Справа № 752/5068/21
Провадження № 2/752/1033/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря - Гненик К.В.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, 3-я особа: ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить:

- визнати за нею право власності на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка успадкувала її після смерті ОСОБА_4 .

Посилається в позові на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 , яка за життя прийняла за законом спадщину після своєї дочки ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Право власності на спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 було зареєстровано на 4-х осіб в рівних частках, а саме: ОСОБА_3 - її мати; ОСОБА_4 - донька ОСОБА_3 ; ОСОБА_5 - чоловік ОСОБА_4 та батько ОСОБА_2 ; ОСОБА_2 - син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності та довідкою БТІ.

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями є ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 за життя прийняла за законом спадщину після своєї дочки, яка становить 1/3 від частки спірної квартири, тобто 1/12 частку квартири, однак за життя не отримала свідоцтва про право на спадщину.

10 вересня 2020 року постановою державного нотаріуса Київської нотаріальної контори Знайомої Т.Р. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкодавицею не було оформлено право на прийняття спадщини.

Вважає, що ОСОБА_6 мала право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на частину належної їй частки квартири, і це право перейшло до неї, в зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Ухвалою від 24 лютого 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, справа була призначена до судового розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Сторонам була направлена копія ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копія позовної заяви з додатками та встановлено строк для подання відзиву на позов.

17 вересня 2021 року до суду надійшов відзив Київської міської ради, відповідно до якого просить розглянути справу згідно вимог чинного законодавства та без участі представника відповідача.

Ухвалою суду від 26 січня 2022 року підготовче засідання в справі було закрито, справа призначена до судового розгляду.

29 серпня 2022 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи: ОСОБА_2 , відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Посилається, що йому належить частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де він зареєстрований. Іншими співвласниками є його бабуся - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батько - ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та його матір - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті його матері Другою київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №56/2014. Частку у спірній квартирі, яка належала померлій ОСОБА_4 , у розмірі успадкували: він, його батько та бабуся по 1/12 кожний.

2 1 січня 2014 року бабуся написала відмову від спадщини на його користь, яка рішенням Голосіївського районного суду м.Києві від 13 червня 2018 року в справі №752/15838/17 була визнана недійсною.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся - ОСОБА_3 , після смерті якої Другою київською державною конторою була заведена спадкова справа. Частка померлої у квартирі складає 1/3.

Вважає, що він має право на спадщину після смерті його бабусі так як, і позивач, тобто по 1/6 кожному. В той же час, право на 1/12 частки успадкованої ОСОБА_3 після смерті її дочки - ОСОБА_4 має він та позивач у рівних частках по 1/24 від усієї квартири.

Посилається, що він фактично прийняв спадщину після смерті його бабусі, вважає вимоги позивача незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву з підстав зазначених у ній та просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на частку квартири після смерті її матері, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, просив розглянути справу без участі представника відповідача.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі та участі його представників. Проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина.

Відповідно до інформаційної довідки Київського міського БТІ КВ-2016 №25333 від 26 липня 2016 року квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житла Залізничного району м.Києва від 02 червня 2000 року (розпорядження№24674) (т.1 а.с.67).

24 січня 2019 року позивачка звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_3 .

Постановою державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Зайома Т.Р. від 10 вересня 2020 року було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з тим, що вона не надала нотаріусу документи, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно (т.1 а.с.13-15).

З Довідки Другої київської державної нотаріальної контори №319/02-14 від 29 січня 2021 року вбачається, що до нотаріальної контори звернулася дочка померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_1 ОСОБА_2 до нотаріальної контори не звертався (т.1 а.с.65).

23 липня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_4 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що ОСОБА_2 володіє частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де він є зареєстрованим (т.2 а.с.57, 58).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 статті 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Здійснення права на спадкування врегульовано Главою 87 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З копій спадкових справ: №56/2014 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та №53/2018 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що вони не містять в собі заяв ОСОБА_2 про відмову у прийнятті спадщини.

Відповідно до пояснень 3-ї особи ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи, вбачається, що останній заперечує щодо прийняття спадщини позивачкою, тобто існує спір з приводу права на спадкування.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщини.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Пунтктом 27 вказаної постанови визначено, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є

правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивач - це особа, яка звернулася до суду у встановленому законом порядку та стверджує про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав, свобод чи інтересів іншими учасниками цивільних відносин.

Відповідач - це особа, яка має нести установлену договором або законом відповідальність.

Позивач на власний розсуд визначає особу, до якої пред`являє вимоги.

З точки зору ч.1 ст.2 ЦПК України завдання та основні засади цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З даного аналізу випливає, що відповідач - це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав.

Тому саме позивач визначає, до кого пред`явити позов.

Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не заявить клопотання про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача, суд у такому позові відмовляє.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 619/2796/19 вд 10 лютого 2021 року, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що діями залученого позивачкою до участі в справі відповідача її права порушені не були, а тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.15,16, 1220, 1222, 1266, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 48, 51, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Київської міської ради, 3-я особа: ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 травня 2023 року.

Суддя: К.В. Машкевич