Справа № 700/921/23
Провадження № 2/700/283/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді: Пічкура С.Д., за участю секретаря судового засідання: Бондарчук Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Лисянка цивільну справу № 700/921/23, провадження № 2/700/283/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Бабенко Руслан Володимирович до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Лисянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів,

установив:

ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Бабенко Руслан Володимирович звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Лисянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якій просить встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що протягом 2022 року вона зустрічалась та спільно проживала із ОСОБА_4 , вони кохали один одного, познайомились у військові частині НОМЕР_1 , в якій вона працювала поваром, а ОСОБА_2 проходив військову службу, разом приїжджали в село Будище та спільно проводили час. Потім позивач завагітніла та у зв`язку із вагітністю звільнилася із військової частини та приїхала у село. Відповідач приїжджав під час вагітності перед родами до неї, але після того, його більше не було. Під час останнього приїзду відповідач визнав, що позивач вагітна дитиною від нього, повідомляв, що саме він є батьком на тоді ще ненародженої дитини, та висловлював бажання щоб у документах його було записано батьком дитини. Проте, після народження дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 припинив спілкування з позивачкою.

Після народження дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 визнав себе батьком дитини, просив записати його батьком дитини, але в органах реєстрації актів цивільного стану повідомили, що потрібна його особиста присутність для такої реєстрації, але так і не приїхав, щоб зареєструвати дитину на себе.

Батько дитини у свідоцтві про народження дочки ОСОБА_5 , був записаний зі слів матері відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, і позивач записала батька дитини " ОСОБА_6 ", але прізвище зазначила своє " ОСОБА_7 ".

Позивачка зазначає, що відповідач не визнає себе батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча він в дійсності є її батьком, допомоги на утримання дитини не надає, фізичним та моральним станом дитини не цікавиться, що і стало причиною для звернення до суду із вказаним позовом.

Позивач та представник позивача адвокат Бабенко Р.В. у судове засідання не з`явилися та надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, також просила судові витрати покласти на відповідача.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, направили суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги в частині визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 шляхом зазначення батьком дитини ОСОБА_4 , визнає у повному обсязі, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визнає частково, а саме не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, онак із обмеженням верхньої межі із зазначенням «Не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку» щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та не заперечується сторонам, що в період 2022 року року позивач з відповідачем перебували у близьких стосунках. Від цих близьких відносин ОСОБА_9 та ОСОБА_4 народилася ОСОБА_10 , про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 виданого Лисянським відділом державної реєстрації ктів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 26.05.2023 року, актовий запис № 36.

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України № 5 від 20.09.2023, батьком дитини записаний громадянин України ОСОБА_11 , запис про якого вчинено у відповідності до ст. 135 Сімейного кодексу України.

Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері, запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак, одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.

Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.

Статтею 128 Сімейного кодексу України, передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно правових рекомендацій, викладений у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного Кодексу України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю.

Враховуючи наявність відносин між сторонами в період зачаття дитини, а також факт визнання відповідачем визнання батьківства ОСОБА_2 , суд вважає, що позовна вимога щодо визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягає задоволенню.

За правилами ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

П.2.16.4. Розділу ІІ Правил передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Частиною 4 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України одним із способів виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

При визначені розміру аліментів суд враховує обставини передбачені ч. 1ст. 182 Сімейного кодексу України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду аліменти можуть бути визначені в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Згідно положень ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Враховуючи матеріальне становище позивача, з якою проживає дитина, матеріальне становище платника аліментів, який не є інвалідом чи пенсіонером, відсутність відомостей про наявність у нього інших осіб, на яких він сплачує аліменти, та згоду його з розміром аліментів, яку позивач просить стягнути, що свідчить про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу у заявленому розмірі, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, що відповідатиме вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та є таким, що не поставить в тяжке матеріальне становище сторони і в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, та підлягають стягненню з дати подачі позову.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належної правової оцінки суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 пред`явлені в інтересах дитини, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог.

Отже враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача, сплачений при пред`явлені позову за позовну вимогу про встановлення батьківства.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 133, 141, 247, 263-265ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання с.Рудка Волинська область, 44345, РНОКПП: НОМЕР_3 ), батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису № 36 від 26 травня 2023 року про народження ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , складеного Лисянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відомості про батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання с.Руда Любомльського району Волинська область, 44345, РНОКПП: НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_6 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 вересня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає виконанню негайно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання с.Рука Любомльського району Волинська область, 44345, РНОКПП: НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_6 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С. Д. Пічкур