Справа № 342/56/23
Провадження № 2/342/187/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності 5/15 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що в державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори С.В.Капріян заведена спадкова справа згідно заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого входить будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельні ділянки (паї). Вивчивши подані позивачем документи, на частину спадкового майна нотаріус видала відповідні правовстановлюючі документи (земельні ділянки, паї), а щодо спадкового будинковолодіння - 28 грудня 2022 року прийняла рішення про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Причиною такого рішення стала відсутність правовстановлючого документу на ім`я спадкодавця. Також в усній формі нотаріусом роз`яснено, що суспільна група господарства - колгоспна, що унеможливлює визначити конкретний розмір частки спадкодавця. Дане житло побудоване батьками позивача після одруження, в 60-их роках, на земельній ділянці розміром 0,17 га, що доводиться записами в технічному паспорті та інформацією із по господарських книг сільської ради. Згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 не зареєстровано. Померли батьки давно: тато - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , мама - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 . При житті, 25.04.2005 року, ОСОБА_3 зробив письмове розпорядження на випадок смерті, яким все належне йому майно заповів позивачу. Цей заповіт не скасовувався, не оскаржувався і вважається чиним на сьогодніній день. Впродовж всього життя ОСОБА_1 проживала з батьками, допомагала їм в побуті, вели спільне господарство. Поховання батьків теж проводила позивач особисто та за власні кошти, що доводиться відповідними Актами обстеження житлово-побутових умов домогосподарства на підтвердження достовірності фактів. ОСОБА_1 добросовісно, безперервно володіє і відкрито користується даним нерухомим майном разом із земельною ділянкою, обробляє землю та сплачує земельний податок, доглядає за будинком та утримує його в належному стані, неодноразово робила як поточний так і капітальний ремонти, тобто, фактично вона вступила в управління спадковим майном. Аналізуючи зазначене, позивач є спадкоємцем за заповітом , яка фактично вступила в управління спадщиною. На даний час вона виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти, утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу. Такі обставини змушують ОСОБА_1 звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, до якого входить будинковолодіння АДРЕСА_1 . Відповідно до записів погосподаської книги (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) станом на 15.04.1991 р. в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: ОСОБА_3 , 1933 року народження - спадкодавець, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , 1938 року народження - дружина спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , 1965 року народження, - зять спадкодавця - помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - дочка спадкодавця; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - син спадкодавця - відповідач. Позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за заповітом і фактично прийняла її, однак, не може належним чином реалізувати своє спадкове право через обставини, вказані в Постанові нотаріуса. Все це змушує позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом - на будинковолодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку, звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, немає.

Ухвалою суду від 26 січня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року залучено до участі у цивільній справі № 342/56/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом - перекладача жестової мови Івано-Франківської обласної організації УТОГ Семчишин Ганну Яківну.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності 5/15 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 являється інвалідом ІІІ групи з дитинства (по слуху). У зв`язку із чим він навчався у спеціалізованій школі в м. Калуш Івано-Франківської області. Після одруження працевлаштувався у м. Івано-Франківську, де став фактично проживати. При цьому, ОСОБА_2 систематично приїжджав до батьківського будинку, родичався з батьками та рідною сестрою ОСОБА_7 , яка залишилася проживати з мамою, татом. Щодо оформлення права власності на спадкове майно після смерті батьків за ОСОБА_1 , позивач (відповідач за зустрічним позовом) не заперечує, водночас вважає, що йому теж належить відповідна частка у спадковому будинковолодінні. Аналізуючи письмову інформацію, надану позивачем за первісним позовом, станом на 15.04.1991 р. в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими п`ять членів їх сім`ї: ОСОБА_3 , 1933 року народження (батько), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , 1938 року народження (мама), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , 1965 року народження (чоловік сестри ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом. Тобто, кожному члену даного колгоспного двору, а саме: будинковолодіння АДРЕСА_1 належить по 1/5 частині. Згідно інформації (довідка №119 від 24.03.2023 р.), наданої Раковецьким старостинським округом, на час смерті мами - ОСОБА_4 , що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_4 , із кола спадкоємців першої черги за законом були зареєстрованими: ОСОБА_3 , 1933 р.н., ОСОБА_1 , 1970 р.н., ОСОБА_2 , 1959 р.н. Вказані особи є такими, що фактично вступили в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_4 і розмір їх часток становить: ОСОБА_3 , 1933 р.н. - 1/5 ( власна частка члена колгоспного двору) + (1/3 від 1/5 частка у спадщині померлої дружини) = 1/5+1/15=4/15 частин; ОСОБА_1 , 1970 р.н. - 1/5 ( власна частка члена колгоспного майна) + 1/5 (частка, успадкована після смерті чоловіка) + (1/3 від 1/5 частка у спадщині померлої мами) = 2/5+1/15=7/15 частин; ОСОБА_2 , 1959 р.н. - 1/5 ( власна частка члена колгоспного двору) + ( 1/3 від 1/5 частка у спадщині померлої мами) = 1/5+1/15=4/15 частки. Після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який при житті залишив заповіт на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 має право на обов`язкову частку в належному померлому майні (4/15 частини будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 ). А тому, ОСОБА_2 , 1959 року народження після смерті батька належить половина частки, яка належала б кожному з них з сестрою у разі спадкування за законом (обов`язкова частка), тобто: 1/4 від 4/15 = 1/15 частина. Виходячи із вказаного, ОСОБА_2 просить суд визнати за ним право власності на 1/5 ( власну частку члена колгоспного двору) + 1/15 (частка у спадковому майні після смерті мами) + 1/15 ( обов`язкова частка у спадковому майні після смерті тата), всього: 5/15 або 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями й спорудами по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності 5/15 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (справа №342/387/23) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповіто (справа № 342/56/23), присвоєно об`єднаній справі №342/56/23.

02 травня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.45 год. 17.05.2023 в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

Учасники справи в судове засідання 17 травня 2023 року не з`явилися.

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - адвокат Бундзяк У.М. подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити без позивача, представника. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій вказав, що вимоги, заявлені в зустрічному позові по справі №342/56/23 про визнання права власності на частку в спадковому майні, а саме: житловому будинку з господарськими будівлями, спорудами за адресою: АДРЕСА_1 підримує в повному обсязі, однак особисто відвідувати судові засідання не має можливості. Судовий розгляд даної справи просив проводити без його участі та ухвалити судове рішення, яким задовольнити його вимоги повністю.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно даних ОКП «КМБТІ» станом на 31.12.2012 р. свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке знаходиться в АДРЕСА_1 не зареєстроване, що доводиться інформацією про надання про державну реєстрацію прав на нерухоме майно згідно архівних даних, виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 75984 від 13.03.2023.

Вулиця Леніна, яка знаходиться в селі Семенівка була перейменована на вулицю Галицька, що доводиться довідкою № 5 від 03.01.2023, виданою Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №325553753 від 13.03.2023 стверджується, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Згідно даних із по господарської книги № 5 Раковецької сільської ради від 2016 року по теперішній час за господарством, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка, площею 1,37 га, в т.ч. для ведення особистого селянського господарства 1,20 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) 0,17 га, згадана ділянка не приватизована; земельний податок оплачувала ОСОБА_1 , що доводиться довідкою № 6 від 03.01.2023, виданою Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною другою статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1959 році, господарські будівлі і споруди в 1960, 1970 та 1991 роках.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ФОП ОСОБА_8 на підставі договору № 01066/С від 14.12.2022, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 14.12.2022 становить - 109068 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Згідно ксерокопій погосподарських книг, виданих Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради, в господарстві по АДРЕСА_1 , суспільна група якого - «колгоспники», проживали:

-за 1967-1968 роки - ОСОБА_3 , голова сім`ї, 1933 р.н., ОСОБА_4 , дружина, 1939 р.н., ОСОБА_2 , син, 1959 р.н., ОСОБА_9 , дочка, 1961 р.н., ОСОБА_10 , мати, ОСОБА_11 , дочка, 1970 р.н.;

-за 1971-1972 роки - ОСОБА_3 , голова сім`ї, 1933 р.н., ОСОБА_4 , дружина, 1939 р.н., ОСОБА_2 , син, 1959 р.н., ОСОБА_9 , дочка, 1961 р.н., ОСОБА_10 , мати, 1900 р.н., ОСОБА_11 , дочка, 1970 р.н.;

-за 1974-1976 роки - ОСОБА_3 , голова сім`ї, 1933 р.н., ОСОБА_4 , дружина, 1939 р.н., ОСОБА_2 , син, 1959 р.н., ОСОБА_9 , дочка, 1961 р.н., ОСОБА_10 , мати, 1900 р.н., ОСОБА_11 , дочка, 1970 р.н.;

-за 1977-1979 роки - ОСОБА_3 , голова сім`ї, 1933 р.н., ОСОБА_4 , дружина, 1938 р.н., ОСОБА_2 , син, 1959 р.н., ОСОБА_9 , дочка, 1961 р.н., ОСОБА_10 , мати, 1900 р.н., ОСОБА_11 , дочка, 1970 р.н.;

-за 1980-1982 роки - ОСОБА_3 , голова сім`ї, 1933 р.н., ОСОБА_4 , дружина, 1938 р.н., ОСОБА_2 , син, 1959 р.н., ОСОБА_9 , дочка, 1961 р.н., ОСОБА_10 , мати, 1900 р.н., ОСОБА_11 , дочка, 1970 р.н.;

-за 1986-1989 роки - ОСОБА_3 , голова сім`ї, 1933 р.н., ОСОБА_4 , дружина, 1938 р.н., ОСОБА_2 , син, 1959 р.н., ОСОБА_12 , дочка, 1970 р.н.; ОСОБА_9 , дочка, 1961 р.н., ОСОБА_10 , мати, 1900 р.н., ОСОБА_5 , зять, 1965 р.н.;

-за 1991-1995 роки - ОСОБА_3 , голова сім`ї, 1933 р.н., ОСОБА_4 , дружина, 1938 р.н., ОСОБА_2 , син, 1959 р.н.;

-за 1996-2000 роки - ОСОБА_3 , голова сім`ї, 1933 р.н., ОСОБА_4 , дружина, 1938 р.н., ОСОБА_2 , син, 1959 р.н.;

-за 2001-2010 роки - ОСОБА_3 , голова сім`ї, 1933 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_1 а/з № 14 від 04.06.2008, ОСОБА_2 , син, 1959 р.н.

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Станом на 15.04.1991 рік в господарстві за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: голова господарства ОСОБА_3 , 1933 р.н., дружина ОСОБА_4 , 1938 р.н., зять ОСОБА_5 , 1965 р.н., дочка ОСОБА_1 , 1970 р.н., син ОСОБА_2 , 1959 р.н., що доводиться довідкою № 372 від 09.11.2022, виданою Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності по 1/5 частині належав колишнім членам колгоспного двору- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області, про що 22 грудня 1997 року складено відповідний актовий запис за № 20, що доводиться копією свідоцтва про смерть (повторно) серія НОМЕР_2 , виданого 22 червня 2017 року Городенківським районним відділом державної реєстрації атків цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки ОСОБА_4 померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

На час смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 а/з № 20 від 22.12.1997 р. в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: голова господарства - ОСОБА_3 , 1933 р.н., дружина ОСОБА_4 , 1938 р.н., дочка - ОСОБА_1 , 1970 р.н., зять - ОСОБА_5 , 1965 р.н., внук - ОСОБА_13 , 1993 р.н., син ОСОБА_2 , 1959 р.н., що стверджується довідкою №8 від 03.01.2023, виданою Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що доводиться копіями: свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 18.07.1970, свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 від 27.05.1989.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 також є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 від 23.03.1959.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках спадкодавця ОСОБА_4 , які прийняли спадщину після її смерті, вступили в управління та володіння спадковим майном є: чоловік ОСОБА_3 та діти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 115/01-16 від 04.02.2023 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71365195 від 03.02.2023, стверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , не заведена.

До складу спадщини ОСОБА_4 входить 1/5 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Як встановлено, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували після смерті ОСОБА_4 кожний по 1/15 (1/3 від 1/5)частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , однак не оформлено документи про спадкування.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 37 років в с.Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 14 червня 2003 року зроблено запис за № 15, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 , виданого 14 червня 2003 року Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Оскільки ОСОБА_5 помер до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р.

На час смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 а/з № 15 від 14.06.2003 р. разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 проживали та вели спільне домашнє господарство: тесть ОСОБА_3 , 1933 р.н., дружина ОСОБА_1 , 1970 р.н., син ОСОБА_13 , 1993 р.н., син ОСОБА_14 , 2003 р.н. Поховання, поминальні служби, а також встановлення надмогильного пам`ятника здійснювала дружина ОСОБА_1 , 1970 р.н., що доводиться актом обстеження житлово-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження достовірності фактів від 11.01.2023, складеного комісією Раковецького старостинського округу Городенківської міської ради.

Про те, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_17 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_1 стверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_7 , виданого 01.09.1993.

Про те, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_18 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_1 стверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_8 , виданого 05 липня 2003 року.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках спадкодавця ОСОБА_5 , які прийняли спадщину після його смерті, вступили в управління та володіння спадковим майном є: дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_13 , син ОСОБА_14 .

Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 371/2018 (номер у Спадковому реєстрі № 63017854), заведену після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі заяв ОСОБА_13 та ОСОБА_1 про видачу свідоцтва на спадщину за законом від 05.09.2018.

ОСОБА_1 та ОСОБА_13 в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право частку кожному на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності спілки селян власників « ІНФОРМАЦІЯ_19 », місцезнаходженням с. Раковець Городенківського району Івано-Франківської області, розміром 43,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного померлому ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) сері НОМЕР_13.

До складу спадщини ОСОБА_5 входить також 1/5 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Як встановлено, ОСОБА_1 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 успадкували після смерті ОСОБА_5 по 1/15 (1/3 від 1/5)частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , однак не оформлено документи про спадкування.

Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

За життя, 25 квітня 2005 року, ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті, зробив таке заповітне розпорядження, що зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 4, яким належний йому на правах особистої власності жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Семенівка, земельну ділянку, земельний та майновий паї та все інше майно рухоме і нерухоме, інші цінні папери з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, що буде належати йому на день його смерті і на що він згідно закону матиме право заповів ОСОБА_1 . Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 43743361, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №53368105 від 19.09.2018.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації смертей 04 червня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 14, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_9 , виданого 04 червня 2008 року Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

Заповіт від 25.04.2005 р. за реєстровим номером №4 дійсно був посвідчений в Раковецькій сільській раді, заповідачем даного заповіту був житель села Семенівка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_20 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 а/з № 14 від 04.06.2008 р. На час смерті заповідач був головою господарства, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно наведених даних, слід вважати, що жилий будинок та надвірні споруди, які згадуються в заповіті, дійсно знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що доводиться довідкою № 346 від 26.10.2022, виданою Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

При виборі місця проживання виявляється воля особи, право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

На час смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 а/з № 14 від 04.06.2008 р. в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: голова господарства - ОСОБА_3 , 1933 р.н., дочка - ОСОБА_1 , 1970 р.н. внук - ОСОБА_13 , 1993 р.н., внук - ОСОБА_14 , 2003 р.н., син ОСОБА_2 , 1959 р.н., що стверджується довідкою №10 від 03.01.2023, виданою Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину після його смерті, є його дочка ОСОБА_1 .

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_21 також є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що стверджується копіями: свідоцтва про народження серія НОМЕР_10 від 18.04.1961, свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_11 від 13.02.1983.

Колегія суддів цивільного суду ВС у справі № 292/389/17 від 25.11.2020 визначила коло спадкоємців за законом першої черги, які враховуються для визначення розміру обов`язкової частки у спадщині. Частиною 1 ст. 1241 ЦК встановлено, що, зокрема, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. До таких спадкоємців слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення.

ОСОБА_2 є особою з інвалідністю (по слуху) (копія довідки № 486090), отже є повнолітнім непрацездатним сином спадкодавця ОСОБА_3 та має право на обов`язкову частку у спадщині.

Спадкоємці ОСОБА_3 - його діти ОСОБА_2 , ОСОБА_1 прийняли спадщину після смерті спадкодавця, оскільки постійно проживали разом із ним на час відкриття спадщини та не подали нотаріусу, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, заяву про відмову від прийняття спадщини.

Отже, судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_3 є: син - ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після смерті батька та має обов`язкову частку у спадщині, дочка - ОСОБА_1 , яка також прийняла спадщину після смерті батька, дочка - ОСОБА_16 , яка не прийняла спадщину після смерті батька.

Прийняття спадщини спадкоємцем, є обов`язковою умовою здійснення права на спадщину як за законом і за заповітом, так і права на обов`язкову частку у спадщині.До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 червня 2020 року по справі № 556/734/13-ц.

Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 372/2018 (номер у Спадковому реєстрі № 63017856), заведену після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що спадщину прийняла спадкоємець за заповітом - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,яка 05.09.2018 подала до нотаріуса заяву про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом.

ОСОБА_1 в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. видано 3 (три) свідоцтва про право на спадщину за заповітом на: 1) право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у власності спілки селян « ІНФОРМАЦІЯ_19 », з місцезнаходженням с.Раковець Городенківського району Івано-Франківської області, розміром 40,20 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належного ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0108167, спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав; 2) на земельну ділянку для ведення товарного сільськогопосподарського виробництва, площею 0,4661 га, що розташована на території Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області та зареєстрована за померлим ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 070564; 3) на земельну ділянку для ведення товарного сільськогопосподарського виробництва, площею 0,2801 га, що розташована на території Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області та зареєстрована за померлим ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 071078.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

До складу спадщини ОСОБА_3 входить також 4/15 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 : 3/15 (1/5) частина даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, 1/15 частка успадкована ним після смерті дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак не оформлено документи про спадкування.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України ОСОБА_2 має право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця ОСОБА_3 , яка становить 1/6 (1/2 від 3), звідси на - 4/90 (1/6 від 4/15) частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

При зверненні ОСОБА_1 до державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Капріян С.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що спадкоємець не надала документ, який посвідчував би право власності спадкодавця ОСОБА_3 на вищезгаданий спадковий житловий будинок, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1260/02-31 від 28.12.2022.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/5 кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 в рівних частках прийняли спадкоємці першої черги за законом - її чоловік ОСОБА_3 та діти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; спадщину після смерті ОСОБА_5 в рівних частках прийняли спадкоємці першої черги за законом - дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 та спадкоємець першої черги за законом, який має обов`язкову частку у спадщині - ОСОБА_2 .

Через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, та його реєстрацію як колгоспного двору, ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 50/90 (18/90 (3/15 або 1/5)- належить їй як колишньому члену колгоспного двору, 6/90 (1/15) - успадковано після смерті матері ОСОБА_4 , 6/90 (1/15) - успадковано після смерті чоловіка ОСОБА_5 , 20/90 (24/90 (4/15) - 4/90 (обов`язкова частка ОСОБА_2 у спадщині спадкодавця ОСОБА_3 ) - успадковано після смерті батька ОСОБА_3 )частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;в іншій частині позовуслід відмовити;

- зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, а саме за відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 28/90 (18/90 (3/15 або 1/5)- належить йому як колишньому члену колгоспного двору, 6/90 (1/15) - успадковано після смерті матері ОСОБА_4 , 4/90 (1/6 від 4/15) успадковано після смерті батька ОСОБА_3 (обов`язкова частка у спадщині)частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;в іншій частині зустрічного позовуслід відмовити.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на 50/90 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності на 28/90 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині зустрічного позовуОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_12 .

Зареєстроване місце проживання відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 .

Судове рішення складено 17.05.2023.

Суддя: Федів Л. М.