Справа № 351/672/17
Номер провадження №8/351/2/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Калиновського М.М.

з участю: секретаря - Равлюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятин справу за заявою адвоката Петрички Олександра Євгеновича, який представляє інтереси ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у справі № 351/672/17 від 06 червня 2018р. за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебувала справа № 351/672/17 за позовом ОСОБА_1 до Борщівської сільської ради, Снятинської районної ради, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення № 31 від 20.09.1988 р. Борщівської сільської ради про оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки, рішення № 182 виконкому Сняинської районної ради від 12.10.1988р. та свідоцтва від 09.03.1989р. на право домоволодіння та визнання права власності на спадкове майно

Адвокат Петричка О.Є., який представляє інтереси ОСОБА_1 , звернувся в суд із заявою про перегляд судового рішення від 06.06.2018р. по справі № 351/672/17 за нововиявленими обставинами.

Заяву мотивував тим, що 09.08.2017р., Снятинським районним судом було прийнято рішення по справі №351/193/17 згідно з яким, вирішено визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішенням Снятинського районного суду від 06.06.2018р. у задоволенні позову ОСОБА_1 до Борщівської сільської ради, Снятинської районної ради, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення № 31 від 20.09.1988 р. Борщівської сільської ради про оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки, рішення № 182 виконкому Снятинської районної ради від 12.10.1988р. та свідоцтва від 09.03.1989р. на право домоволодіння та визнання права власності на спадкове майно було відмовлено.

При розгляді вищевказаних цивільних справ Снятинський районний суд у своїх рішеннях посилався як на доказ по справі, на рішення Борщівської сільської ради №31 від 20 вересня 1988р.

Однак, ОСОБА_1 стало відомо, що 23 березня 2021р., ухвалою Снятинського районного суду по справі №351/150/21 було вирішено звільнити від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Кримінальне провадження внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань №0000013 від 02.10.2015 відносно ОСОБА_3 закрити відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Речові докази: рішення Борщівської сільської ради народних депутатів №31 від 20.09.1988 року «Про оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки» та додаток до нього залишити при матеріалах кримінального провадження.

Крім того, у вказаній ухвалі суду зазначено, що " із остаточно сформульованої прокурором підозри, вбачається, що ОСОБА_3 всупереч вказаним нормам законодавства, являючись посадовою особою місцевого самоврядування, обіймаючи в органах місцевого самоврядування посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, будучи головою виконкому Борщівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, тобто службовою особою, в коло повноважень якої, відповідно до чинного на той час законодавства, входила організація роботи сільської ради, підписання прийнятих нею рішень, не скориставшись правом зупинення неправомірних рішень сільської ради, 20.09.1988, використовуючи своє службове становище, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи те, ОСОБА_4 не має будь-якого права на власність житлового будинку розташованого по АДРЕСА_3 склав та видав завідомо неправдиве рішення Борщівської сільської ради народних депутатів №31 «Про оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки» та додаток до нього, в якому вказав ОСОБА_4 як особу якій надано дозвіл на оформлення права власності на колгоспний двір та вказаний житловий будинок, яке підписав, скріпив відтиском печатки Борщівської сільської ради народних депутатів Снятинського району Івано-Франківської області, внаслідок чого останньою було оформлено право власності на вказаний житловий будинок".

Беручи до уваги нововиявлені обставини та обставини, які були встановлені судом під час кримінальної справи №351/150/21, представник позивача просить рішення суду від 06.06.2018р. у справі №351/672/17 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволити та справу слухати у його відсутності.

Представник відповідача, адвокат Марціновська Д.М. подала відзив на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якому зазначила, що представник позивача у своїй заяві зсилається на ухвалу суду від 23.03.2021р. по справі №351/150/21, як на підставу для перегляду рішення суду від 06.06.2018р. за нововиявленими обставинами, посилаючись на п.2 ч.2 ст. 423 ЦПК - встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрало законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвело до ухвалення незаконного рішення у даній справі та той факт, що рішення Борщівської сільської ради народних депутатів №31 від 20.09.1988р. "Про оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки" та додаток до нього є доказом вини ОСОБА_3 , який визнав свою вину і є фальшивим речовим доказом. Однак, у цивільній справі №351/672/17 позивач ОСОБА_1 просив визнати рішення Борщівської сільської ради №31 від 20.09.1988р. частково недійсним, але позивач не стверджував і не подав належних доказів про те, що це рішення є фальшивим і не просив суд виключити його з числа доказів та розглядати справу на підставі інших доказів.

Також представник відповідача посилалась на те, що ОСОБА_4 , 1941 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок вони разом із чоловіком ОСОБА_5 , побудували, перебуваючи у шлюбі, у 1968 році. Після розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 сплатила колишньому чоловікові ОСОБА_5 кошти за його частину будинку, останній претензій до цього майна не мав, і пішов проживати разом зі своєю матір`ю ОСОБА_6 в інший придбаний ним житловий будинок, який після його смерті успадкував позивач ОСОБА_1 та потім його продав. Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , який належав на праві особистої власності ОСОБА_4 , після її смерті фактично успадкував, але не оформив право власності, по заповіту її другий син ОСОБА_7 , 1965 р.н., який помер в 2016 році. Після його смерті це будинковолодіння успадкувала його дружина ОСОБА_2 , 1970 р.н.

Отже, власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі рішення Снятинського районного суду від 09.08.2017р. (справа №451/193/17), яке набрало законної сили 23.10.2017р. Право власності зареєстровано 14.11.2017р. А також остання є власником приватизованої земельної ділянки, виділеної для будівництва та осбслуговування даного житлового будинку, господарських будівель і споруд. ОСОБА_2 з 1990 року зареєстрована в даному житловому будинку та постійно там проживає.

Позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві зазначив, що являється власником 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , посилаючись на договір дарування від 27.03.1982р., який ніби то укладений між ним та його бабою ОСОБА_6 . Однак цей договір дарування нотарільно не посвідчений і не зареєстрований у встановленому законом порядку та визнаний рішенням Снятинського районного суду від 09.08.2017р. неукладеним. Представник відповідача вважає, що факти викладені у заяві про перегляд судового рішення, є недостовірними, неправдивими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, тому просила постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, а рішення суду від 06.06.2018р. у справі 3351/672/17 залишити в силі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що в лютому 2017 році ОСОБА_8 звернулася до суду із позовом до Борщівської сільської ради, ОСОБА_1 про визнання права власності на майно та ОСОБА_8 звернулася в суд із позовом доОСОБА_1 , третя особа- Борщівська сільська рада про визнання договору дарування недійсним.

Рішенням Снятинського районного суду від від 09.08.2017р. позов задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що по АДРЕСА_3 . В решті позову відмовлено. Зі змісту даного рішення, яке набрало законної сили, слідує, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи "колгоспний двір", в якому станом на 15.04.1991р. проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 , її син ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_2 . Договір дарування 2/3 частин житлового будинку від 27.03.1982р. укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 визнаний неукладеним.

Згідно з рішенням Снятинського районного суду від 06.06.2018р. у задоволенні позову ОСОБА_1 до Борщівської сільської ради, Снятинської районної ради, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення № 31 від 20.09.1988 р. Борщівської сільської ради про оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки, рішення № 182 виконкому Сняинської районної ради від 12.10.1988р. та свідоцтва від 09.03.1989р. на право домоволодіння та визнання права власності на спадкове майно відмовлено, оскільки визнано позовні вимоги безпідставними, так як раніше ухвалено вищезазначене рішення Снятинського районного суду від 09.08.2017р., яким дано оцінку спірним доказам по справі та встановлено обставини спірних правовідносин.

Згідно ухвали Снятинського районного суду від 23.03.2021р. вирішено звільнити від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України. Кримінальне провадження внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань №0000013 від 02.10.2015 відносно ОСОБА_3 закрити відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Речові докази: рішення Борщівської сільської ради народних депутатів №31 від 20.09.1988 року «Про оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки» та додаток до нього залишити при матеріалах кримінального провадження.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 .

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність вимог заяви, суд приймає до уваги те, що у відповідності до положень статті 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

У відповідності з ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно із п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 3 Постанови від 30 березня 2012р. за № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Із пункту 46 рішення Європейського Суду з прав людини від 06 грудня 2005 року у справі № 19960/04 "Попов проти Молдови" (Popov v. Moldova) вбачається, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду справи.

Підставами для скасування рішення за нововиявленими обставинами є обставини коли від їх наявності чи відсутності залежали наслідки розгляду справи.

Суд вважає, що наведені позивачем обставини, не можна кваліфікувати, як нововиявлені, в розумінні ст. 423 ЦПК України, оскільки, вони не є нововиявленими, тобто такими, що якби вони були відомі при розгляді справи, то суд ухвалив би принципово інше рішення.

Відповідно до ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі. В разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача не доведено, а судом не встановлено правових підстав для перегляду за нововиявленими обставинами рішення суду у даній справі, наявність вказаної нововиявленої обставини не впливає на законність спірного рішення, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 423, 429 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви адвоката Петрички Олександра Євгеновича, який представляє інтереси ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у справі № 351/672/17 від 06 червня 2018р. за нововиявленими обставинами - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ