Єдиний унікальний номер №943/644/23
Провадження №2-о/943/66/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року м. Буськ, Львівська область

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Буську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа Директорат професійної освіти Міністерства освіти і науки України про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

Романко В.Р. в інтересах ОСОБА_3 звернувся в суд з означеною заявою, покликаючись на те, що у період з 01 вересня 1989 року по 27 червня 1992 рік заявник навчався у Лисичанському професійно-технічному училищі № 2, закінчив повний курс училища з одержанням середньої освіти за професією електрогазозварник, йому присвоєно кваліфікацію електрогазозварник третього розряду та видано диплом, а також видано виписку із підсумкових оцінок успішності до диплому. Заявник проживав у м. Лисичанськ Луганської області. У червні 2022 року заявник разом із матір`ю внаслідок окупації військами російської федерації території України, евакуаційним потягом залишили територію бойових дій та переїхали до м. Буська Львівської області. Однак, під час спішної евакуації диплом про освіту заявником було втрачено. За новим місцем проживання заявник хотів влаштуватись на роботу за фахом електрогазозварником, однак відсутність оригіналу диплому про відповідну освіту є перешкодою для цього. Заявник звернувся до Директорату професійної освіти Міністерства освіти і науки України про видачу дублікату диплому про освіту. Йому повідомлено, що факт навчання в Лисичанському професійно-технічному училищі може бути підтверджений самим закладом освіти, його правонаступником або архівною установою, до якої були здані відповідні документи. У зв`язку з тим, що заклади освіти міста Лисичанська розташовані на тимчасово окупованій території і не вбачається можливості перевірити запитувану інформацію, заявник не має іншої можливості підтвердити факт свого навчання у даному навчальному закладі, тому просить суду встановити такий факт.

Представник заявника до початку судового засідання подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить задоволити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав письмове клопотання по суті позову.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі заявника та представника заінтересованої особи, суд у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами.

Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У силу п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Судом встановлено, що в період з 01 вересня 1989 року по 27 червня 1992 рік заявник навчався у Лисичанському професійно-технічному училищі № 2, закінчив повний курс названого училища з одержанням середньої освіти за професією електрогазозварник, рішенням кваліфікаційної комісії 27.06.1992 року йому присвоєно кваліфікацію електрогазозварник третього розряду та видано диплом серії НОМЕР_1 за реєстраційним номером 1700, виписку із підсумкових оцінок успішності до диплому НОМЕР_1 .

Заявник проживав у м. Лисичанськ Луганської області. У червні 2022 року разом із матір`ю внаслідок окупації військами рф території України залишили територію бойових дій та переїхали до м. Буська Львіської області, місце реєстрації як внутрішньо переміщених осіб підтверджується довідкою від 16.06.2022 року за № 1311-.

За новим місцем проживання Заявник хотів би влаштуватись на роботу за фахом - електрогазозварником. Однак відсутність оригіналу диплому про відповідну освіту є перешкодою, оскільки під час спішної евакуації диплом про освіту заявником було втрачено.

Заявник звернувся до Директорату професійної освіти Міністерства освіти і науки України стосовно навчання в Лисичанському професійно-технічному училищі № 2 з метою отримання дублікату диплому про освіту.

Директорат професійної освіти листом МОН № 5/144-23 від 16.02.2023р. відмовив у видачі дублікату диплому з підстав того, що відповідно до пункту 1 розділу V Порядку замовлення, виготовлення, видачі та обліку документів про професійну (професійно- технічну) освіту державного зразка, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 02.04.2015 № 387, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.02.2022 за № 217/37553, дублікати документів про професійну (професійно-технічну) освіту видає заклад освіти із формуванням в Єдиній державній електронній базі з питань освіти інформації (в тому числі персональні дані), що відображається в документі. Факт видачі документа про освіту підтверджується записом у книзі (журналі) обліку документів про освіту, ведення якої належить до повноважень закладу освіти. Також відповідна інформація про період навчання міститься в особовій справі здобувача освіти, що зберігається у закладі освіти (відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 12.04.2012 №578/5 і зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за №571/20884).

Разом з тим Директорат професійної освіти звернув увагу, що в Міністерстві освіти і науки України не зберігаються документи (копії документів) особових справ здобувачів освіти.

Заявнику повідомлено, що факт його навчання в Лисичанському професійно-технічному училищі № 2 може бути підтверджений самим закладом освіти, його правонаступником або архівною установою, до якої були здані відповідні документи.

Оскільки заклади освіти міста Лисичанська розташовані на тимчасово окупованій території , заявник не має іншої можливості підтвердити факт навчання у даному закладі та отримання ним диплома про відповідну освіту.

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

За змістом ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Закону України «Про вищу освіту», інформація про видані дипломи вноситься закладами вищої освіти, крім вищих військових навчальних закладів, до Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

Згідно ст. 8 Закону України «Про вищу освіту», засади функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти визначаються законодавством.

На виконання вказаних положень Міністерством освіти і науки прийнято наказ від 02.04.2015 за № 387, яким затверджено Порядок замовлення, виготовлення, видачі та обліку документів про професійну (професійно-технічну) освіту державного зразка (надалі - Порядок № 387), який встановлює механізм замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про освіту державного зразка.

З аналізу абз.5 п.2 розділу І Порядку № 387 вбачається, що дублікат документа про професійну (професійно-технічну) освіту державного зразка - це другий або наступний примірник документа про професійну (професійно-технічну) освіту державного зразка, у якому відтворено інформацію про навчання особи з оригіналу документа про професійну (професійно-технічну) освіту державного зразка, або з архівної довідки, або з рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту здобуття особою відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня професійної (професійно-технічної) освіти, та який має однакову з оригіналом юридичну силу, що виготовлений повторно з підстав, визначених цим Порядком № 387. Відповідно до пункту 5 розділу V Порядку - рішення суду, що набрало законної сили, із зазначенням номера судової справи, форми та дати судового рішення, відповідальною особою закладу освіти (визначеного Департаментом освіти і науки Луганської обласної військової адміністрації) вноситься до ЄДЕБО та видається дублікат.

Таким чином, встановлення юридичного факту навчання у навчальному закладі має юридичне значення для реалізації заявником свого права на навчання та працю, гарантованого Конституцією України.

Суд надає віри показам заявника, викладеним в позовній заяві, вважає доведеним даний факт.

Інших обставин, які б спростовували твердження заявника, не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 13, 247, 258-259, 264, 265, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву задоволити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , вступив 01 вересня 1989 року до Лисичанського професійно-технічного училища № 2 і 27 червня 1992 року закінчив повний курс названого училища з одержанням середньої освіти за професією електрогазозварник, рішенням кваліфікаційної комісії 27.06.1992 року йому присвоєно кваліфікацію електрогазозварник третього розряду та видано диплом серії НОМЕР_1 за реєстраційним номером 1700.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя Б. М. Журибіда