Справа № 305/1055/23
Провадження по справі № 2-з/305/30/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2023 Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі секретаря судового засідання Шемоти М.І.,

розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Куруц Андрій Андрійович, до Рахівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про визнання недійсним розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області та недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Рахівського районного суду знаходиться дана справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Куруц Андрій Андрійович.

На електронну адресу Рахівського районного суду від представника позивача - адвоката Куруца А.А. 15.11.2023 надійшла заява про забезпечення позову, де зокрема вказується, що предметом позову ОСОБА_1 є визнання недійсним розпорядження голови Рахівської РДА Закарпатської області та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 з підстав порушення Відповідачами норм ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України, оскільки на спірній земельній ділянці розташований житловий будинок, належний позивачеві, право власності на який було зареєстровано відповідно до закону ще до моменту видання спірного розпорядження та державного акту. Після пред`явлення позову та отримання ОСОБА_2 матеріалів позовної заяви, чоловік відповідачки зателефонував позивачеві та розмовляв на підвищених тонах й заявив, що рішення по даній справі виконане не буде, з підстав неможливості його виконання (на переконання позивача - шляхом відчуження спірних земельних ділянок під час судового розгляду справи, а відтак відсутності предмета спору). Вказані побоювання позивача та реальні дії відповідачки ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження. Так, зокрема, під час розгляду цієї справи ОСОБА_2 здійснила поділ спірної земельної ділянки на 5 окремих, які утворились в результаті поділу земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0060, належної відповідачці на підставі державного акту, що оспорюється позивачем. Дві земельні ділянки :02:001:0068 та :02:001:0072 з п`яти ОСОБА_2 передала у власність Ясінянській селищній раді для неможливості виконання рішення суду. Інші три земельні ділянки, які утворились в результаті поділу спірної, залишились у власності ОСОБА_2 . На даних ділянках розміщена частина нерухомого майна Позивача. Даний факт буде встановлено відповідною експертизою. Це такі земельні ділянки :02:001:0069, :02:001:0070, :02:001:0071. У даній ситуації вважає, що співмірним заходом забезпечення позову буде накладення арешту на майно - вказані вище земельні ділянки, що належать ОСОБА_2 , та встановлення заборони відчуження цих ділянок до моменту набрання рішення суд у даній справі законної сили. Ці заходи забезпечення позову необхідно застосувати для можливості виконання рішення суду по даній справі, в разі його позитивного вирішення для позивача, а також унеможливити недобросовісного використання ОСОБА_2 своїх прав. При цьому дані заходи забезпечення позову не обмежують прав володіння та користування спірними земельними ділянками. З огляду на викладене просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0069 площею 0,4462 га, :02:001:007 площею 0,03 га, та :02:001:0071 площею 0,1815 га, :02:001:0008 площею 0,1637 га, :02:001:0006 площею 0,8136 га та :02:001:0015 площею 0,30 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою Закарпатська область, Рахівський район, Лазещинська с/р, урочище "Депо", що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №058644 від 29.03.2005 року, а також заборони ОСОБА_2 відчужувати земельні ділянки з кадастровим номером :02:001:0069 площею 0,4462 га, :02:001:007 площею 0,03 га, та :02:001:0071 площею 0,1815 га, :02:001:0008 площею 0,1637 га, :02:001:0006 площею 0,8136 га та :02:001:0015 площею 0,30 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою Закарпатська область, Рахівський район, Лазещинська с/р, урочище "Депо", що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №058644 від 29.03.2005 року;

У порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, сторони не викликалися.

Дослідивши подану заяву та наявні матеріали справи, суд, приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1, ч. 8 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно, суди вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову не повинні обмежувати право володіння нерухомим майном законного власника.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

У постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20.

Як вбачається із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Як вбачається з позовної заяви спір між сторонами виник з приводу перетину земельної ділянки :02:001:0060, що була передана у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, яка перетинається із земельною ділянкою, на якій розташований будинок з надвірними спорудами, що належить Позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2003 року.

В ході підготовки справи до судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_2 здійснила поділ спірної земельної ділянки на 5 окремих ділянок, з яких дві вибули з володіння ОСОБА_2 на підставі її заяви та її право власності на спірну земельну ділянку припинено й така наразі належить Ясінянській селищній раді.

Заявлений позивачем вид забезпечення позову у виді накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0069 площею 0,4462 га, :02:001:007 площею 0,03 га, та :02:001:0071 площею 0,1815 га та заборони відповідачці відчужувати ці земельні ділянки, передбачений нормами чинного законодавства (п. 1, п. 2, ч. 1 ст. 150 ЦПК України) та є доцільним в рамках цієї справи та співмірним із заявленими вимогами, оскільки позивач оспорює право власності на ці земельні ділянки, а ОСОБА_2 під час розгляду цієї справи вже здійснила поділ спірної земельної ділянки на п`ять окремих, з яких дві відчужила на користь Ясінянської селищної ради, й відповідно існують ризики того, що у разі невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а отже істотного ускладнення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Разом із тим, обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки обтяжене нерухоме майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним чи здійснювати забудову спірної земельної ділянки.

Таким чином, необхідність обрання такого виду забезпечення позову є обґрунтованим, та заява в цій частині підлягає до задоволення.

Вимоги позивача про накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0008 площею 0,1637 га, :02:001:0006 площею 0,8136 га та :02:001:0015 площею 0,30 га та заборони відповідачці відчужувати ці земельні ділянки не мотивовані, заява не містить підстав для забезпечення позову в цій частині, тому, з огляду на диспозитивність цивільного процесу, такі до задоволення не підлягають.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Позивач у заяві про забезпечення позову своїх пропозицій щодо зустрічного забезпечення позову не надав, оскільки вважає, що у застосуванні таких немає потреби.

Також, наразі відсутні підстави вважати, що застосування даних видів забезпечення позову такими, що спричинить відповідачам збитки, адже вони володіють спірними земельними ділянками, мають до них доступ та користуються ними за призначенням.

Отже, наведені обставини дають підстави дійти висновку, що підстав для застосування зустрічного забезпечення наразі немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 149-153,157 Цивільного-процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

До вирішення по суті справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Куруц Андрій Андрійович, до Рахівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про визнання недійсним розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області та недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, та набуття рішенням суду законної сили, забезпечити позов шляхом:

- накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0069 площею 0,4462 га, :02:001:007 площею 0,03 га, та :02:001:0071 площею 0,1815 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою Закарпатська область, Рахівський район, Лазещинська с/р, урочище "Депо", що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №058644 від 29.03.2005 року;

- заборони ОСОБА_2 відчужувати земельні ділянки з кадастровим номером :02:001:0069 площею 0,4462 га, :02:001:007 площею 0,03 га, та :02:001:0071 площею 0,1815 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою Закарпатська область, Рахівський район, Лазещинська с/р, урочище "Депо", що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №058644 від 29.03.2005 року;

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на земельну ділянку з кадастровими номерами :02:001:0008 площею 0,1637 га, :02:001:0006 площею 0,8136 га та :02:001:0015 площею 0,30 га та заборони ОСОБА_2 відчужувати ці земельні ділянки.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області, місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , мешканка АДРЕСА_3 .

Примірник ухвали направити учасникам справи для відома та Рахівському районному відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), місцезнаходження: м. Рахів, вул. Шевченка, №43, Закарпатської області, для негайного виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя: В.Е. Ємчук