Дата документу 22.05.2023
Справа № 501/3579/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

Головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу №501/3579/22 від 26 грудня 2022 року таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 із заявою в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ від 26 грудня 2022 року по справі №5013579/22, виданий Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 12.12.2022 року і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, до 26 грудня 2022 року Іллічівським міським судом Одеської області було видано судовий наказ за заявою ОСОБА_2 про стягнення щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) починаючи з 12.12.2022 року і до повноліття дитини. ОСОБА_1 вважає, що даний судовий наказ, як виконавчий документ не підлягає виконанню, оскільки у нього відсутній обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з добровільною сплатою ним таких аліментів, а також у зв`язку з недоведенням факту проживання доньки ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 . Посилаючись на наявність вищевикладених обставин, заявник заперечував проти судового наказу та просив визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Представник заявника надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню підтримує.

ОСОБА_2 надала заяву в якій просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що зі сторони заявника відсутнє добровільне виконання аліментних зобов`язань. Також просила розгляд справи провести без її участі.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків.

Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст.432 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

02 лютого 2022 року на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

26 грудня 2022 року Іллічівським міським судом Одеської області за заявою ОСОБА_2 було видано судовий наказ у справі №501/3579/22 про стягнення щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 12.12.2022 року і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник звертаючись до суду з заявою про визнання вказаного судового наказу таким, що не підлягає виконанню, вважає, що у нього відсутній обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з добровільною сплатою таких аліментів, не доведенням факту проживання доньки ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_2 , а також відсутністю обмеження у судовому наказі щодо стягнення аліментів у розмірі десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що може призвести до стягнення з ОСОБА_1 щомісячно аліментів у розмірі що перевищує встановлений законом розмір обмеження, що призведе до порушення його прав.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно із ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.3 ст.184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, у ст.199 СК України передбачено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним.

Ті обставини, що боржник є батьком дитини, що у нього є обов`язок щодо утримання неповнолітньої доньки, яка на даний час проживає з матір`ю, розмір аліментів, боржник, як вбачається зі змісту заяви, не оспорює.

В той же час судовий наказ є також виконавчим документом (ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст.431 ЦПК України).

Відповідно до ст.173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу 1 книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, що в даному випадку не встановлено матеріалами справи.

Заявником не надано до суду доказів того, що він щомісячно в повному розмірі, як це передбачено чинним законодавством сплачує аліменти на утримання дитини.

До суду надано заяву ОСОБА_2 , яка зазначає, що донька мешкає з нею за кордоном і боржником в добровільному порядку систематично та в повному розмірі не виконуються аліментні зобов`язання у зв`язку з чим вона змушена була звернутись до суду із завою про видачу судового наказу. До того ж в матеріалах справи відсутні докази того, що дитина не проживає з матір`ю ОСОБА_2 і що аліментні зобов`язання заявником виконуються належним чином у встановленому законом порядку.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року звернуто увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Згідно ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої ст.161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.7 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Крім того, відповідно до ч.8 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу №501/3579/22 від 26.12.2022, не підтверджені належними доказами, тому є необґрунтованими, безпідставними, і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.259-260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу №501/3579/22 від 26 грудня 2022 року таким, що не підлягає виконанню, відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя