Ухвала

18 травня 2023 року

м. Київ

справа № 331/7778/13-ц

провадження № 61-6361ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Погрібна Світлана Олександрівна, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 березня 2023 року у цивільній справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони у виконавчих листах, видачу дубліката виконавчого документу,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ТОВ «Олком-Лізинг», заінтересовані особи: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчих листах, видачу дубліката виконавчого документу.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» отримало виконавчі листи, які пред`явлено до виконання, однак 29 вересня 2015 року вони повернуті стягувачу без виконання на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

09 жовтня 2020 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг» укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором від 31 жовтня 2006 року № 5-2611-106И, іпотечним договором від 31 жовтня 2006 року № 5-2611-106І та договором поруки від 31 жовтня 2006 року № 5-2611-106П.

Відповідно до акта приймання-передачі до договору про відступлення прав вимоги від 09 жовтня 2020 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг», будь-які виконавчі документи щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутні, що свідчить про їх втрату.

Враховуючи викладене, ТОВ «Олком-Лізинг» просило суд замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у виконавчих листах № 2/331/2154/13, виданих 07 лютого 2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на правонаступника ТОВ «Олком-Лізинг» та видати ТОВ «Олком-Лізинг» дублікати цих виконавчих листів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2022 року заяву ТОВ «Олком-Лізинг» задоволено.

Замінено стягувача - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника - ТОВ «Олком-Лізинг», у виконавчих листах № 331/7778/13-ц (провадження № 2/331/2154/13), які видані Жовтневим районним судом м. Запоріжжя на боржників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Видано ТОВ «Олком-Лізинг» дублікат виконавчого листа у справі № 331/7778/13-ц на ім`я боржника ОСОБА_1 . Видано ТОВ «Олком-Лізинг» дублікат виконавчого листа у справі № 331/7778/13-ц на ім`я боржника ОСОБА_2 .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 14 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2022 року залишено без змін.

28 квітня 2023 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Погрібна С. О., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 березня 2023 року, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Олком-Лізинг» про заміну сторони у виконавчих листах та видачу дубліката виконавчого документу.

Також ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Погрібна С. О., порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію постанови Запорізького апеляційного суду від 14 березня 2023 року заявницею отримано лише 29 березня 2023 року електронною поштою.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст постанови Запорізького апеляційного суду від 14 березня 2023 року складено 16 березня 2023 року, а оприлюднено 20 березня 2023 року.

Отже, причину пропуску процесуального строку слід визнати поважною, строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України поновити.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не звернули увагу на те, що договір про відступлення права вимоги є нікчемним відповідно до частини першої статті 220 ЦК України, оскільки сторонами не додержано вимоги закону про його нотаріальне посвідчення, відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц (провадження № 61-5800зпв18).

Судами попередніх інстанцій належним чином не досліджувався факт правонаступництва, зокрема питання розрахунків між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг» за договором відступлення права вимоги.

Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчать про пред`явлення та повернення виконавчих листів у справі № 331/7778/13-ц, що є підставою для відмови у поновленні строку на пред`явлення виконавчих листів та у видачі їх дублікатів.

Також заявниця вказує, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки, висловлені у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 757/23492/13-ц (провадження № 61-15062св20), у відповідності до яких при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Однак матеріали цієї справи не містять доказів втрати виконавчих листів.

Згідно з частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про їх необґрунтованість.

Судами встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2013 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі Запорізького регіонального управління заборгованість за кредитним договором від 31 жовтня 2006 року №5-2611-106И у розмірі 44 845,02 дол. США, з них: заборгованість за основним боргом у розмірі 41 456,22 дол. США, заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 3 388,80 дол. США, та 58 456,00 грн, з них: заборгованість по комісії в розмірі 1 999,65 грн, пеня за несвоєчасну сплату основного боргу, процентам по комісії в розмірі 56 456,35 грн.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 31 жовтня 2006 року № 5-2611-106И у розмірі 44 845,02 дол. США та 58 456 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного договору від 31 жовтня 2006 року № 5-2611-1061, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 31 жовтня 2006 року приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Нечипуренко Г. Ф., за реєстровим № 2906, шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, що буде визначена в порядку виконавчого провадження.

10 лютого 2014 року представник ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» отримав чотири виконавчі листи.

09 жовтня 2020 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг» укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступив новому кредитору належні банку права вимоги, а новий кредитор набув права вимоги банку до позичальників та/або поручителів, зазначених у додатках № № 1, 2 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту(овердрафту)), договорами застави та договорами поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстрами у додатках № № 1, 2 до цього договору.

Згідно з додатком № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 09 жовтня 2020 року право вимоги за кредитним договором від 31 жовтня 2006 року № 5-2611-106И, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Олком-Лізинг».

Відповідно до додатку № 2 до договору про відступлення прав вимоги від 09 жовтня 2020 року право вимоги за договором поруки від 31 жовтня 2006 року № 5-2611-106П, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , перейшло до ТОВ «Олком-Лізинг».

Також 09 жовтня 2020 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг» укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступив новому кредитору належні банку права вимоги, а новий кредитор набув права вимоги банку до іпотекодавців (заставодавців), зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за договорами іпотеки (іпотечними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку № 1 до цього договору.

Згідно з додатком № 1 до договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави від 09 жовтня 2020 року право вимоги за договором іпотеки від 31 жовтня 2006 року № 5-2611-106І, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Олком-Лізинг».

Відповідно до акта приймання-передачі до договору про відступлення прав вимоги від 09 жовтня 2020 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг», серед переліку переданих документів, в тому числі, які стосуються безпосередньо боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , будь-які виконавчі документи відсутні.

Згідно з листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 06 вересня 2021 року № 083-1499/21, оригінали виконавчих листів відносно боржників, в тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відсутні.

З листа-відповіді Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16 листопада 2021 року № 32099/6 вбачається, що на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження № НОМЕР_1 (відносно боржника ОСОБА_1 ) та № НОМЕР_2 (відносно боржника ОСОБА_2 ). 29 вересня 2015 року державним виконавцем винесені постанови про повернення зазначених виконавчих листів на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року. Станом на 16 листопада 2021 року виконавчі документи не поверталися до відділу, відкриті виконавчі провадження відносно цих боржників відсутні.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Частиною першою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на виконання рішення суду, що є складовою частиною здійснення правосуддя, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначила, що виходячи з положень частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, частини першої статті 433 ЦПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на момент повернення виконавчого документу стягувачу, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Частиною третьою статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано зазначено, що виконавчі листи у цій справі видані 07 лютого 2014 року та були пред`явлені до виконання в межах строку, передбаченого частиною першою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановами державного виконавця від 29 вересня 2015 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 (боржник ОСОБА_1 ) та виконавчому провадженні № НОМЕР_2 (боржник ОСОБА_2 ) виконавчі листи повернуті стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року.

Отже неможливість виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2013 року державний виконавець пов`язував саме із забороною, встановленою Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Оскільки постановою державного виконавця від 29 вересня 2015 року виконавчий документ повернуто стягувачу, серед іншого, у зв`язку із встановленою законом мораторію на звернення стягнення на об`єкти житлового фонду, що тимчасово виключало можливість виконання рішення, тому відлік строку на його пред`явлення виконавчого документу до виконання повинен обраховуватись з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до приписів статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Підставою для заміни сторони у виконавчому листі, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. Заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Отже, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що стягувач отримав виконавчі листи після пред`явлення їх до виконання, а також встановивши, що оригінали виконавчих листів у справі № 331/7778/13-ц було втрачено, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа.

Також суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що підлягає заміні стягувач у виконавчих листах.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не виявлено порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм Закону України «Про виконавче провадження», ЦПК України. Правильність застосування судами вказаних вище норм права не викликає розумних сумнівів.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частинами першою, другою статті 389, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Погрібна Світлана Олександрівна, про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Погрібна Світлана Олександрівна, строк на касаційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2022 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 14 березня 2023 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Погрібна Світлана Олександрівна, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 березня 2023 року у цивільній справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони у виконавчих листах, видачу дубліката виконавчого документу - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович