Справа № 237/4508/21
Провадження № 2/237/392/23
10.05.2023 м. Курахове
Мар`їнський районний суд Донецької області у складі
головуючого судді Приходько В.А.,
за участю секретаря судового засідання Жданової А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків,-
29.11.2021 року до Мар`їнського районного суду Донецької областізвернулись позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків.
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що вони є батьками відповідача. Основним та єдиним джерелом доходу у них є пенсія за віком, але цих коштів не вистачає для купівлі ліків, харчів, вугілля для опалення будівлі та сплати комунальних послуг. Відповідач працює на ПаАТ Шахтоуправління «Покровське», має стабільний дохід, але матеріальної допомоги батькам не надає. Також, у позивачей є повнолітня донька, яка навчається, свого заробітку не має, проте всіляко допомагає батькам по господарству.
У зв`язку з чим звернулись до суду із вказаним позовом в якій просять стягнути з ОСОБА_3 на їх користь аліменти у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 1500 грн. на кожного, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і довічно.
Позивачі в судове засідання не з`явились, були повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. До суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи до канцелярії суду не надходило.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ст. 280 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Мар`їнського районного управління юстиції Донецької області 23.04.2002 року, актовий запис про народження № 06.
Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонером за віком.
ОСОБА_2 отримує пенсію, яка з січня 2021 року складає 2523,83 грн., з липня 2021 року складає 2529,78 грн. щомісяця, що підтверджується відповідною довідкою від 27.11.2021 року.
Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є пенсіонером за віком.
ОСОБА_1 отримує пенсію, яка у жовтні 2021 року склала 4058,50 грн., що підтверджується відповідною довідкою від 04.11.2021 року.
Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
У відповідності до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків.
У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.
Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.
Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними.
Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.
Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.
Згідно п. 17,21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК).
Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.
Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.
При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.
Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.
Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану.
Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.
Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивачі є непрацездатними особами, мають лише єдиний дохід - пенсію, якої не вистачає на задоволення їх життєвих потреб, а тому потребують матеріальної допомоги від відповідача, який є сином позивачів, та який є особою працездатного віку, та має можливість сплачувати аліменти на утримання батьків. При цьому відповідачем не було надано доказів того, що у нього немає можливості надавати допомогу та судом не встановлено підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатних батьків.
Таким чином, при визначенні суми аліментів, що будуть стягуватися, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання непрацездатних батьків у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/5 частини від усіх видів його доходів, але не менше 1500 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 29 листопада 2021 року і довічно.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За вимоги про стягнення аліментів позивачі звільнені від сплати судового збору.
Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 951,60 грн. у дохід держави у порядку ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 202, 204, 205, 79 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 11, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 82, 89, 133, 141, 247, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 1500 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, тобто з 29 листопада 2021 року і довічно.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 1500 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, тобто з 29 листопада 2021 року і довічно.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 951,60 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного оскарження.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разу пропуску з інших поважних причин.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя В.А. Приходько