Справа №541/2081/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2023 р. селище Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області у складі головуючого - судді Рябченка В.В., при секретарі - Кирді Н.М.., з участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Долженко О.М., відповідачки ОСОБА_2 , її представника - адвоката Тараненка С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Шишацького районного суду Полтавської області, в селищі Шишаки Миргородського району Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - відділ « Служба у справах дітей» Миргородської міської ради Полтавської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , 15.06.2023 року, звернувся в Миргородський міськрайонний суд Полтавської області з позовом до відповідачки ОСОБА_2 з зазначеними позовними вимогами

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В.М. від 19.06.2023 року, вказану справу за підсудністю було направлено до Шишацького районного суду Полтавської області.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.07.2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, який був розірваний рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.08.2022 року, в період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у них народився син - ОСОБА_3 .

Спочатку вони жили нормальним сімейним життям, іноді сварилися потім мирилися, вели спільне господарство, а 20.03.2020 року, коли він повернувся додому то виявив, що всі речі дружини зникли, зателефонувавши їй він дізнався, що вона їх з сином вирішила покинути і з того часу дружина додому не поверталася, про дитину не піклується, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, будь-якої участі у його вихованні не приймає.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач ОСОБА_1 в позовній заяві просив суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та покласти на відповідачку судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Долженко О.М. підтримала позовні вимоги позивача з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні позовних вимог позивача не визнали, суду пояснили, що відповідачка залишила сім`ю через непорозуміння з чоловіком, від сина ніколи не відмовлялася, матеріальну допомогу регулярно не надавала у зв`язку з відсутністю постійного місця роботи, просили суд не позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав так як це є крайнім заходом впливу.

Представник третьої особи - начальник відділу «Служба у справах дітей» Миргородської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи без участі представника відділу, при розгляді справи покладається на розсуд суду, врахувавши інтереси дитини, надала суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачку ОСОБА_2 ..

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженого відповідачкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про його народження, серія НОМЕР_1 , виданим повторно 23 липня 2020 року Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) ( а.с. 16).

Сторони проживали в шлюбі з 24.07.2010 року, який було розірвано рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 серпня 2022 року і у них, ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився син - ОСОБА_3 ( а.с. 14-16).

З березня 2020 року неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком, позивачем по справі ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 спільно не проживає з березня 2020 року, що підтверджується довідками та актами голови вуличного комітету ( а.с. 17-18).

Оскільки відповідачка добровільної участі у витратах на дитину не приймала, 22.03.2021 року, за заявою позивача, Миргородським міськрайонним судом Полтавської області було видано судовий наказ про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання їх спільного сина - ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не зважаючи на відкрите виконавче провадження за даним судовим наказом, відповідачка аліменти на утримання сина в повній мірі не сплачує.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 на протязі більш ніж три роки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина ОСОБА_3 , не спілкується з ним, не приймає участі в його житті та вихованні, не цікавиться його станом здоров`я та успіхами у навчанні, що підтверджується відповідями на запит адвоката з навчального та лікарняного закладу, а також показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні в присутності педагога ОСОБА_8 неповнолітній ОСОБА_3 суду пояснив, що мати з ним не спілкувалася протягом останніх трьох років, ніякої матеріальної допомоги не надавала, його вихованням займається батько, який також надає необхідну матеріальну допомогу.

Наведені факти свідчать про систематичне тривале невиконання відповідачкою ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків, що є однією з підстав для позбавлення її батьківських прав.

Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 31.10.2023 року № 4250/01-35, суду надано висновок про доцільність ( недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , згідно якого виконавчий комітет Миргородської міської ради вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 86)..

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і складається із Закону України « Про охорону дитинства» від 21 червня 2001 року № 2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України « Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Згідно ст. 150 СК України батьки мають обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 30 березня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Разом з тим, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд з огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини приходить до висновку про недоцільність на даний час позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 150,161,164ч.1п.2,165,167СК України, ст.ст. 4,12,13,81,83,89,141,258,259,263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про позбавлення батьківських прав відносно її неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а у випадку коли сторони були відсутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий, суддя В. В. Рябченко