Провадження № 2/522/5655/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

18.07.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, що зареєстрований 09 березня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Приморської районної Ради народних депутатів м.Одеси, актовий запис № 100.

Позовні вимоги позивачем мотивовані тим, що у неї з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Позивач та відповідачка втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе.

Від спільного шлюбу мають повнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 09.11.2023 року.

У судове засідання учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 09.11.2023 року відповідач ОСОБА_2 надав заяву, в якій просить розглядати справу без фіксування технічними засобами, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст.110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 09 березня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Приморської районної Ради народних депутатів м.Одеси, актовий запис № 100, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5) .

Позовні вимоги мотивовані тим, що подружнє життя з відповідачем фактично розірвані. Спільного господарства не ведуть. Шлюб має формальний характер. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача.

Від спільного шлюбу мають повнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно дост.110 цього Кодексу.

За ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбаченост.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючисьст.51 Конституції України, ст.ст.76-81,206,258,263,265,266 ЦПК України, ст.ст.110,112,113,114 СК України, суд -,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 09 березня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Приморської районної Ради народних депутатів м.Одеси, актовий запис № 100, серії НОМЕР_1 - розірвати.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Відповідно ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Малиновського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Суддя Свячена Ю.Б.