ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м.Суми

Справа №582/201/23

Номер провадження 22-ц/816/670/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Орган опіки і піклування Служба у справах дітей Недригайлівської селищної ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Полупанової Ольги Олександрівни,

на ухвалу Недригайлівського районного суду Сумської області від 13 березня 2023 року про забезпечення позову, у складі судді Жмурченка В.Д., постановлену в селищі міського типу Недригайлів,

в с т а н о в и в :

22 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнила, до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки і піклування Служба у справах дітей Недригайлівської селищної ради, про визначення місця проживання дитини, встановлення порядку та способу спілкування з дитиною, та зміну способу стягнення аліментів.

З метою забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, у заяві від 10 березня 2023 року, ОСОБА_1 просила забезпечити позов шляхом заборони державному виконавцю вчинити певні дії щодо виконання постанови державного виконавця від 02 листопада 2022 року за заявою ОСОБА_2 щодо виконання пункту 8 Мирової угоди, затвердженої рішенням суду 26 лютого 2021 року, до завершення розгляду справи судом та набрання рішенням законної сили.

Заява мотивована тим, що п. 8 Мирової угоди встановлено порядок участі ОСОБА_3 у вихованні дочки, однак через спричинені введенням воєнного стану зміни в життєвих обставинах, вона категорично заперечує проти дій державного виконавця, спрямованих на встановлення порядку та способу спілкування відповідача з дитиною. Вважала, що до вирішення цього позову зазначенні виконавчі дії не повинні вчинятися.

Ухвалою Недригайлівського районного суду Сумської області від 13 березня 2023 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, встановлення порядку та способу спілкування з дитиною, та зміну способу стягнення аліментів, задоволено.

Заборонено державній виконавчій службі вчиняти дії за заявою ОСОБА_2 щодо виконання пункту 8 Мирової угоди, затвердженої рішенням суду 26 лютого 2021 (виконавче провадження № 70206831 від 02 листопада 2022 року), до набрання рішенням законної сили.

Копію ухвали для виконання направлено Недригайлівському відділу ДВС у Роменському районі Сумської області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), для забезпечення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Полупанова О.О., посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 13 березня 2023 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи питання про забезпечення позову, судом першої інстанції не враховано, що заборона виконання судового рішення, яке набрало законної сили, призведе до порушення гарантованого державою права ОСОБА_2 на своєчасне виконання рішення суду.

Вказує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Вважає, що оскаржуваною ухвалою порушені права не тільки ОСОБА_2 , а й права малолітньої дитини на безперешкодне спілкування з батьком, спілкування з ним та підтримання регулярних особистих стосунків.

Зазначає про невідповідність заходів забезпечення позову обсягу заявлених позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 у позові ставить питання про зменшення годин спілкування дитини з батьком, а в заяві про забезпечення позову просила повністю заборонити побачення, тобто просить надати їй більше прав, ніж обсяг прав, які б вона могла отримати при задоволенні позову.

Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Полупанової О.О., яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення щодо скарги ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

Ухвала суду першої інстанції про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову мотивована тим, що предметом судового розгляду є встановлення нового порядку спілкування батька з дитиною, тому за наявності відкритого виконавчого провадження на підставі виконавчого листа з виконання п. 8 умов мирової угоди, з метою захисту прав позивача та малолітньої дитини, вимоги щодо заборони державному виконавцю вчиняти певні дії, є обґрунтованими.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що в провадженні Недригайлівського районного суду Сумської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки і піклування Служба у справах дітей Недригайлівської сільської ради, про визначення місця проживання дитини, встановлення порядку та способу спілкування з дитиною та зміну способу стягнення аліментів.

При цьому встановлено, що на виконанні Недригайлівського відділу ДВС у Роменському районі Сумської області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 70206831 з примусового виконання виконавчого листа № 582/1149/20, виданого 26 жовтня 2022 року Недригайлівським районним судом Сумської області, на виконання укладеної сторонами мирової угоди, відповідно до якої ОСОБА_2 приймає участь у спілкуванні та вихованні його доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без обмежень з боку її матері ОСОБА_1 та інших осіб.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 150 ЦПК України, відповідно до якої позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Однак, предметом спору у цій справі є визначення місця проживання дитини, встановлення порядку та способу спілкування з дитиною та зміна способу стягнення аліментів. Ухвала про затвердження мирової угоди, на підставі пункту 8 якої ОСОБА_3 реалізовує своє право на участь у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без обмежень з боку її матері ОСОБА_1 та інших осіб, не є предметом оспорення у даній справі.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦПК України укладена сторонами морова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди.

Згідно з ч. 2 ст. 208 ЦПК України ухвала про затвердження морової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

У п.2 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Суд першої інстанції, обираючи вид забезпечення позову шляхом заборони державній виконавчій службі вчиняти дії за заявою ОСОБА_2 щодо виконання пункту 8 Мирової угоди, затвердженої рішенням суду 26 лютого 2021 (виконавче провадження № 70206831 від 02 листопада 2022 року), до набрання рішенням у цій справі законної сили, на зазначене уваги не звернув та застосував недопустимий законом захід забезпечення позову.

Таким чином, вид забезпечення позову, про який просила позивач та, який був застосований судом, не відповідає заявленим позовним вимогам. Заборона державній виконавчій службі вчиняти дії за заявою ОСОБА_2 щодо виконання пункту 8 Мирової угоди, затвердженої рішенням суду 26 лютого 2021 (виконавче провадження № 70206831 від 02 листопада 2022 року), до набрання рішенням у цій справі законної сили, виходить за межі змісту позовних вимог, а обраний захід забезпечення позову не є співмірним із заявленими вимогами та суперечить вимогам закону.

Заява про забезпечення позову та оскаржувана ухвала не містять посилань на докази, що підтверджують неможливість чи ускладнення виконання рішення суду про визначення місця проживання дитини, встановлення порядку та способу спілкування з дитиною та зміну способу стягнення аліментів у разі задоволення позову.

На думку колегії суддів, постановлена ухвала суду першої інстанції не містить жодного обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову, а саме, лише посилання в заяві на зміну життєвих обставин через введення в країні воєнного стану, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

За встановлених обставин та вимог закону, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для забезпечення позову у заявлений спосіб і з заявлених підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Полупанової Ольги Олександрівни задовольнити.

Скасувати ухвалу Недригайлівського районного суду Сумської області від 13 березня 2023 року про забезпечення позову.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, встановлення порядку та способу спілкування з дитиною та зміну способу стягнення аліментів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина