РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України, Державної казначейської служби України, третя особа: Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом до Київської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України, Державної казначейської служби України, третя особа: Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивував тим, що 07 серпня 2019 року декларантом ОСОБА_1 було подано до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію № UA100210/2019/760152 з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу марки «BMW X6», 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

Разом з митною декларацією були подані наступні документи:

- довідка про зняття транспортного засобу з обліку від 24 липня 2019 року Міністерства внутрішніх справ Словацької Республіки;

- спеціальна записка, посвідчена нотаріусом Братислави, від 24 липня 2019 року;

- довідка від 05 серпня 2019 року № 2019/576 про відповідність транспортного засобу вимогам екологічного класу не нижче «Євро-6».

07 серпня 2019 року ним була здійснена оплата митних платежів у розмірі 378535 гривень 02 копійки.

У подальшому він звернувся до Територіального сервісного центру № 8047 РСЦ МВС в м. Києві щодо реєстрації автомобіля.

Разом з тим, йому було відмовлено у реєстрації права власності на транспортний засіб у зв`язку з отриманням позитивного результату за базою даних Інтерполу щодо здійснення міжнародного розшуку автомобіля.

Надалі він встановив, що транспортний засіб був викрадений у Словацькій Республіці та перебував у міжнародному розшуку, а надані продавцем автомобіля йому документи щодо його зняття з реєстрації є підробними.

Зазначає, що вказані обставини встановити самостійно він жодним чином не міг та покладався на добросовісного продавця.

Вважає, що митний орган був зобов`язаний перевірити факт не зняття транспортного засобу з реєстрації у Словацькій Республіці та не допустити його митне оформлення.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з Київської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 378535 гривень 02 копійки збитків, заданих бездіяльністю Київської митниці Держмитслужби.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року залишено без задоволення клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

З відзиву на позовну заяву представника Державної митної служби України вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що Держмитслужба безпосередньо не здійснює митні формальності та особисто не перебувала у правовідносинах з позивачем, а тому не є особою, що має відповідати за цим позовом. 07 серпня 2019 року декларантом було подано до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію № UA100210/2019/760152 з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу марки «BMW X6», 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . Разом з митною декларацією були подані наступні документи: довідка про зняття транспортного засобу з обліку від 24 липня 2019 року Міністерства внутрішніх справ Словацької Республіки; комерційна виписка, посвідчена нотаріусом Братислави від 24 липня 2019 року; довідка від 05 серпня 2019 року № 2019/576 про відповідність транспортного засобу вимогам екологічного класу не нижче «Євро-6»; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 від 18 жовтня 2017 року; довідку № 10577 від 26 жовтня 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; копії картки платника податків та паспорт позивача. За поданою митною декларацією АСУР не згенеровано обов`язкових форм митного контролю, тобто не виявлено ризиків. Митне оформлення автомобіля та випуск його для вільного обігу було здійснено на підставі довідки про зняття транспортного засобу з обліку від 24 липня 2019 року Міністерства внутрішніх справ Словацької Республіки. Відповідно до чинного законодавства України у митного органу відсутні нормативно-правові підстави та відповідні програмно-інформаційні комплекси для перевірки фактів зняття транспортного засобу з обліку у реєстраційних органах іноземних держав. Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 54 МК України митний орган може звертатись до митних органів іноземних держав із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості. Надані позивачем документи не містили ознак підробки та не викликали сумнівів у їх достовірності, тому доводи позивача щодо неналежної перевірки митним органом факту зняття з обліку транспортного засобу в Словацькій Республіці є необґрунтованими. Під час здійснення митного оформлення на підcтаві наданої декларантом комерційної виписки від 24 липня 2019 року щодо продажу компанією Riaremex s.r.o ОСОБА_1 автомобіля за 38500 євро було встановлено, що власником автомобіля є позивач. Законодавством України не передбачено обов`язку митного органу перевіряти правомочність власника, який продав товар та законність операції купівлі-продажу. Обставини перебування у міжнародному розшуку автомобіля позивача митниці відомі не були. Перевірка зазначених обставин не відноситься до компетенції митниці, оскільки вона не є правоохоронним органом, та не передбачено право і обов`язок митного органу користуватися базою даних Інтерполу. Основним завданням митниці є здійснення митного контролю та митного оформлення товарів/транспортних засобів, що перетинають митний кордон України. Таким чином, протиправна бездіяльність з боку митного органу відсутня.

З відзиву на позовну заяву представника Київської митниці Держмитслужби вбачається, що він просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що 07 серпня 2019 року декларантом було подано до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію № UA100210/2019/760152 з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу марки «BMW X6», 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . Разом з митною декларацією були подані наступні документи: довідка про зняття транспортного засобу з обліку від 24 липня 2019 року Міністерства внутрішніх справ Словацької Республіки; комерційна виписка, посвідчена нотаріусом Братислави від 24 липня 2019 року; довідка від 05 серпня 2019 року № 2019/576 про відповідність транспортного засобу вимогам екологічного класу не нижче «Євро-6»; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 від 18 жовтня 2017 року; довідку № 10577 від 26 жовтня 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; копії картки платника податків та паспорт позивача. За поданою митною декларацією АСУР не згенеровано обов`язкових форм митного контролю, тобто не виявлено ризиків. Митне оформлення автомобіля та випуск його для вільного обігу було здійснено на підставі довідки про зняття транспортного засобу з обліку від 24 липня 2019 року Міністерства внутрішніх справ Словацької Республіки. Відповідно до чинного законодавства України у митного органу відсутні нормативно-правові підстави та відповідні програмно-інформаційні комплекси для перевірки фактів зняття транспортного засобу з обліку у реєстраційних органах іноземних держав. Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 54 МК України митний орган може звертатись до митних органів іноземних держав із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості. Надані позивачем документи не містили ознак підробки та не викликали сумнівів у їх достовірності, тому доводи позивача щодо неналежної перевірки митним органом факту зняття з обліку транспортного засобу в Словацькій Республіці є необґрунтованими. Під час здійснення митного оформлення на підcтаві наданої декларантом комерційної виписки від 24 липня 2019 року щодо продажу компанією Riaremex s.r.o ОСОБА_1 автомобіля за 38500 євро було встановлено, що власником автомобіля є позивач. Законодавством України не передбачено обов`язку митного органу перевіряти правомочність власника, який продав товар та законність операції купівлі-продажу. Обставини перебування у міжнародному розшуку автомобіля позивача Київській митниці відомі не були. Перевірка зазначених обставин не відноситься до компетенції митниці, оскільки вона не є правоохоронним органом, та не передбачено право і обов`язок митного органу користуватися базою даних Інтерполу. Основним завданням митниці є здійснення митного контролю та митного оформлення товарів/транспортних засобів, що перетинають митний кордон України. Таким чином, протиправна бездіяльність з боку митного органу відсутня.

З відзиву на позовну заяву представника Державної казначейської служби України вбачається, що він просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що служба жодних прав та інтересів позивача не порушувала, не вступала у правовідносини з ним та жодної шкоди позивачу не завдала. Крім того, матеріали позову не містять жодного рішення суду про бездіяльність відповідача, внаслідок чого порушено право позивача. Таким чином, позивач має довести наявність всіх чотирьох елементів правопорушення.

Третя особа позовну заяву з додатками отримала, пояснення щодо позову у визначений термін до суду не подала.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 07 серпня 2019 року декларантом позивача було подано до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію № UA100210/2019/760152 з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу марки «BMW X6», 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

Разом з митною декларацією були подані наступні документи: довідка про зняття транспортного засобу з обліку від 24 липня 2019 року Міністерства внутрішніх справ Словацької Республіки; комерційна виписка, посвідчена нотаріусом Братислави від 24 липня 2019 року; довідка від 05 серпня 2019 року № 2019/576 про відповідність транспортного засобу вимогам екологічного класу не нижче «Євро-6»; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 від 18 жовтня 2017 року; довідку № 10577 від 26 жовтня 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; копії картки платника податків та паспорт позивача.

07 серпня 2019 року позивачем була здійснена оплата митних платежів у розмірі 378535 гривень 02 копійки.

З позову вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Територіального сервісного центру № 8047 РСЦ МВС в м. Києві щодо реєстрації вказаного автомобіля. Разом з тим, позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на транспортний засіб у зв`язку з отриманням позитивного результату за базою даних Інтерполу щодо здійснення міжнародного розшуку автомобіля. Надалі позивач встановив, що транспортний засіб був викрадений у Словацькій Республіці та перебував у міжнародному розшуку, а надані продавцем автомобіля позивачу документи щодо його зняття з реєстрації є підробними.

Вважає, що митний орган був зобов`язаний перевірити факт не зняття транспортного засобу з реєстрації у Словацькій Республіці та не допустити його митне оформлення.

За таких обставин, просить стягнути солідарно з Київської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 378535 гривень 02 копійки збитків, заданих бездіяльністю Київської митниці Держмитслужби.

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У ст. 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Цивільне законодавство встановлює загальне правило, за яким відповідальність за завдання шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою та вина.

Відшкодування такої шкоди можливе, коли це передбачено відповідним законодавством, що визначає порядок і умови її відшкодування. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Частиною 1 ст. 246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Частиною 8 ст. 264 МК України визначено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Згідно з частинами 1-3 ст. 334 МК України митні органи вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митні органи, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов`язані надавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Відомості з офіційних документів, наданих для митного контролю та/або митного оформлення, не потребують додаткового підтвердження.

З відзивів на позовну заяву відповідачів вбачається, що за поданою позивачем митною декларацією АСУР не згенеровано обов`язкових форм митного контролю, тобто не виявлено ризиків.

Відповідно до частин 1, 6 ст. 377 МК України товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Товари, зазначені у частинах першій та п`ятій цієї статті, що були зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземних держав і ввозяться в Україну для вільного обігу, повинні бути зняті з обліку в цих органах.

Митне оформлення автомобіля марки «BMW X6», 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , та випуск його для вільного обігу було здійснено на підставі довідки про зняття транспортного засобу з обліку від 24 липня 2019 року Міністерства внутрішніх справ Словацької Республіки.

З відзивів на позов вбачається, що відповідно до чинного законодавства України у митного органу відсутні нормативно-правові підстави та відповідні програмно-інформаційні комплекси для перевірки фактів зняття транспортного засобу з обліку у реєстраційних органах іноземних держав.

Надані позивачем документи не містили ознак підробки та не викликали сумнівів у їх достовірності, тому доводи позивача щодо неналежної перевірки митним органом факту зняття з обліку транспортного засобу в Словацькій Республіці є необґрунтованими.

Під час здійснення митного оформлення на підcтаві наданої декларантом комерційної виписки від 24 липня 2019 року щодо продажу компанією Riaremex s.r.o ОСОБА_1 автомобіля за 38500 євро було встановлено, що власником автомобіля є позивач.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Вбачається, що матеріали справи не містять доказів протиправності дій або бездіяльності відповідачів, внаслідок яких ОСОБА_1 заподіяна шкода.

Позивач посилається на те, що обставини перебування автомобіля у міжнародному розшуку встановити самостійно він жодним чином не міг та покладався на добросовісного продавця.

Вважає, що митний орган був зобов`язаний перевірити факт не зняття транспортного засобу з реєстрації у Словацькій Республіці та не допустити його митне оформлення.

Разом з тим, законодавством України не передбачено обов`язку митного органу перевіряти правомочність власника, який продав товар та законність операції купівлі-продажу. Обставини перебування у міжнародному розшуку автомобіля позивача Київській митниці відомі не були. Перевірка зазначених обставин не відноситься до компетенції митниці, оскільки вона не є правоохоронним органом, та не передбачено право і обов`язок митного органу користуватися базою даних Інтерполу.

За таких обставин, наявність такої шкоди не породжує у відповідачів обов`язку з її компенсації, оскільки відсутні такі складові цивільно-правової відповідальності, як неправомірна поведінка відповідачів, внаслідок якої позивачу завдана майнова шкода.

Вбачається, що в результаті розгляду справи судом не встановлено протиправності дій або бездіяльності відповідачів (їх посадових осіб). Таким чином, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями та рішеннями відповідачів та збитками, які поніс позивач.

За таких обставин, відсутні підстави для покладення на відповідачів відповідальності за завдану позивачу майнову шкоду у вигляді сплати митних платежів.

З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 23, 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України, статтями 246, 257, 264, 266, 318, 334, 377 МК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Київської митниці Держмитслужби (м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 8-А), Державної митної служби України (м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г), Державної казначейської служби України (м. Київ, вул. Бастіонна, 6), третя особа: Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві (м. Київ, вул. Арсенальна, 9/11) про стягнення коштів.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: