпідставно отримував допомогу по безробіттю та в добровільному порядку не повернув отримані кошти.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 2481 грн.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Полтавського обласного центру зайнятості (р/р НОМЕР_2 , МФО 820172, код ЗКПО 03491234) виплачену допомогу по безробіттю в сумі 4141 (чотири тисячі сто сорок одну) гривню 56 (п`ятдесят шість) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Полтавського обласного центру зайнятості (р/р НОМЕР_2 , МФО 820172, код ЗКПО 03491234) витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Полтавський обласний центр зайнятості, код ЗКПО 03491234, місцезнаходження: вул.Сінна, 45, м. Полтава, 36039;

представники позивача: Гученко Роман Володимирович, Білецька Олена Василівна, робоча адреса: вул. Сінна, 45, м.Полтава, 36039;

відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О. Афанасьєва