печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Новака Р.В.,

при секретарі судових засідань Бурячок А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Біляєва Бориса Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 ОСОБА_1 звернулась в суд зі скаргою на дії державного виконавця Біляєва Бориса Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Свою скаргу мотивувала тим, що 26.07.2023 ОСОБА_1 отримала письмову відповідь від державного виконавця Печерського ВДВС м. Києва Біляєва Бориса, якою було відмовлено ввидаленні запитувального запису про арешт в повному обсязі.

Таким чином, ОСОБА_1 повідомила, що у неї виник спір із Печерським ВДВС м. Києва у зв`язку з тим, що на її заяву від 19.07.2023 про видалення запису про арешт, у зв`язку з його знаками протиправності, державний виконавець відмовився видаляти запис про арешт з майна ОСОБА_1 .

Скражниця в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, подала клопотання про розгляд скарги без її участі, скаргу підтримувала, просила задовольнити.

Державний виконавець Біляєв Борис подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зі скарги вбачається, що скаржниця просить суд зобов`язати Печерський ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видалити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 12950310 від 04.09.2012, про арешт нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, внесений на підставі постанови ВДВС Печерського РУЮ № 1861/9 від 04.08.2012.

Так, ОСОБА_1 повідомила,що при здійсненні реєстраційних дій в офісі у приватного нотаріуса їй стало відомо про наявність в Єдиному державному заборонвідчуження об`єктів нерухомого майна запису, реєстраційного номеру 12950310 від 04.09.2012. Об`єктом обтяження вказаного арешту є невизначене майно, все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_1 .

Проте, ОСОБА_1 наголошує, що вказана адреса не мають до неї відношення та не відповідають адресі реєстрації, оскільки належать її колишньому чоловіку ОСОБА_2 .

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У ч. 2 цієї статті визначено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Вбачається, що законом передбачена процедура зняття арешту з майна в судовому порядку шляхом звернення до суду з відповідним позовом про зняття арешту з майна.

Згідно із ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, в діях державного виконавця виконавчої служби в м. Києві Біляєва Бориса відсутні ознаки неправомірності, а процедура зняття арешту з майна в судовому порядку, передбачена законом, визначає звернення до суду з відповідним позовом про зняття арешту з майна.

З огляду на наведене, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Біляєва Бориса Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Р.В. Новак