Справа № 133/713/23
Провадження № 22-ц/801/1953/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Матківської М. В., Стадника І. М.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Пєтухової Н. О. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін,

у цивільній справі № 133/713/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 06.08.2014 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200082433 щодо кредитування, відповідно до якої банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 24 700 грн, із встановленим строком користування з 06.08.2014 по 20.05.2017, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановленому кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020 між ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором.

Таким чином, банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належними чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитним коштами в повному обсязі та у визначений строк.

Станом на 06.03.2023 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 60 876,21 грн, з яких: 19 756,58 грн заборгованість за кредитом, 41 119, 63 грн заборгованість за відсотками.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вказану суму заборгованості, а також судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 серпня 2023 року позов ТОВ «Діджи Фінанс» залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в даному випадку, відсутні підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача на його користь заборгованості в сумі 60 876,21 грн, оскільки такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними і допустимими доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду, ТОВ «Діджи Фінанс» у вересні 2023 року подало апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність рішення, оскільки вважає, що воно ухвалене без з`ясування всіх обставин справи за неправильного застосування норм матеріального права, що суперечить нормам, передбаченим в статті 263 ЦПК України, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 06.09.2023 для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Войтко Ю. Б., Міхасішин І. В., Стадник І. М.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 вересня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав відсутності доказів на підтведження сплати судового збору.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 вересня 2023 року після усунення скаржником недоліків апеляційної скарги відкрито апеляційне провадження у справі та надано відповідачеві ОСОБА_1 строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, витребувано з місцевого суду матеріали судової справи.

03 жовтня 2023 року відбувся повторний автоматизований розподіл судової справи, підставою якого стало перебування у відпустці судді Міхасішина І. В., відповідно до розпорядження керівника апарату суду №592/2023 від 03 жовтня 2023 року, в зв`язку з чим замінено суддю Міхасішина І. В. на суддю Матківську М. В., інший склад колегії суддів залишився без змін.

Відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року вказану справу призначено до розгляду, який постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів поданої скарги ТОВ «Діджи Фінанс» вказує на те, що господарські операції на підставі договору № 200082433 від 06.08.2014 проводились ПАТ «Банк Михайлівський» відповідно до вимог НБУ та умов договору. Отже заборгованість відповідача за договором № 200082433 від 06.08.2014 розрахована станом на дату укладання договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс», та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів (витяг з додатку 1, який додано до позовної заяви). При цьому розрахунок виконувався уповноваженими працівниками банку з урахуванням умов договору на основі зарахованих на розрахунковий рахунок сум та за допомогою ліцензованого програмного забезпечення, як визначено чинним законодавством України (ст. 534 ЦК України). Оскільки договір є двосторонній - то доступ до даних по розрахунковому рахунку (банківських виписок) є у банку та відповідача, що передбачено умовами договору. Відповідно до норм ЦК України відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. Інформація про стан рахунку відповідача є недоступною для ТОВ «Діджи Фінанс», оскільки позивач не є стороною кредитного договору. ТОВ «Діджи Фінанс - правонаступник за договором відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020 та вважає, що реєстр кредитних договорів (витяг з якого надано до позовної заяви) до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс», є достатнім і беззаперечним доказом існування заборгованості. Так, станом на дату подачі позову до суду загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 60 876,21 грн, з яких: 19 756,58грн заборгованість за кредитом; 41 119,63 грн заборгованість за відсотками.

Крім того, зазначає, що 23.05.2016 згідно з рішенням Правління НБУ України № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлення права вимоги. Вимогами чинного законодавства України та умови договору факторингу не передбачена передача програмного забезпечення, що здійснює нарахування заборгованості по сплаті тіла кредиту, нарахуванню відсотків та пені, а також його детального розрахунку з формулою її формування. Тому позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 06.08.2014 заявлені у розмірі розрахованому банком.

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого судом строку не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що 06.08.2014 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200082433 щодо кредитування, відповідно до якої банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 24 700 грн, з встановленим строком користування з 06.08.2014 по 20.05.2017, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановленому кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020, укладено договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором ПАТ «Банк Михайлівський».

Із витягу з Додатку № 1 до вказаного договору факторингу № 7_БМ вбачається, що ТОВ «Діджифінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 200082433 в сумі 60 876,21 грн.

ТОВ «Діджи Фінанс» на адресу ОСОБА_1 було направлено претензію щодо добровільної сплати заборгованості за кредитним договором № 200082433, яка відповідно до списку згрупованих поштових рекомендованих листів № 19075-04-204-69 була відправлена ОСОБА_1 .

Позивач зазначив, що ОСОБА_1 належним чином не виконує кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 06.03.2023 утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 60 876,21 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом -19 756,58 грн, заборгованості за відсотками 41 119,63 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з положеннями частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, зазначена справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним критеріям.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною другою статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 3 частини другої статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд першої інстанції, оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України, подані учасниками справи докази, а саме копії: заяви (оферти) № від 06 серпня 2014 року, анкети № 549918 від 06 серпня 2014 року, довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупність споживчого кредиту в рамках карткового продукту від 06 серпня 2014 року, договору добровільного страхування життя держателів платіжних карток від 06 серпня 2014 року, договору №7_БМ про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс», дійшов до правильного висновку про недоведеність позовних вимог, адже в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості за кредитним договором, що позбавляє суд можливості перевірити, з якого періоду вона нарахована та яка існує дійсна заборгованість, а також розмір щомісячних платежів, а, отже, і правильність нарахування вказаної суми.

Так, з долученої до позовної заяви позивачем заяви (оферти) № 200082433, яка підписана представником ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 06 серпня 2014 року неможливо зробити висновок про розмір та дату надання кредиту відповідачу, дату сплати заборгованості за кредитом чи відсутності сплати за кредитом, неможливо встановити розмір процентів та порядок їх нарахування.

Зокрема, в цій заяві зазначено кредитний ліміт 10 000 грн, при цьому встановлений розмір за рішенням Банку може бути змінений, про що Клієнт буде повідомлений, шляхом направлення SMS - повідомлення або в порядку, передбаченому Умовами по картках, при цьому максимальний кредитний ліміт не зазначений (а.с.12).

У підписаній позичальником Анкеті № 549918 в графі про бажану суму кредиту вказано 10 000 грн, відомості про строк кредиту відсутні, також не зазначено, на підставі якого договору була складена Анкета № 549918 (а.с.13).

З Довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Visa Platinum CashBack (неіменна)» - сума можливого кредиту вказана до 50 000 грн, строк кредиту 12 місяців, орієнтовна сукупна вартість кредиту 23 186,55 грн (а.с.18).

Колегія суддів зауважує, що належними доказами, які підтверджують наявність кредитної заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Таким чином, належними доказами щодо заборгованості по кредиту за кредитним договором можуть бути виписки за картковими рахунками (по кредитному договору), проте суду першої інстанції не було надано розрахунку заборгованості або первинних документів чи виписки по рахунку відповідачки.

Поряд з цим, позивачем не надано до суду розрахунку заборгованості за наданим кредитом, а надано лише Додаток № 1 до Договору факторингу № 7_БМ із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20 липня 2020 року, в якому зазначено, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 200082433 від 06 серпня 2014 року зі строком закінчення 20 травня 2017 року, сума заборгованості за тілом кредиту становить 19 756,58 грн., заборгованість за доходами 41 119,63 грн. (а.с.11).

При цьому, встановивши, що на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором позивач надав лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту, відсотків та комісії по кожному платіжному періоду (щомісячно), що фактично позбавляє суд можливості навести у рішенні свій розрахунок заборгованості, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором.

Апеляційний суд зауважує, що у справі, яка переглядається, позивач мав можливість додати до позовної заяви документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема виписку по особовому рахунку позичальника та детальний розрахунок, на підставі яких місцевий суд був би спроможний самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості. Проте під час розгляду справи позивач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком в силу положень статей 12, 81 ЦПК України, на підтвердження визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості за кредитним договором.

Аналогічна позиція викладена і Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 41 119,63 грн. заборгованості за відсотками.

Зі змісту заяви (оферти) № 200082433 від 06 серпня 2014 року, яка знаходиться у матеріалах справи, зазначено, що максимальна ставка по ліміту: 58,8 % річних.

В свою чергу, з доданого до позовної заяви витягу з Додатку № 1 до договору факторингу № 7_БМ із відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 20 липня 2020 року, вбачається, що в таблиці зазначено заборгованість за доходами у розмірі 41 119,63 грн.

Проте, у заяві (оферті) сторони не погоджували сплату позичальником будь-якого доходу на користь банку.

Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами або доходами за невиконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

Отже колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення позову ТОВ «Діджи Фінанс».

Колегія суддів звертає увагу, що додаток №1 до Договору №7_БМ від 20.07.2020 про відступлення прав вимоги без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує позовні вимоги саме про отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в межах встановленого кредитного ліміту (їх розміру), дату їх отримання та не підтверджує, яку частину тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами було сплачено відповідачем, а яка частина кредиту сплачена не була з врахуванням щомісячного платежу у межах строку кредитування.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

І. М. Стадник