Справа № 346/5067/21
Провадження № 2/346/99/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді П`ятковського В.І.

з участю: секретаря Кривюк Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою адвоката Малетина Андрія Ярославовича в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись в суд із даним позовом, представник позивача посилається на те, що 14 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» шляхом звернення стягнення на нерухоме іпотечне майно еквівалент 15 477 Євро 97 центів, що за курсом НБУ становить 51 4803,47 грн та суму 10 000 грн, сплачену за вчинення виконавчого напису.

Вказаний виконавчий напис став підставою для відкриття виконавчого провадження.

Вважає, що оспорюваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, оскільки сума боргу, визначена у ньому не є безспірною. Крім того, нотаріусом під час вчинення виконавчого напису допущено ряд порушень, зокрема не отримано від представника відповідача документів щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, виконавчий напис вчинено на підставі розрахунків заборгованості, який є відображений в односторонніх арифметичних розрахунках відповідача та не може свідчити про безспірність грошових вимог. Нотаріусу не надано жодних відомостей про отримання позивачем вимоги про усунення порушеного зобов`язання, що відповідно позбавило можливості Марусяка оспорювати суму заборгованості.

Отже вважає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, дотримання банком строку звернення із такою вимогою, то отримання боржником повідомлення про заборгованість.

Просить визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник адвокат Малетин подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився. У відзиві на позовну заяву щодо позову зазначив, що дійсно між позивачем та ВАТ «Райффайзен банк Аваль» 13 жовтня 2008 року укладено кредитний договір. Відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 14 700 євро строком до 13 жовтня 2018 року.

20 жовтня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між кредитором та Марусяком укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М., відповідно до якого в іпотеку переданоналежні позивачу земельну ділянку та об`єкт незавершеного будівництва, розташовані в АДРЕСА_1 .

Зазначає, що згідно п 5.6 вказаного договору іпотеки сторони встановили, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися шляхом вчинення виконавчого напису. Вказаним правом скористався відповідач та звернув стягнення на нерухоме майно шляхом вчинення спірного виконавчого напису.

Оспорюючи посилання представника позивача на неправомірність вчинення виконавчого напису зазначив наступне. На спростовання ненадання нотаріусу підтвердження про надіслання повідомлення про заборгованість, що виникла у зв`язку із невиконанням обов`язків за кредитним договором вказав, що 26 лютого 2021 року на всі відомі адреси боржника цінними листами з описом були надіслані вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та/або іпотечного договору, та надано строк на добровільне погашення заборгованості який становить 30 днів. Вказану вимогу позивач отримав 10 березня 2021 року, що підтверджується підписом в поштовому повідомленні.

Після отримання вимоги позивач не звертався до банку щодо безпідставності вимоги, та оспорювання суми заборгованості.

В добровільному порядку позивач заборгованість не погасив, у зв`язку із чим представник відповідача був змушений звертатися за захистом своїх інтересів та порушених прав до нотаріуса шляхом вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на нерухоме майно.

Щодо порушення поряду вчинення нотаріусом виконавчого напису зазначив, що нотаріусом була здійснена перевірка наявності умов для вчинення вказаної нотаріальної дії, перевірено надані документи. Вказує, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» надав нотаріусу всі необхідні документи що підтверджували безспірність заборгованості за кредитним договором, що підтверджується заявою про вчинення виконавчого напису та переліку додатків до неї.

Тому вважає, що посилання позивача на неправомірність дій банку та нотаріуса при вчиненні виконавчого напису не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи документами.

Крім того, представник відповідача зазначив, що в межах цивільної справи № 346/1651/15 ц, Марусяк подав заяву в якій визнав безспірність вимог вчинення виконавчого напису від 14 червня 2021 року шляхом подання заяви про закриття провадження у справі. Вказане на його думку свідчить про не, що позивач визнає право банку на реалізацію свого заставного майна в позасудовому порядку шляхом вчинення виконавчого напису на договору Іпотеки.

З вказаних підстав просить в задоволенні позову відмовити.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Судом встановлено, що 14 червня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2166 про звернення стягнення на нерухоме нерухоме майно на підстав договору Іпотеки від 20 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. за реєстровим номером 4967 (а.с. 16).

На підставі вказаного виконавчого напису 20 липня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66155217, стягнуто витрати, основну винагороду (а.с. 17-18).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про нотаріат» приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та фізичною або юридичною особою.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, що визначено ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до п. 15 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після завершення дії такого карантину виконання грошового зобовязання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитора неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року в справі № 201/15282/16-ц провадження № 61-40796св18, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. в справі № 826/20084/14 визнано не чинним та скасовано пп. 1,2 постанови КМУ № 662, а відтак перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусом на нотаріально не посвідченому договорі.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника".

Наведене також узгоджується з висновком, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року (справа № 910/10374/17).

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Між тим, позивачем не було надано суду належних, допустимих доказів на обґрунтування свого позову.

З долученої представником відповідача, копії заяви про вчинення виконавчого напису з додатками, з якою банк звертався до нотаріуса, видно, що до неї долучено докази наявності та безспірності вимоги, а саме оригінал нотаріально посвідченого договору Іпотеки, копію кредитного договору, розрахунок заборгованості, виписки про надання коштів.

До заяви також долучено копію вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором з доказами їх направлення іпотекодавцю.

Вказаними документами спростовуються посилання позивача на те, що він не отримав вказаної вимоги від банку, у зв`язку із чим був позбавлений можливості оспорти заборгованість. Проте, як вбачається із копій долучених документів вказана вимога отримана ним 10 березня 2021 року, що підтверджується підписом в поштовому повідомленні, тобто за три місяці до вчинення виконавчого напису (а.с. 81).

За таких умов нотаріусу для вчинення виконавчого напису АТ «Райффайзен Банк Аваль» були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне.

Позивачем жодним чином не доведено, що в нього наявний інший розмір заборгованості перед банком, а також доказів відсутності заборгованості або існування заборгованості в іншому розмірі, ніж зазначено у виконавчому написі. Крім того, позивачем взагалі не доведено яким чином було порушено його право вчиненням виконавчого напису для погашення заборгованості за кредитним договором при існуючій та неспростованій сумі боргу.

Таким чином, відповідач правомірно, не порушуючи законодавство та умови кредитного договору, звернувося до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі та надав усі встановлені чинним законодавством України документи що підтверджують безспірність заборгованості боржника.

Отже, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування свого позову, суд позбавлений можливості встановити факт підтвердження (або спростування) безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами.

Згідно із вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та не доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволені позову, витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 8, 44, 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", керуючись ст.ст. 12, 76, 141 ч. 2, 247 ч. 2, 264, 265, 268, 354, ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову адвоката Малетина Андрія Ярославовича в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 травня 2023 року.

Суддя П`ятковський В. І.