ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
в складі головуючого: Братасюка В.М.,
за участю секретаря: Тинкалюк Є.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі питання ухвалення додаткового рішення суду , -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебував позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тернопільської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ТОВ Обласне виробниче об`єднання сільського комунального господарства Тернопільської області, ОСОБА_3 про визнання майнових прав на однокімнатну квартиру на четвертому поверсі багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 05.10.2023 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тернопільської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ТОВ Обласне виробниче об`єднання сільського комунального господарства Тернопільської області, ОСОБА_3 про визнання майнових прав залишено без розгляду за клопотанням позивачки.
Вирішуючи заяву суд наголошує на наступному.
Отже, згідно п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників судового розгляду ухвалити додаткове рішення, якщо судом не було вирішене питання про судові витрати. В разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Аналізом змісту заяви та використовуючи дискреційні повноваження розглядати справу з чи без виклику учасників справи, Суд не вбачає доцільні здійснювати виклик сторін спору для розгляду питання стягнення судових витрат.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу;
За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача.
Третя особа ОСОБА_3 залучена до участі у справі на стороні відповідача, оскільки позов у справі прямо спрямований на порушення її права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Отже, наслідки вирішення даної справи для ОСОБА_3 є рівнозначними із наслідками для відповідача і саме тому її право на захист у разі подання до неї необґрунтованого позову не може бути порушено лише через недобросовісну поведінку сторони позивача, яка полягає у незалученні її у якості відповідача у справі, так як правом визначати суб`єктний склад учасників справи та обирати відповідача процесуальним законом наділений лише позивач.
Згідно п.п. 4.1., 4.2. Договору «Розмір гонорару за надання правничої допомоги, порядок та строки його сплати встановлюється відповідно до Додаткової угоди укладеної між Сторонами невід`ємним додатком до цього Договору або за домовленістю Сторін.
Згодом між АО «Молень, Багранюк та партнери» та ОСОБА_3 було складено та підписано Акт №4 про надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01/12 від 01.01.2021 року, розмір витрат склав 8 000 грн.
В заяві від 16.11.2023 року про ухвалення додаткового рішення, висловлено вимогу про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу та зазначено до закінчення судових дебатів представником ОСОБА_3 було заявлено про те, що фактичний розмір судових витрат буде повідомлено та надано на його підтвердження докази.
Відповідно до п. 12 ст. 141 ЦПК України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Згідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Умисне подання позивачем завідомо безпідставного позову, систематичну неявку позивача та представника позивача у судове засідання, подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду ОСОБА_3 вважає необгрунтованими і такими, що є достатньою підставою для покладення на позивача судових витрат у порядку передбаченому ст. 141,142 ЦПК України.
Із зазначеним суд погоджується та приймає до уваги, однак щодо розміру витрат на правову допомогу зазначає наступне.
Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.
Разом з тим, згідно ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до позиції Верховного Суду, що висловлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.
Розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд приходить до висновку, що на виконання умов договору складено Акт наданих послуг на суму 8000грн., проте з огляду на складність справи та фактично виконаній адвокатом роботі (наданих послуг), часові, витраченому на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг), вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000грн., при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з вимог ч.4 ст.137 ЦПК України та конкретних обставин справи.
Керуючись ст.133, 137, 141 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 3000 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня проголошення. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк