ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8940/23

Провадження № 22-ц/4820/1934/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2023 року, суддя Стефанишин С.Л., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення 3% річних за невиконання зобов`язання,

встановив:

В квітні 2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк», (далі - Банк), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3% річних в розмірі 1700,04 дол. США.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що між ОСОБА_1 та Банком 20.08.2008 року було укладено кредитний договір №11-2008/84/22/О, відповідно до якого Банком був наданий кредит ОСОБА_1 в розмірі 14000 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом, із розрахунку 14,4% річних. Також, 20.08.2008 року ОСОБА_2 уклала договір поруки №11-2008/84/22/О, за яким остання несе солідарну з позичальником відповідальність перед кредитором за невиконання зобов`язань по кредитному договору в повному об`ємі, в тому числі неустойки, штрафу, пені. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.05.2010 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 1344,22 дол. США простроченої заборгованості по кредиту, 12249,86 дол. США строкової заборгованості по кредиту, 2329,10 дол. США простроченої заборгованості по процентам, 100 грн. пені за несвоєчасне виконання кредитного договору та 1394,54 грн. судових витрат. Дане рішення станом на момент подачі позову не виконано. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року (включно) відповідачі зобов`язані сплатити Банку 3% річних від суми заборгованості по кредиту та процентів в розмірі 1700,04 дол. США за несвоєчасне погашення кредиту.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.08.2023 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3% річних за невиконання зобов`язання в розмірі 1700,04 дол. США, вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов суд вказав, що грошові зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виконані, у зв`язку з чим Банк має право застосовувати до відповідачів відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Встановлений ч. 2 ст. 625 ЦК України розмір 3% річних є мінімальним, а тому відсутні підстави для зменшення нарахування 3% річних, яка застосовується до пені або штрафних санкцій. Позивачем не пропущено трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення 3% річних за період з 12.03.2017 року по 12.03.2020 року, оскільки закінчення відповідного строку припав на період дії на території України карантину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 3% річних в сумі 1600,04 дол. США та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

На обґрунтування скарги зазначила, що нарахування Банком 3% річних в сумі 1700,04 дол. США в якості відповідальності за порушення грошового зобов`язання є завищеним, не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності і підлягає зменшенню, оскільки призводить до невиправданих прибутків Банку. Син ОСОБА_1 є інвалідом першої групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з чим стягнення 3% річних створює надмірний тягар для відповідача. Вказала, що в період з 2010 року по 2023 рік відбувалося часткове погашення заборгованості перед Банком. Судом невірно застосовано положення ЦК України щодо продовження строку позовної давності на період дії карантину.

У відзиві на апеляційну скаргу Банк підтримав оскаржуване судове рішення, зазначивши про відсутність правових підстав для зменшення розміру 3% річних та застосування наслідків спливу позовної давності.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши докази в справі, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 20.08.2008 року між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №11-2008/84/22/О, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 14000 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 14,4% річних.

20.08.2008 року, на забезпечення взятих ОСОБА_1 зобов`язань між ОСОБА_2 та Банком укладено договір поруки №11-2008/84/22/О, за яким остання зобов`язалася відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №11-2008/84/22/О, як солідарний боржник.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19.05.2010 року в цивільній справі №2-3903/10, яке набрало законної сили 01.06.2010 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 1344,22 дол. США простроченої заборгованості по кредиту, 12249,86 дол. США строкової заборгованості по кредиту, 2329,10 дол. США простроченої заборгованості по процентам, 100 грн. пені за несвоєчасне виконання кредитного договору та 1394,54 грн. судових витрат.

Відповідно до проведеного Банком розрахунку, станом на 23.02.2022 року відповідачі мають невиконані зобов`язання за кредитним договором №11-2008/84/22/О від 20.08.2008 року, у зв`язку з чим Банком відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 1700,04 дол. США в якості 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Ч. 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04.06.2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за весь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим.

Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у справі №127/15672/16-ц погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.04.2018 року у справі №908/1394/17, від 16.11.2018 року у справі №918/117/18, від 30.01.2019 року у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13.02.2019 року у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), на всій території України з 12.03.2020 року установлено карантин, правовий режим якого діє до сьогодні.

Як вбачається зі змісту розрахунку позивача, він просив суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року, тобто за три роки до початку введення на території України карантину.

Враховуючи, що з 12.03.2020 року на території України установлено карантин, на період дії якого строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину, вимоги Банку щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, починаючи з 12.03.2017 року є обґрунтованими, оскільки трирічний строк позовної давності припадає на початок введення на території України карантину.

З огляду на встановлені вище обставини справи, враховуючи, що наданий Банком розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати 3% річних враховує часткове погашення ОСОБА_1 боргу та останньою не спростовано, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 1700,04 дол. США.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (постанова Верховного Суду від 22.02.2023 року у справі №757/1623/20-ц).

Вказаний вид цивільно-правової відповідальності не є неустойкою та не носить каральний характер, оскільки покликаний відшкодувати кредитору збитки, мінімальний розмір яких встановлений Законом. Враховуючи, що Банком проведено розрахунок відповідальності за прострочення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України з розрахунку мінімального розміру процентів, а саме 3% річних, підстав для його зменшення, з урахуванням добросовісності та справедливості, не вбачається.

Судом першої інстанції правильно надано оцінку наявним у справі доказам, застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова