Справа № 183/73/23
№ 2/183/1800/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д. І.

з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області, третя особа приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Бовдуй Ольга Олексіївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

03 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнених вимог, посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області за р.№ 09, у відповідності до якого, на випадок смерті все майна, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла доньці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач вказує, що її батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 06 грудня 2022 року, а тому вона є єдиним спадкоємцем як за законом, так і заповітом після смерті своєї матері.

ОСОБА_1 зазначає, що 23 листопада 2022 року вона звернулася до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Бовдуй Ольги Олексіївни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте, постановою нотаріуса від 23 листопада 2022 року їй було відмовлено у вчиненні відповідних нотаріальних дій у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини.

ОСОБА_1 у позові зазначила, що від прийняття спадщини вона не відмовляється, будь-яких заяв подібного змісту до нотаріальної контори не подавала, є єдиним спадкоємцем як за законом, так і за заповітом після смерті матері, оскільки на час смерті останньої фактично проживала разом із спадкодавцем, а тому, вважає, що фактично прийняла спадщину.

Водночас, позивач вказує, що на час перебігу та спливу шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини вона хворіла, що підтверджується відповідними медичними документами.

Також ОСОБА_1 просила врахувати, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини стало те, що на час перебігу та спливу шестимісячного строку діяли карантинні заходи, направлені на запобігання поширенню на всій території України коронавірусної інфекції, а з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан по всій території України у зв`язку з воєнною агресією російської федерації.

Зазначені вище обставини стали перешкодою для позивача у вчиненні відповідних дій щодо прийняття спадщини після смерті її матері.

За вказаних обставин ОСОБА_1 вважає, що причина пропуску нею строку для прийняття спадщини є поважною, а тому є достатні підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з наведеним, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України, ОСОБА_1 просила суд: визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою суду від 06 січня 2023 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року зобов`язано приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Бовдуй Ольгу Олексіївну надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини та підстави позову, викладені в позовній заяві, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу за його відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Бовдуй Ольга Олексіївнав судове засідання не з`явилася, згідно заяви, просила суд розглядати справу за її відсутності.

Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Балаклія Балаклійського району Харківської області, актовий запис про народження № 133 від 09 квітня 1964 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 09 квітня 1964 року. Її батьками зазначені: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Встановлено, що батьки позивача 08 вересня 1963 року зареєстрували шлюб в міському бюро записів актів громадянського стану м. Балаклія Харківської області, актовий запис № 196, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 08 вересня 1963 року.

Встановлено, що 30 липня 1983 року Андріївською селищною радою Балаклійського району Харківської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , актовий запис № 68. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 було присвоєно прізвище ОСОБА_7 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 1 від 27 жовтня 2023 року.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 04 вересня 1998 року, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було розірвано 04 вересня 1998 року, про що Балаклійським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області зроблено запис за № 272. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишено без змін. Зазначене також підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 1 від 27 жовтня 2023 року.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77років померла мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що 04 листопада 2021 року Балаклійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)складено відповідний актовий запис № 1251, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 04 листопада 2021 року.

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області за р.№ 09, зі змісту якого на випадок її смерті усе її майна, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (номер у спадковому реєстрі: 62078353), що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 74296463 від 11 жовтня 2023 року.

Встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкова справа та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74296422 від 11 жовтня 2023 року.

Встановлено, що 23 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Бовдуй Ольги Олексіївни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте постановою нотаріуса від 23 листопада 2022 року їй було відмовлено у вчиненні відповідних нотаріальних дій у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини, оскільки заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у встановлений шестимісячний строк спадкоємець не надав, зокрема докази фактичного прийняття спадщини.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держав.

Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері ( ст. 1262 ЦК України).

У третю чергу право на спадкування мають за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Згідно до приписів ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом та єдиним спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців як за законом, так і заповітом судом не встановлено.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 була зареєстрована та проживала(по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ) за адресою: АДРЕСА_1 разом із нею були зареєстровані: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується довідкою Андріївського старостинського округу Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області від 01 грудня 2022 року за вих. № 614. При цьому, відомості про зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 за адресою реєстрації та проживання спадкодавця ОСОБА_3 відсутні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України про місце проживання серії НОМЕР_6 , виданого 02 лютого 2000 року Балаклійським РВ УМВС України в Харківській області.

При цьому, судом було досліджено акт № б/н. від 014 грудня 2022 року, складений депутатом Донецької селищної ради Бабаковим Є.О. в присутності сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , відповідно до якого було проведено обстеження домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , під час якого виявлено, що в даному будинку зареєстровані позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Зі слів мешканців вказаного будинку та сусідів, а також за даними домової книги, позивач ОСОБА_1 з 1978 року та по день смерті матері ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала з останньою за даною адресою.

В той же час, суд не може взяти до уваги даний акт, як доказ, в частині реєстрації місця проживання позивача ОСОБА_1 за адресою проживання та реєстрації спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 , оскільки він суперечить відомостям у паспорті позивача ОСОБА_1 місце реєстрації якої зазначено: АДРЕСА_2

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.)

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В той же час, позивач ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини до суду не зверталась, а тому постійне її проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим приватним нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини.

Посилання сторони позивача на акт, як на доказ проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на момент її смерті, судом не приймається до уваги, оскільки даний акт може бути доказом проживання позивача разом із спадкодавцем на момент його смерті лише у справі за заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Враховуючи те, що позивач не зверталася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у суду відсутні підстави вважати, що остання відповідно до приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас встановлено, що позивач ОСОБА_1 на час перебігу та спливу шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини вона хворіла, а після виписки її з лікарні, тобто з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан по всій території України у зв`язку з воєнною агресією Росії. Зазначене стало перешкодою для реалізації її прав на прийняття спадщини.

Так, у відповідності до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, доказів спільного проживання позивача із спадкодавцем станом на час відкриття спадщини матеріали справи не містять.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до абз. 1,3,6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судовий порядок продовження даного строку застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них, заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила вказаний строк; якщо спадщина перейшла до територіальної громади і немає інших спадкоємців; або усі спадкоємці, крім позивача, відмовилися від спадщини. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Поважність пропуску позивачем строку на прийняття спадщини підтверджується випискою із медичної карти хворого № 13391.

Крім того, на час прийняття спадщини з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан по всій території України у зв`язку з воєнною агресією Росії.

Так, постановами Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року № 211, від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами було запроваджено та продовжено карантин на всій території України, у зв`язку з чим був припинений прийом громадян у всіх підприємствах, установах, органах юстиції, а також зупинено рух громадського транспорту та обмежено пересування громадян, діяли ряд інших обмежень.

Зазначеною постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на період дії карантину не було зупинено прийом громадян у нотаріальних конторах.

Зокрема, листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії.

Водночас, з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан по всій території України у зв`язку з воєнною агресією Росії.

Загальновідомим є те, що м. Балаклія Харківської області було окуповане, а тому нотаріуси не здійснювали прийом громадян, транспортне сполучення взагалі було відсутнє, деокупація м. Балаклії відбулася у вересні 2022 року.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд приймає до уваги пояснення позивача, викладені у позовній заяві, про те, що через хворобу, а також, що з 24.02.2022 року введено воєнний стан по всій території України у зв`язку з воєнною агресією Росії, вона не змогла своєчасно використати своє право на звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Ці пояснення узгоджуються зі змістом доказів, які надані позивачем. Вказані докази узгоджуються з іншими матеріалами справи, не суперечать їм, не заперечуються і не спростовуються відповідачем.

Внаслідок викладеного, суд приходить до переконання, що позивачем ОСОБА_1 пропущено строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 з поважних причин, і є підстави для застосування приписів ч. 3 ст. 1272 ЦК України до спірних правовідносин, а тому позов підлягає задоволенню, та позивачу належить визначити додатковий строк для прийняття спадщини терміном у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати. В тому числі на професійну правничу допомогу.

На підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

В той же час, враховуючи відсутність вини відповідача у пропущенні позивачем строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що судові витрати повинні бути покладені на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 273,354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області, третя особа приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Бовдуй Ольга Олексіївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - задовольнити.

Визнати причину пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , - поважною.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , - 3 (три) місяціз моменту набрання рішенням суду законної сили.

Судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1 .

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

- відповідач: Донецька селищна рада Ізюмського району Харківської області, , місцезнаходження за адресою: 64250, Харківська область, смт. Донець, вул. Центральна, буд. 40;

- третя особа:приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Бовдуй Ольга Олексіївна, місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2023 року.

Суддя Д. І. Городецький