№ 2/183/4396/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталії Володимирівни, Київського обласного державного нотаріального архіву, про:

- визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. від 06 травня 2021 року за реєстровим номером 3540, яким стягнуто грошові кошти з ОСОБА_1 у сумі 21 492,17 грн, за кредитним договором страхування життя позичальника № 35/8428CLBPS від 23 грудня 2013 року, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», з однієї сторони та ПрАТ «Ренесанс Життя»;

- стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 коштів, які перерахувала військова частина НОМЕР_1 відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у сумі 5 119,08 грн, -

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2023 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив те, що 10 серпня 2023 року за № 1434 приватним виконавцем Гречин Н. В., керуючись статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження», військовій частині НОМЕР_1 , де позивач проходить військову службу було направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10 серпня 2023 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису № 3540 від 06 травня 2021 року, що видав приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. Сума заборгованості становить 20 842,17 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4 424,94 грн; прострочена заборгованість за комісією 26,56 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 1 413,88 грн; строкова заборгованість за комісією 89,26 грн; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 14 887,53 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 650,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 21 492,17 грн.

Позивач зазначає, що вищевказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною. Виконавчий напис нотаріуса вчинений з істотними порушеннями вимог чинного законодавства, а саме: Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, у зв`язку з чим просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь кошти, стягнуті на підставі вказаного виконавчого напису в сумі 5 119,08 грн.

Постановленою суддею ухвалою від 22 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Також ухвалою витребувано докази у справі. Докази отримано судом 17 жовтня 2023 року.

Постановленою суддею ухвалою від 25 вересня 2023 року заяву позивача про забезпечення позову повернуто заявникові.

Постановленою суддею ухвалою від 27 вересня 2023 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису.

Позивач у судове засідання не з`явився. 07 листопада 2023 року подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів у виді належним чином засвідченої копії довідки про проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_1 . Також 23 листопада 2023 року позивач подав до суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином. 14 листопада 2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву /а.с.50-56/, в якому зазначено наступне. Щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню представник указує, що відповідачем були надані приватному нотаріусу документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Також позивачем не надано доказів погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань в повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів, стягнутих на підставі виконавчого напису представник відповідача зазначає, що правовою підставою для стягнення з боржника коштів є кредитний договір і наявність у позичальника заборгованості за кредитним договором. Оскільки кредитний договір, на підставі якого видано виконавчий напис не визнаний недійсним, не змінений та не розірваний, відсутні підстави для повернення стягнутої з позичальника заборгованості за кредитним договором у процесі виконання виконавчого напису нотаріуса, оскільки на момент здійснення такого стягнення всі дії по виконанню такого виконавчого напису здійснювалися правомірно. Також представник указав, що визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того при подачі позовної заяви до суду позивачем не зазначено сум, які були перераховані стягувачу відповідачеві, які є витратами виконавчого провадження, а які винагородою приватного виконавця. З позивача на користь відповідача, в якості стягнення заборгованості, в ході здійснення виконавчого провадження стягнуто кошти в сумі 4 224,61 грн, а не 5 119,08 грн, як зазначає позивач у позовній заяві. Таким чином, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа-1, представник третьої особи-2 у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, належним чином.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Судом установлено, що 06 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3540, яким стягнуто з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором 35/8428CLBPS від 23 грудня 2013 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, не підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 147 від 22 березня 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 03/11-01-П від 03 листопада 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованість за кредитним договором 35/8428CLBPS від 23 грудня 2013 року. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03 листопада 2020 року по 22 квітня 2021 року. Сума заборгованості складає 20 842,17 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4 424,94 грн; прострочена заборгованість за комісією 26,56 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 1 413,88 грн; строкова заборгованість за комісією 89,26 грн; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 14 887,53 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріуса стягнуто плату із стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» складає 21 492,17 грн /а.с.38/.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н. В. від 10 серпня 2023 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 66415665 з примусового виконання виконавчого напису № 3540, вчиненого 06 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. /а.с.15-17/.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Можливість вчинення виконавчого напису прямо передбачена, зокрема, ст. 18 ЦК України, главою 14 Закону України «Про нотаріат», ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу», ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1. Глави 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що відповідачем, для вчинення оспорюваного виконавчого напису, були надані приватному нотаріусу документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Однак на підтвердження вказаного таких доказів представник відповідача до відзиву не надає, не заявляє клопотання про їх витребування. Доводи, вказані представником відповідача у відзиві суд відхиляє, як необґрунтовані.

Таким чином, оскільки відповідачем не доведено, що між ним та позивачем укладений кредитний договір і він був посвідчений нотаріально, і в подальшому наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, суд приходить висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів, стягнутих на підставі вищевказаного виконавчого напису, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н. В. від 10 серпня 2023 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 66415665 з примусового виконання виконавчого напису № 3540, вчиненого 06 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. Боржником у вказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_1 , стягувачем ТОВ «Вердикт Капітал». Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з боржника складає 24 113 39 грн, у тому числі: 21 492,17 грн заборгованість по виконавчому документу; 2 149,22 грн основна винагорода приватного виконавця; 472,00 грн витрати на проведення виконавчих дій /а.с.15-17/.

Згідно з частинами першою, другою статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі, що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21).

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь кошти, які стягнуті у процесі виконання вищевказаного виконавчого напису в сумі 5 119,08 грн. Доказів утримання з позивача коштів у вказаному розмірі позивачем до позовну не надано.

В обґрунтування заперечень щодо стягнення з відповідача на користь позивача вказаних коштів, представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що правовою підставою для стягнення з боржника коштів є кредитний договір і наявність у позичальника заборгованості за кредитним договором. Також представником відповідача до відзиву на позову заяву долучено довідку від 10 листопада 2023 року № 1-4814 про зарахування на рахунки ТОВ «Вердикт Капітал» у якості стягнення заборгованості від органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, за кредитним договором № 35/8428CLBPS, боржник ОСОБА_1 , грошових коштів у сумі 4 224,61 грн /а.с.57/.

Однак, як установлено судом, відповідачем не доведено, що між ним та позивачем укладений кредитний договір, а тому суд відхиляє вищевказані доводи представника відповідача, як необґрунтовані. Також, на виконання ухвали суду від 22 вересня 2023 року Київським обласним державним нотаріальним архівом надано суду належним чином засвідчену копію виконавчого напису від 06 травня 2021 року № 3540 та повідомлено суд, що інші документи в нотаріальній справі відсутні.

За таких обставин, ураховуючи, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. 06 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 3540, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим безпідставно набуті кошти підлягають поверненню позивачеві.

Однак, ураховуючи те, що позивачем на надано доказів стягнення з нього на користь відповідача коштів у сумі 5 119,08 грн, клопотання про витребування таких доказів позивачем не подано, представником відповідача надано суду довідку, з якої встановлено перерахування на користь відповідача коштів за кредитним договором № 35/8428CLBPS у розмірі 4 224,61 грн, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі саме 4 224,61 грн.

Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, оскільки суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 610,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 158, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3540 від 06 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором від 23 грудня 2013 року № 35/8428CLBPS у розмірі 21 492,17 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 4 224 (чотири тисячі двісті двадцять чотири) гривні 61 копійка.

У решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь держави судовий збір у сумі 1 610 (одну тисячу шістсот десять) гривень 40 копійок, з яких: 1073,60 грн за подання позову; 536,80 грн за подання заяви про забезпечення позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 23 листопада 2023 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; р/р НОМЕР_3 в АТ КБ «Приватбанк»; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ; місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б;

третя особа-1 приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, місцезнаходження за адресою: м. Полтава, вул. Григорія Левченка, буд. 6;

третя особа-2 Київський обласний держаний нотаріальний архів, місцезнаходження за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Северинівська, буд. 34.

Суддя Д. О. Парфьонов