Справа №705/3569/18
2/705/179/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді Гудзенко В.Л.

при секретарі Юрченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради про вселення у житлове приміщення та усунення перешкод при користуванні ним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про вселення у житлове приміщення та усунення перешкод при користуванні ним. В позові зазначає, що у вересні 2001 року, вона будучи неповнолітньою, разом зі своїми батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також сестрою ОСОБА_6 , вселилась у квартиру АДРЕСА_1 , яка складається із 4-х кімнат. Дану квартиру батько придбав по договору купівлі продажу у 2001 році. Після вселення вони всі, а також відповідач, який є її рідним дідом, були зареєстровані у даній квартирі. Відповідач по справі у квартирі не проживав, оскільки постійно працював у м. Київ. У березні 2017 року вона познайомилася з ОСОБА_7 , з яким вступила у фактичні шлюбні відносини, а тому за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_2 стала проживати тільки періодично.

Скориставшись її відсутністю відповідач, який вкрай рідко з`являвся у квартирі у 2018 році змінив замки на вхідних дверях квартири, чим позбавив її доступу до квартири та можливістю користуватися нею. Одразу звернутися до суду за захистом своїх інтересів вона не могла, оскільки була вагітна та ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_8 , яку зареєструвала за своєю адресою, тобто по АДРЕСА_2 . Після народження доньки, у неї стали напружені відносини з ОСОБА_7 , тому вона залишилася з донькою на вулиці, адже відповідач категорично відмовив їй з донькою проживати у квартирі.

У зв`язку з цим її батько ОСОБА_4 , який також зареєстрований у даній квартирі, не маючи доступу до неї, у червні 2018 року звернувся з заявою до правоохоронних органів з проханням посприяти їм у вселенні в квартиру. Після проведення відповідної перевірки працівником поліції дійсно було встановлено факт, що замки на вхідних дверях квартири АДРЕСА_1 змінені, а тому вони не мають доступу до неї. Сам відповідач в квартирі не проживає, оскільки знаходиться за межами м. Умані і категорично відмовляється впускати в квартиру свого сина, її батька, ОСОБА_4 , а також її з дитиною, мотивуючи це тим, що вони не проживають в квартирі з 90-х років. Хоч вона народилася тільки у 1994 році, а батько придбав цю квартиру тільки у вересні 2001 року.

Як потім їй стало відомо, квартира, про яку іде мова, на підставі рішення Уманського міського суду від 01.11.2002 року перейшла у власність діда, відповідача по справі.

Просить суд вселити її та її малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві особистої власності відповідачу ОСОБА_2 та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити їй та її доньці перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, попередньо подавши заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву, в якій просить позов задоволити, а справу слухати у його відсутність.

Відповідач до суду подавав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позов не визнає та повідомляє про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зняті з реєстрації у спірній квартирі і ніколи там не проживали. В подальшому в судові засідання на виклики суду не з`являвся.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність та врахувати інтереси дитини.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи сторони перебувають у родинних відносинах, зокрема позивач є онукою відповідача.

Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 1 листопада 2002 року за ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками останньої є ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 30 березня 2018 року.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 18.01.2012 року по теперішній час.

Згідно висновку ДОП СП Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 05.07.2018 встановлено, що 21.06.2018 до Уманського ВП ГУНП надійшло звернення від ОСОБА_4 про те, що його батько ОСОБА_2 перешкоджає у проживанні ОСОБА_4 та його доньці ОСОБА_9 , не допускає своїх родичів до вказаної квартири, змінивши замки вхідних дверей. Із пояснення ОСОБА_12 встановлено, що вона є сусідкою ОСОБА_2 , характеризує його, як особу яка зловживає алкогольними напоями, на її думку в цьому сприяє його теперішня співмешканка ОСОБА_13 , яка бажає заволодіти квартирою, своїх рідних, а саме сина ОСОБА_4 до квартири не допускає, змінивши замки вхідних дверей, також ОСОБА_13 збирала підписи від сусідів з метою анулювати реєстрацію ОСОБА_4 та його доньки і онуки за вказаною адресою.

В рапорті ДОП СП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області від 04.07.2018 ОСОБА_14 зазначено, що в нього на виконанні знаходяться матеріали перевірки ЄО №6178 та ЖЄО №6189 від 21.06.2018 по зверненню ОСОБА_4 . В ході телефонної бесіди із ОСОБА_2 було встановлено, що він перебуває за межами м. Умані, в свою квартиру свого сина та вказаних родичів впускати для проживання не бажає, оскільки дані особи у вказаній квартирі не проживають із початку 90-х років.

У довідці № 3168 паспортиста КП РЕУ 3 від 22.08.2018, що видана ОСОБА_2 , 1945 р.н., вказано, що він зареєстрований, проживає в АДРЕСА_2 . Склад сім`ї: син ОСОБА_4 , 1969 р.н., внучка ОСОБА_15 , 1992 р.н., ОСОБА_16 , 1994 р.н., правнучка ОСОБА_8 , 2018 р.н.

До пояснень відповідача про те, що позивач ОСОБА_3 та її малолітня дитина не зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , суд відноситься критично, адже таке твердження не доведено належними та допустимими доказами.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 чинить перешкоди та не допускає ОСОБА_1 із донькою до належної йому квартири.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї.

За ч. 1 ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 27 Конвенції Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У відповідності до преамбули ЗУ «Про охорону дитинства» цей Закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері.

За статтею 1 Закону охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Згідно статті 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до статті 18 Закону діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

У відповідності до статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст. 5 СК України держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

У відповідності до вимогам ч. 2 ст. 176 СК України, ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 405 ЦК України права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюється законом, діти - члени сім`ї власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником.

Так, ч. 3 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За згодою власника будинку ( квартири) член його сім`ї вправі вселити в займане ним приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Виходячи із вищевказаного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки позивачка з донькою на відповідній правовій підставі має право проживати у належній позивачу квартирі та була відсутня з дитиною і не проживала в квартирі лише періодично, при цьому з досліджених доказів було встановлено, що відповідач перешкоджав позивачу користуватися квартирою.

Керуючись ст. ст. 15, 405 ЦК України, ст..ст.64, 156 ЖК України, 76, 81 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві особистої власності відповідачу ОСОБА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 та її доньці ОСОБА_8 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Л. Гудзенко