П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/10618/22

Провадження № 22-ц/4815/1082/23

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Панас О.В.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

(вступна і резолютивна частини) 05 липня 2023 року

у м. Рівне Рівненської області

Дата складання повного тексту рішення: 11 липня 2023 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк";

за участі: позивача і представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про розірвання угоди та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк" або банк) про розірвання угоди №SAMDN7888 від 20.04.2012, укладену між сторонами, та зобов`язання вчинити дії, починаючи з 01 червня 2022 року припинити нарахування за картковим рахунком ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк" будь-яких процентів, в т.ч. але не виключно, згідно зі ст. 625 ЦК України, пені, комісії за користування використаною сумою кредитного ліміту, що утворилася внаслідок проведення операцій (транзакцій) 01 червня 2022 року, а також зобов`язати банк відновити залишок коштів на картковому рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк" станом на 20 год. 45 хв. 01 червня 2022 року з урахуванням сплаченої 21 червня 2022 року суми.

Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що укладення між сторонами 20 квітня 2012 року угоди №SAMDN7888. За умовами угоди їй було видано картку № НОМЕР_2 з обумовленим кредитним лімітом. 01 червня 2022 року о 20 год. 47 хв. з кредитної картки позивача здійснено переказ коштів через шахрайські дії третіх осіб. Загальна сума незаконних транзакцій разом із сумою комісій склала 39 530, 40 гривень.

Одразу зателефонувавши в банк на "гарячу лінію 3700", повідомила про те, що вона не здійснює банківських операцій з перерахунку коштів з картки, просила зупинити та повернути переказ коштів, заблокувавши банківську картку.

Звертала увагу, що жодних платіжних операцій зі своєї картки не здійснювала, банківську картку не втрачала, іншим особам не передавала, будь-яку інформацію не розголошувала, в т.ч. щодо ПІН, терміну дії, CVV2, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

За фактом незаконного заволодіння грошовими коштами правоохоронними органами було відкрито кримінальне провадження №0000941 від 02 червня 2022 року за ч. 3 ст. 190 КК України, а її визнано потерпілою.

Зауважувала, що подавала до АТ КБ "Приватбанк" заяви про повернення коштів, проте їх залишено без задоволення.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 листопада 2022 року позов задоволено.

Розірвано угоду №SAMDN7888 від 20 квітня 2012 року, укладену між АТ КБ "Приватбанк" і ОСОБА_1 .

Зобов`язано АТ КБ "Приватбанк", починаючи із 01 червня 2022 року, припинити нарахування за картковим рахунком ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк" будь-яких процентів, в т.ч., але не виключно, згідно зі ст. 625 ЦК України, пені, комісії за користування використаною сумою кредитного ліміту, що утворилася внаслідок проведення операцій (транзакцій) 01 червня 2022 року.

Зобов`язано АТ КБ "Приватбанк" відновити залишок коштів на картковому рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк" станом на 20 год. 45 хв. 01 червня 2022 року з урахуванням сплаченої 21 червня 2022 року суми.

Стягнуто із АТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 5 000 гривень витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 лютого 2023 року заяву АТ КБ "Приватбанк" про перегляд заочного рішення задоволено.

Заочне рішення Рівненського міського суду від 24 листопада 2022 року скасовано, а справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2023 року позов задоволено.

Розірвано угоду №SAMDN7888 від 20 квітня 2012 року, укладену між АТ КБ "Приватбанк" і ОСОБА_1 .

Зобов`язано АТ КБ "Приватбанк", починаючи із 01 червня 2022 року, припинити нарахування за картковим рахунком ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк" будь-яких процентів, в т.ч., але не виключно, згідно зі ст. 625 ЦК України, пені, комісії за користування використаною сумою кредитного ліміту, що утворилася внаслідок проведення операцій (транзакцій) 01 червня 2022 року.

Зобов`язано АТ КБ "Приватбанк" відновити залишок коштів на картковому рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк" станом на 20 год. 45 хв. 01 червня 2022 року з урахуванням сплаченої 21 червня 2022 року суми.

Стягнуто із АТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 3 000 гривень витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою.

Стягнуто із АТ КБ "Приватбанк" на користь держави 2 977, 20 гривень судового збору.

У поданій апеляційній скарзі банк, вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у неповноті з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права і неправильному застосуванні норм матеріального права, просить його скасувати повністю.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про хибність висновку суду щодо істотного порушення заявником вимог Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, що затверджене постановою Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин. Також помилково суд вказував, що позивач не вчиняла будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів зі свого рахунку та дій, що могли б призвести до втрати/передання картки і інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

Не погоджуючись із цим, посилається на неналежність оцінки доказам у справі, а саме інформації "Проведення перевірки за фактами здійснення несанкціонованих транзакцій по картковому рахунку клієнтки", звукозапису телефонного дзвінка ОСОБА_1 , показанням ОСОБА_1 як свідка, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000941 від 02 червня 2022 року, а також обставинам, про які вона зазначала у позові, та сам факт звернення до банку лише наступного дня після проведення спірних операцій.

Тобто вважає, що доводи позивача не ґрунтуються на доказах.

Заявник звертає увагу на те, що саме користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення банку ризик збитків від здійснення операцій і відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення - банк. Отже, звернувшись до АТ КБ "Приватбанк" після настання дати валютування і зарахування коштів на рахунок отримувача, ризики від платіжних операцій та відповідальність покладаються саме на ОСОБА_1 .

Всупереч правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі №182/5175/16-ц та від 17 липня 2019 року у справі №564/678/15-ц, позивачем не надано, а судом не було здобуто доказів про те, що спірні списання коштів відбулися поза її волевиявленням, а також, що ці операції на той момент не відповідали її внутрішній волі. В зв`язку із цим не додержано вимог процесуального права, а саме ст.ст. 76, 78, 81, 82, 133, 137, 141, 183 ЦПК України.

Щодо відкритого кримінального провадження №0000941, то цей факт сам по собі не може свідчити про вчинення особою злочину до винесення обвинувального вироку у справі. При цьому залишено без уваги відповідний лист АТ КБ "Приватбанк" від 06.06.2022 №20.1.0.0.0./7-220602/6563 та від 10.06.2022 №20.1.0.0.0/7-220609/9119, де підтверджено намагання банку сприяти у прискоренні вирішення існуючих правовідносин.

З огляду на це суд безпідставно визнав те, що позивач вжив необхідних заходів, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, у випадку крадіжки картки, інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню, і своєчасно повідомив відповідача та правоохоронні органи про факт шахрайства.

Вважав, що судом необґрунтовано залишено без застосування правові позиції Верховного Суду, що висловлені у постановах від 10 квітня 2019 року у справі №524/3979/16-ц, 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, від 08 червня 2021 року у справі №550/936/18, від 05 лютого 2019 року у справі №906/194/18, від 11 червня 2020 року у справі №821/227/17, від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц, від 19 листопада 2020 року у справі №734/2313/17, від 02 жовтня 2018 року у справі №211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі №760/11145/18, від 13 травня 2021 року у справі №903/277/20.

З приводу помилкового застосування норм матеріального права, то покликався на необхідність врахування при вирішенні спору положень ст.ст. 628, 634, 638 ЦК України, ст.ст. 1, 6, 14, 23 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", підпункту 6 п. 4, пунктів 1-8 розділу ІV, пунктів 1, 2, 6 розділу VІ Порядку емісії електронних засобів і здійснення операцій з їх використанням. Між тим, суд ці правові норми залишив без уваги.

Крім іншого, посилався на безпідставність стягнутого розміру витрат на правничу допомогу.

У поданому відзиві ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, 20 квітня 2012 року між сторонами укладено договір № SAMDN7888 та видано на користь ОСОБА_1 картку, про що свідчить виписки по картці/рахунку НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) позивача, сформовані за період з 01.05.2022 - 29.07.2022 та з 01.05.2022 - 13.03.2023.

За змістом вказаних виписок станом на 01 червня 2022 року спочатку був залишок на рахунку -3 021,06 грн. В цей же день відбулося списання - 29 125,20 грн. (28 005,00 грн. - сума операції та 1 120,20 грн. - сума комісій) та -10 405,20 грн. (10 005,00 грн. - сума операції та 400,20 грн. - сума комісій). 21 червня 2022 року ОСОБА_1 поповнено свою картку готівкою у відділенні «Північно-західне №11» м. Рівне, вул. Грушевського, 42А, на суму 3 080,00 грн., зарахована решта за операцію у касі відділення на суму 3,84 грн.

Списання коштів з рахунку позивача на суму 29 125,20 грн. та 10 405,20 грн. відбулося 01 червня 2022 року о 20 год. 47 хв., а в 20 год. 52 хв. позивач отримала повідомлення від банку про те, що її картки заблоковані у зв`язку з спробою списання коштів 3-ми особами, запропоновано перевипустити картки в будь-якому відділені АТ КБ "Приватбанк".

02 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, що внаслідок шахрайських дій 3-х осіб з її кредитної картки було викрадено кошти орієнтовною сумою у 39 000,00 грн., а тому просила повернути ці гроші.

Того ж дня вона звернулася до органів поліції, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про відкриття кримінального провадження №0000941 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, про те, що невідома особа, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, шахрайським способом заволоділа грошовими коштами в сумі 39 000 грн., чим завдала потерпілій майнової шкоди у вказаному розмірі. Згідно з повідомленням Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 18 травня 2023 року №16312/200/02-2023 в рамках кримінального провадження проведено ряд слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення та осіб, причетних до його вчинення. Станом на 18 травня 2023 року про підозру жодній особі не повідомлено, досудове розслідування триває.

Постановою про залучення до провадження як потерпілого від 08 червня 2022 року Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області визнано ОСОБА_1 потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000941 від 02 червня 2022 року, та залучено до зазначеного провадження як потерпілого.

В протоколі допиту потерпілого від 08 червня 2022 року ОСОБА_1 надала пояснення, що 01 червня 2022 року виставила оголошення про продаж дитячих товарів на сайті «OLX». Того ж дня їй на «Vіber» написала невідома жінка, зареєстрована в сервісі як « ОСОБА_2 », із номеру телефону " НОМЕР_5 ", та повідомила, що її зацікавив товар. В ході переписки жінка скинула посилання та вказала, що туди відправила гроші за товар. Після цього ОСОБА_1 перейшла за вказаним посиланням, однак воно тривалий час завантажувалося. Згодом прийшло повідомлення від АТ КБ "Приватбанк", у якому був зазначений пароль входу. Після цього тричі телефонували із банку, при піднятті трубки вона натискала "2", що відповідало відміні операції. Близько 20 год. 47 хв. прийшло повідомлення від додатку «Приват24» про те, що з її картки перераховано кошти в сумі 28 005 грн. та 10 005 грн. Побачивши ці повідомлення, вона відразу зателефонувала на "гарячу лінію 3700" АТ КБ "Приватбанк" та заблокувала картку. Під час спроби зайти в «Приват24» сервіс показав повідомлення про те, що її акаунт заблокований.

Відповідно до протоколу огляду від 22 липня 2022 року, складеного інспектором відділу протидії кіберзлочинам в Рівненській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України, оглянуто матеріали тимчасового доступу до речей та документів, а саме вилученої інформації з АТ КБ «Приватбанк» по банківському картковому рахунку № НОМЕР_2 . При огляді встановлено, що банківський рахунок № НОМЕР_2 емітований АТ КБ «Приватбанк» на ім`я позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 . Під час огляду інформації встановлено, що 01.06.2022 о 20 год. 47 хв. 05 сек. здійснено переказ коштів з банківського карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 у сумі 29 125,20 грн. на банківський рахунок № НОМЕР_6 та 01.06.2022 о 20 год. 47 хв. 18 сек. здійснено переказ коштів з банківського карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 у сумі 10 405,20 грн. на банківський рахунок № НОМЕР_6 . З інформації, наданої АТ КБ «Приватбанк», встановлено, що в період часу з 02.05.2022 по 01.06.2022 для входу до системи клієнт-банк «Приват24» ОСОБА_1 використовувався мобільний пристрій Samsung (SM-A730F, Android version 9). 01 червня 2022 року двічі здійснювався вхід до системи клієнт-банк «Приват24» ОСОБА_1 з мобільного пристрою Samsung (SM-N976N, Android version 7.1.2). Крім того, з`ясовано, що в період з 02.05.2022 по 01.06.2022 для входу до системи клієнт-банк «Приват24» позивачем використовувалась ІР-адреса НОМЕР_7 , що належить ПрАТ «Київстар», місцезнаходження - Україна, Рівне. Проте 01 червня 2022 року здійснено вхід до системи клієнт-банк «Приват24» ОСОБА_1 з використанням ІР-адреси НОМЕР_8 , місцезнаходження - Португалія, Лісабон.

09 червня 2022 року вона звернулася до відповідача із заявою про відновлення залишку коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням незаконної операції, в іншому разі просила призупинити нарахування відсотків за кредитними зобов`язанням, яке виникло внаслідок шахрайських дій.

Своїми листами від 10.06.2022 за №20.1.0.0.0/7-220609/9119 та від 04.07.2022 №20.1.0.0/7-220622/10486 банком відмовлено позивачу в поверненні переказаних 01 червня 2022 року коштів та в списанні заборгованості по картковому рахунку, в т.ч. нарахованих відсотків.

21 червня 2022 року ОСОБА_1 сплачено на поповнення свого рахунку 3 080,00 грн. та подана заява відповідачу про зарахування цієї суми на погашення її кредитного зобов`язання в сумі 3 021,06 грн. з урахуванням відсотків, яка існувала станом на 01 червня 2022 року до вчинення о 20 год. 47 хв. шахрайських дій.

Результатами «Проведення перевірки за фактами здійснення несанкціонованих транзакцій по картковому рахунку клієнтки ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_9 , подія ІТ-18358», затвердженими директором макрорегіонального управління 24.03.2023 АТ КБ «Приватбанк», підтверджено факт шахрайства відносно позивача, зняття коштів зловмисниками з карти НОМЕР_2 клієнта передував перехід нею за фішинговим посиланням (OLX).

Колегія суддів звертає увагу, що суд попередньої інстанції обґрунтовано відхилив припущення банку, висловлені в результатах перевірки, адже після переходу за посиланням було заповнено форму, де вказано персональні платіжні дані по картковому рахунку (номер картки, термін дії CVV), а потім самостійно введений логін та пароль для входу в П24.

Правильно судом оцінено і звукозапис телефонного дзвінка ОСОБА_1 на телефон "гарячої лінії 3700" банку, здійсненого 01 червня 2022 року о 20 год. 50 хв. 55 сек. Так, встановлено, що відбулося натискання на фішингове посилання, але здійснювався збій і особа нічого не підтвердила. Під час телефонування на "гарячу лінію 3700" АТ КБ "Приватбанк" оператором заблоковано банківський рахунок позивача та сформовано заяви про повернення коштів, здійснених за несанкціонованими операціями.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно з пунктом 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

На час виникнення між сторонами спірних правовідносин діяло Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджене постановою Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року (далі - Положення №705). Це Положення встановлювало загальні вимоги Національного банку України до емісії банками-резидентами, філіями іноземних банків (далі - банки) електронних платіжних засобів і визначає порядок здійснення операцій з їх використанням (п.2 Положення №705).

Вимоги цього Положення поширюються на платіжні організації, учасників платіжних систем, які є суб`єктами відносин, що виникають під час здійснення операцій, ініційованих із використанням електронних платіжних засобів цих платіжних систем та користувачів електронних платіжних засобів (далі - користувач) (п.3 Положення №705).

Відповідно до п. 5 Положення №705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Пунктом 6 Положення №705 передбачено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Згідно з пунктом 7 Положення №705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції (п. 8 Положення №705).

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (п. 9 Положення №705).

Відповідно до пункту 10 Положення №705 банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України "Про звернення громадян".

Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу визначені пунктом 37.2 ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Як правильно визначив суд, зазначені норми є спеціальними при вирішенні спірних правовідносин.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Зважаючи на наведене, АТ КБ «Приватбанк» не представив об`єктивних і переконливих доказів, що спростовували би доводи позивача про те, що банківською карткою ОСОБА_1 не користувалася, не втрачала, іншим особам не передавала, ПІН-коду третім особам не повідомляла, а під час здійснення банківських операцій з картковим рахунком перебувала у місці їх вчинення.

Суд дійшов правильного висновку про істотне порушення банком вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджене постановою Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, оскільки встановлено факт здійснення операцій за кредитним рахунком позивача, які нею не замовлялися та не оформлялися, що завдало їй істотної шкоди у виді зарахування додаткової заборгованості, яку має погашати, та нарахування плати у великому розмірі за кредитні кошти, які нею не отримувались. При цьому сама послуга не замовлялась, а, отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ст. 651 ЦК України. Тому оспорюваний правочин слід розірвати.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 , як користувач картки, будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів зі свого рахунку шляхом подання платіжних доручень до АТ КБ «Приватбанк» письмово чи в електронній формі з використанням електронної системи «Приват24» не вчиняла, також не вчиняла дій, що могли призвести до втрати/передання картки та інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. Навпаки, одразу після виявлення незаконної транзакції звернулася до банку на "гарячу лінію 3700" для зупинення операцій та блокування банківської картки.

Тому судом обґрунтовано задоволено позов у повному обсязі.

Правильно суд урахував і висновки Верховного Суду, висловлені ним у подібних правовідносинах. Так, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказувалося, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначав суд попередньої інстанції, наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а, отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги ОСОБА_1 , розірвавши оспорювану угоду, зобов`язавши банк припинити з 01 червня 2022 року нарахування за картковим рахунком НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк" будь-яких процентів, в т.ч. але не виключно, згідно зі ст. 625 ЦК України, пені, комісії за користування використаною сумою кредитного ліміту, що утворилася внаслідок проведення операцій (транзакцій) 01 червня 2022 року, та зобов`язавши банк відновити залишок коштів на картковому рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк" станом на 20 год. 45 хв. 01 червня 2022 року з урахуванням сплаченої 21 червня 2022 року суми.

Щодо доводів апеляційної скарги про недодержання позивачем Умов та Правил надання банківських послуг внаслідок сприяння своїми діями незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, то з ними погодитися не можна.

Так, судом попередньої інстанції ці аргументи спростовано і зроблено висновок, що доводи заявника зводяться виключно до припущень і не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Поготів, враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, зазначено, що за відсутності об`єктивних і переконливих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який, зазвичай, є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

При цьому суд правильно послався і на правові позиції, висловлені у постановах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18), від 26 серпня 2020 року в справі 766/19614/18 (провадження № 61-19350св19), від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 182/3171/16 (провадження № 61-24548св18), від 23 січня 2020 року у справі № 179/1688/17 (провадження № 61-12707св19).

Також вірно зауважено, що сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я користувача, не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Необґрунтованими є посилання автора скарги на недодержання судом норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення справи.

Так, відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове розв`язання цивільно-правового спору, заявник не надав, а апеляційним судом здобуто не було.

При цьому встановлено й відсутність обставин, які свідчили би про обов`язкове скасування судового рішення внаслідок існування підстав, передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Не можна погодитися і з покликаннями автора скарги на безпідставне залишення без врахування правових висновків, що викладені у постановах Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі №182/5175/16-ц та від 17 липня 2019 року у справі №564/678/15-ц, від 10 квітня 2019 року у справі №524/3979/16-ц, 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, від 08 червня 2021 року у справі №550/936/18, від 05 лютого 2019 року у справі №906/194/18, від 11 червня 2020 року у справі №821/227/17, від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц, від 19 листопада 2020 року у справі №734/2313/17, від 02 жовтня 2018 року у справі №211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі №760/11145/18, від 13 травня 2021 року у справі №903/277/20. Так, ці висновки судом касаційної інстанції зроблено при перегляді справ, де правовідносини не є подібними зі спірними правами і обов`язками, відрізняються обставинами та своєю правовою природою.

Не заслуговують на увагу аргументи заявника про хибне застосування норм матеріального права, адже спростовуються правильністю висновків суду першої інстанції.

Щодо покликань на необґрунтованість стягнення витрат на правничу допомогу, то цим обставинам судом дано повну і вичерпну оцінку з огляду на норми ст.ст. 137, 141 ЦПК України, складність справи, яка є малозначною, незначний об`єм виконаних безпосередньо адвокатом робіт, співмірність витрат із ціною позову, їх пропорційність і розумність.

Решта доводів апеляційної скарги теж є хибними і тому колегією суддів відхиляються.

Приходячи до переконання про залишення апеляційної скарги без задоволення, колегія суддів також ураховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (пункт 32 рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах "Бюрг та інші проти Франції", "Гору проти Греції").

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 21.11.2023

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В.Боймиструк

С.С.Шимків