У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

Справа №534/729/23

Провадження №2-н/534/120/23

16 травня 2023 року м. Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Комарова Д.Ю., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчукгаз-Трейдінг» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату послуг з газопостачання,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Кременчукгаз-Трейдінг» звернулось до суду із згаданою заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ в сумі 6 699 грн 67 коп. та понесені судові витрати в сумі 268 грн 40 коп..

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, встановлених ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Водночас статтею 163 ЦПК України визначено обов`язкові вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України в заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

У п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 «Про практику розгляду судами заяв у поряду наказного провадження» наголошено, що заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

У поданій заяві зазначено, що споживачем ОСОБА_1 спожито природного газу на загальну суму 6 699 грн 67 коп., добровільно ним сплачено 12 369 грн. 93 коп.. За результатами звітних періодів було знято раніше проведених нарахувань обсягів спожитого природного газу 2 460,000 м3. У заяві наводяться розміри тарифів з розбивкою по кожному місяцю у період з 01 січня 2020 року по 01 листопада 2021 року, в деяких місяцях зазначено місячну та окремо річну ціну за м3. Згідно розрахунків у період з травня 2021 року по листопад 2021 року боржнику нараховано заборгованість за річним тарифом, що складає 9,99 грн/м3. Проте заявником не додано до заяви договору постачання природного газу побутовим споживачам, укладеного з ОСОБА_1 , або заяв, відповідно до яких чітко визначено тариф, що обирає споживач. До заяви долучений лише типовий договір. Таким чином, неможливо визначити який саме тариф повинен враховувати заявник при нарахуванні заборгованості за спожитий природний газ, а отже відсутня обов`язкова умова видачі судового наказу безспірність вимоги.

При цьому суд зазначає, що до заяви не додано належних доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, також не додано копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу в разі, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Оскільки, заявником не додані документи, які вказують на безспірність суми боргу, у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 161, 165 -167 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчукгаз-Трейдінг» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у сумі 6 699 грн. 67 коп..

Роз`яснити заявнику, що згідно ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків .

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя Д.Ю. Комарова