КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №753/6726/22 Головуючий у суді І інстанції: Гусак О.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Київської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Міністерство оборони України, Міністерство у справах ветеранів, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача - ОСОБА_5 . В позивачка не погоджується з висновком лікарів щодо причини смерті покійного, оскільки нарікань на проблеми з серцем у нього ніколи не було, а на момент смерті ОСОБА_5 знаходився на лікуванні у зв`язку з травмами, отриманими ним під час участі в антитерористичній операції. З цього приводу позивач зверталась до відповідних органів, однак вказані дії результату не дали. Оскільки ОСОБА_5 брав участь в антитерористичній операції під час якої отримав травми, мав необхідності в постійному обстеженні та періодичному лікуванні, то йому розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 27 квітня 2018 року № 254 було надано однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та видано ордер № 002945 серія Б на жиле приміщення від 3 травня 2018 року.

Дії щодо отримання житла ОСОБА_5 вчинялись переважно його матір`ю, так як через стан здоров`я та необхідність лікування він не мав часу та можливості для відстоювання своїх законних прав.

Зазначає, що ОСОБА_5 через стійкі проблеми зі здоров`ям, отриманими під час проведення терористичної операції травмами, психічним та емоційним станом протягом періоду часу, що пройшов з моменту отримання травм, не мав змоги подати відповідну заяву про приватизацію житла. В той самий час смерть ОСОБА_5 настала раптово та з причин, що не відповідали характеру його захворювання.

При цьому ОСОБА_5 за час свого життя отримав житло, як учасник бойових дій, за життя неодноразово повідомляв матері, сестрі, родичам та знайомим про бажання жити в наданій квартирі, стверджував про намір її приватизувати, видужати та створити сім`ю.

Вважає, що ОСОБА_5 здійснено волевиявлення на приватизацію житла, що посвідчується як конклюдентними діями померлого, а саме проживанням у квартирі та відсутністю відмови від житла, свідченнями його родичів та знайомих.

Враховуючи стан самопочуття позивачки, нею була видана довіреність на ім`я дочки ОСОБА_6 , яка від її імені звернулась 2 липня 2021 року до Першої київської державної нотаріальної контори, про вступ у спадщину, що відкрилась після смерті сина позивачки - ОСОБА_5 ..

Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Сердцевич О.В. відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , у зв`язку з ненаданням документу, який посвідчує право власності спадкодавця на зазначену квартиру.

Враховуючи вказану відмову позивач звернулась з відповідним зверненням до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації та отримала відповідь від 23 липня 2021 року, якою її було направлено до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації.

Надалі позивач звернулась з відповідним зверненнями до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та отримали відповіді, в яких йдеться про те, що квартира АДРЕСА_2 , не належала її сину ОСОБА_5 на праві приватної власності, у неї відсутні підстави для користування квартирою, вказана квартира перебуває у власності територіальної громади міста Києва та є житлом поточного звільнення.

З урахуванням викладеного просила суд визнати дії Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації протиправними та зобов`язати визнати за нею право на приватизацію квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що під час судового розгляду справи представником позивача неодноразово заявлялось клопотання про залучення до судового розгляду та отримання показань свідків, які могли повідомити суду про відомі їм обставини, які мають значення для справи. Однак зазначені клопотання не були задоволені судом першої інстанції.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказувала на те, що висловлення волі щодо приватизації займаної квартири особою, що отримала ордер, повинно враховувати особливості кожної конкретної ситуації та не можуть зводитись виключно до механічного написання особою відповідної заяви через низку причин.

Апелянт вказувала на те, що чинними нормативними актами України передбачена ситуація, в якій особа не може власноруч підписати відповідний документ, а отже не може його і написати, проте це позбавляє особу висловити свою волю.

Зазначала те, що ОСОБА_5 через стійкі проблеми зі здоров`ям, отриманих під час проведення антитерористичної операції травмами, психічним та емоційним станом протягом періоду часу, що пройшов з моменту отримання травм, ОСОБА_5 не мав змоги подати відповідну заяву про приватизацію житла. В той самий час смерть ОСОБА_5 настала раптово та з причин, що не відповідали характеру його захворювання (травм).

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт також вказувала на те, що за життя ОСОБА_5 неодноразово висловлювався щодо бажання вилікуватись, завести сім`ю та жити в отриманій ним квартирі. Зазначена воля є очевидною, оскільки попри відсутність заяви про приватизацію квартири відсутня і відповідна заяви про відмову від житла. В той же час, про свої наміри ОСОБА_5 повідомляв своїх родичів та знайомих, в тому числі висловлював волю (бажання) для приватизації квартири.

Також звернула увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що ОСОБА_5 отримав ордер на зазначену квартиру, як учасник бойових дій.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги також зазначено, що стороною позивача наголошувалось на конлюдентному характері дій та вступі у право володіння ОСОБА_5 квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Апелянт зазначив те, що суд першої інстанції не вбачав конклюдентного характеру, щодо вступу у володіння квартирою за вищевказаною адресою та водночас вважав, що відсутні докази про те, що ОСОБА_5 мав вади здоров`я, які б унеможливлювали подати заяву. Водночас апелянт вважає, що зазначене також носить характер конклюдентних дій.

04 жовтня 2023 року на електронну адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Спаського А.Ю., в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.

19 жовтня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшли пояснення на апеляційну скаргу від третьої особи Міністерства у справах ветеранів України, в яких зазначено те, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що оскільки за життя спадкодавець не вчиняв передбачених законодавством дій, а саме не подав заяви на приватизацію квартири.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що оскільки за життя ОСОБА_5 не вчиняв дій - не подав заяви на приватизацію квартири, суд першої інстанції дійшов висновку що підстави для задоволення позову про визнання дій Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації протиправними та зобов`язання визнати право на приватизацію квартири АДРЕСА_2 відсутні.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день прийняття спадщини.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України. які постійно проживають у цих квартирах (будинках), або перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

За змістом статей 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймають не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

У пункті 17 Положення про порядок передачі квартири (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, визначено, що громадянин , який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків та передбачено які документи подаються до органу приватизації.

У разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними право власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на квартиру.

Таким чином, обов`язковою умовою переходу права вимоги у порядку спадкування до спадкоємців про визнання за ними права власності на квартиру, в якій проживали спадкодавці, але померли до вирішення питання відповідним державним органом про її приватизацію, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою.

Для вирішення питання про наявність права вимагати визнання за спадкоємцем права власності на квартиру вирішальне значення може мати встановлення обставин, чи була розглянута в установлений строк заява про приватизацію квартири, чи була відмова відповідного органу приватизації у задоволенні заяви правомірною (чи були наявні заборони для передачі квартири наймачеві).

Такі правові позиції висловлені в постановах Верховного Суду від 16.09.2021 року у справі №208/1866/19 та від 07.07.2021 року у справі №175/4089/18.

Встановлено, що відповідно до довідки від 10 грудня 2014 року виданої командиром військової частини польової пошти НОМЕР_1 Міністерства оборони України ОСОБА_7 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, ОСОБА_5 дійсно у період часу з 15 червня 2014 року по 11 серпня 2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей(а.с. 39 т. 1).

11 серпня 2014 року ОСОБА_5 отримав поранення під час виконання бойового завдання (а.с. 43 т. 1).

Рішенням міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій від 5 лютого 2015 року № 6/ІІІ/1/2 ОСОБА_5 надано статус учасника бойових дій (а.с. 44 т. 1).

Розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 27 квітня 2018 року № 254 ОСОБА_5 на сім`ю з 1 особи було надано однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.101-102) та видано ордер № 002945 серія Б на жиле приміщення від 3 травня 2018 року (а.с. 103 т. 1).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 23 грудня 2020 року серії НОМЕР_2 (а.с.26). Відповідно довідки про причину смерті від 23 грудня 2020 року смерть настала у зв`язку з хронічною хворобою серця (а.с. 27 т. 1).

Позивач є матір`ю ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 18 липня 1987 року (а.с. 87 т. 1).

ОСОБА_6 на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 звернулась 2 липня 2021 року до Першої київської державної нотаріальної контори, про вступ у спадщину, що відкрилась після смерті сина ОСОБА_5 . Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Сердцевич О.В. відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , у зв`язку з ненаданням документу, який посвідчує право власності спадкодавця на зазначену квартиру (а.с.114 т. 1).

Враховуючи вказану відмову позивач звернулась з відповідним зверненням до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації. Відповідно до листа Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 23 липня 2021 року вона не має повноважень визнати за позивачем право власності та надати правоустановчі документи на квартиру АДРЕСА_2 . Зазначено, що для здійснення приватизації вказаної квартири необхідно звернутись до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, на території якої знаходиться зазначений будинок (а.с. 120-121 т. 1).

Надалі позивач звернулась з відповідним зверненнями до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. З відповіді Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації вбачається, що органом приватизації державного житлового фонду Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації приватизація квартири АДРЕСА_2 не здійснювалася. На сьогодні вказана квартира перебуває у власності територіальної громади міста Києва та є житлом поточного звільнення. Крім того на виконання розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11 вересня 2014 року № 1017 «Про деякі питання розподілу житлової площі в місті Києві» Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією помісячно передається інформація про наявність жилих приміщень, що звільнилися і перебувають у власності територіальної громади міста Києва до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Повідомили, про неможливість визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_2 та надати правовстановлюючі документи на неї, оскільки у неї відсутні будь-які правові підстави для користування вказаною квартирою (а.с. 122-124 т. 1).

Згідно з чергою та актом Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради від 25 листопада 2021 року № 154, розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації «Про розгляд житлових питань» від 21 грудня 2021 року № 927 однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 надано ОСОБА_2 за першочерговою категорією обліку «Матері-героїні», на склад родини з 3 осіб: ОСОБА_2 , чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 .

Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації «Про розгляд житлових питань» від 21 грудня 2021 року № 927 однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 надано ОСОБА_2 за першочерговою категорією обліку «Матері-героїні» на склад родини з 3 осіб: ОСОБА_2 , 1954 року народження, чоловік ОСОБА_3 , 1959 року народження, син ОСОБА_4 , 1972 року народження (а.с. 230 т. 1).

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 3 березня 2023 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 27 лютого 2023 року зареєстровано за ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку відмовляючи у задоволенні позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_5 за життя звертався з належним чином оформлено заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_2 до органу приватизації.

Доводи апеляційної скарги про те, що висловлення волі щодо приватизації займаної квартири особою, що отримала ордер, повинно враховувати особливості кожної конкретної ситуації та не можуть зводитись виключно до механічного написання особою відповідної заяви через низку причин, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки обов`язковою умовою переходу права вимоги у порядку спадкування до спадкоємців про визнання за ними права власності на квартиру, в якій проживали спадкодавці, але померли до вирішення питання відповідним державним органом про її приватизацію, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 через стійкі проблеми зі здоров`ям, отриманих під час проведення антитерористичної операції травмами, психічним та емоційним станом протягом періоду часу, що пройшов з моменту отримання травм, ОСОБА_5 не мав змоги подати відповідну заяву про приватизацію житла, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вірно встановив суд першої інстанції та з чим погоджується апеляційний суд, що з моменту отримання ордеру (03 травня 2018 року) до моменту смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), пройшло два з половиною роки.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до відомостей трудової книжки ОСОБА_5 починаючи з 07 червня 2018 року по червень 2019 року працював на різних посадах (а.с. 90-91 том 1), що на переконання суду апеляційної інстанції виключає обставини, які б унеможливлювали подати належним чином оформлену заяву про приватизації спірної квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що за життя ОСОБА_5 неодноразово висловлювався щодо бажання вилікуватись, завести сім`ю та жити в отриманій ним квартирі, зазначена воля є очевидною, оскільки попри відсутність заяви про приватизацію квартири відсутня і відповідна заяви про відмову від житла, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки безпосередньо самої поведінки, не висловленої у письмовій заяві, не достатньо для того аби зробити висновок про наміри спадкодавця спрямовані на приватизацію спірної квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час судового розгляду справи представником позивача неодноразово заявлялось клопотання про залучення до судового розгляду та отримання показань свідків, які могли повідомити суду про відомі їм обставини, які мають значення для справи, однак зазначені клопотання не були задоволені судом першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 14 червня 2023 року, оскільки суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті надав відповідну оцінку доказів які містять в матеріалах справи, у їх сукупності і узгодженості між собою, при цьому, суд оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу по справі окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, мотивувавши у рішенні відповідне відхилення або врахування досліджених доказів.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнові права позивача не були порушені відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст.ст. 345, 1216, 1218 Цивільного кодексу України, положення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «16» листопада 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник