Справа № 702/590/22
Провадження № 2/702/29/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25.04.2023 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Нейло І.М.,

за участю секретарів Прилуцької О.І., Мусіч Ю.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Мкртичевої М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні Монастирищенського районного суду Черкаської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою

ВСТАНОВИВ

27.10.2022 позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діяла адвокат Мкртичева М.І., звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 22.10.2021 на загальну суму 74 611,10 доларів США та судові витрати у розмірі 52 901 грн. 20 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.10.2021 він надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 23100 доларів США. Згідно змісту наданої ОСОБА_2 розписки, відповідач зобов`язався повернути грошові кошти 27.10.2021р. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та незважаючи на настання строку виконання зобов`язання, до цього часу борг не повернув. Вважає, що крім основної суми боргу 23100 доларів США з відповідача, станом на 26.10.2022, підлягає стягненню: неустойка в розмірі 50 820 доларів США грн. та 3% річних від прострочення зобов`язання в розмірі 691,10 доларів США. Крім того ОСОБА_1 просив стягнути витрати на оплату судового збору та 40 000 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою від 08.11.2022 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Ухвалою від 17.11.2022 року відкрито загальне позовне провадження, по справі призначено проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 19.01.2023 року закрито підготовче провадження у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Мкртичева М.І., підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Позивач ОСОБА_1 не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, а також відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті "Судової влади", причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вислухавши позивача та його представника, дослідивши надані позивачем докази, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 22.10.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким останній отримав грошові кошти в розмірі 23100 доларів США та зобов`язався її повернути до 27.10.2023 р., що підтверджується розпискою від 22.10.2021, оригінал якої був досліджений в судовому засіданні та копія якої була долучена до матеріалів справи.

Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики є доказом не лише укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Суд, досліджуючи боргову розписку чи договір позики, повинен виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі № 6-24ц12).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного, та приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми боргу є законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення неустойки та 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу … а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно складеного позивачем розрахунку, основна заборгованість за договором позики від 22.10.2021 року становить 23100 доларів США; 3% річних, станом на 26.10.2022, в розмірі 691, 10 доларів США; пеня, станом на 26.10.2022, в розмірі 50 820 доларів США.

Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу разом з позовною заявою представником були надані наступні копії документів: договір № 28-09/3/2022 про надання правової допомоги від 28.09.2022 року; додаткову угоду № 2 до договору про надання правової допомоги, згідно якого вартість послуг адвоката складає 40000 грн. та розрахунок судових витрат, згідно якої загальна сума судових витрат позивача складає 52901 грн.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягають витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір у розмірі 52901 гривні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10,12,13,76,81,82,133,141,247,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) заборгованість за розпискою у розмірі 74611,10 (сімдесят чотири тисячі шістсот одинадцять) доларів США 10 центів, що в еквівалентному співвідношенні до гривні згідно курсу НБУ на 26.10.2022 становить 2 727 781 грн. 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 52 901 грн. 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене удень його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст судового рішення виготовлено 02.05.2023 р.

Суддя І.М. Нейло