ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року

м. Харків

справа № 638/6389/19

провадження № 22-ц/818/2064/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, особи чиї дії оскаржуються: Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни за апеляційною скаргою Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2023 року, у складі судді Семіряд І.В.,-

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни, в якій просив: визнати неправомірними постанови державного виконавця про накладення арешту на рахунки, які відкриті у АТ КБ «ПриватБанк», зобов`язати скасувати постанови про арешт коштів боржника. Визнати протиправними дії АТ КБ «ПриватБанк» та постановити окрему ухвалу стосовно банківської установи.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2023 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задоволено частково. Визнано неправомірним дії (бездіяльність) Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не скасування арешту з коштів боржника ОСОБА_1 . Зобов`язано державного виконавця або іншу посадову особу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з пенсійних та соціальних коштів боржника ОСОБА_1 . Зобов`язано державного виконавця або іншу посадову особу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомити суд, стягувача та боржника про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання. В задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі Шевченківський ВДВС в м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою в задоволенні скарги відмовити.

Посилаються на необґрунтованість ухвали суду, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи. Зазначає, що 19.04.2023 року до відділу надійшла заява стягувача про відкриття виконавчих проваджень по справі №638/6389/19. В цей же день державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП№71609523, 71609639, 71609732. 20.04.2023 року, копію постанови направлено боржнику рекомендованою кореспонденцією. 21.04.2024 року державним виконавцем винесено постанову про арешт грошових коштів боржника в межах суми боргу за виконавчими провадженнями, копія постанови надіслана до АТ КБ «ПриватБанк». Зазначає, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Вказують, що несвоєчасно отримали скаргу, тому були позбавлені можливості підготувати та надати заперечення на скаргу. Крім того, зазначають, що скаржником порушені вимоги чинного законодавства, оскільки скарга подана з пропуском строків на звернення, отже підлягає залишенню без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 було повідомлено державного виконавця та надано підтвердження (довідки банку), що рахунки, на які накладено арешт, є цільовими, а саме пенсійний та соціальний. Шевченківський ВДВС отримав зазначену заяву боржника та довідки банку, про що свідчить вхідний штамп відділу. Окрім того, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі у разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження»). Тому дії державного виконавця є неправомірними.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 зазначав, що Шевченківським ВДВС відкриті виконавчі провадження №71609523, №71609639, 71609732, №63143740. У травні 2023 року ОСОБА_1 дізнався про відкриті виконавчі провадження, після того як його рахунок, який відкрито в АТ КБ «ПриватБанк» було заблоковано. На рахунок здійснюються тільки соціальні виплати за державною програмою «еПідтримка». Після того, як дізнався про арешт соціального та пенсійного рахунків, звернувся до державного виконавця із письмовою заявою про зняття арешту з рахунків, 14.06.2023 року повторно направив таку ж заяву. 21.06.2023 року від Шевченківського ВДВС отримав відповідь, де зазначено, що банк, який виконує постанову про арешт коштів боржника зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, саме банк повинен повідомити виконавця про статус рахунку. ОСОБА_1 вважав дії та бездіяльність державного виконавця протиправними.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи наступне.

Дзержинським районним судом м. Харкова 07.03.2023 року видано виконавчий лист на виконання постанови Полтавського апеляційного суду у справі №638/6389/19. Стягувачем у виконавчому листі вказано: стягувач ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_1 .

З наданих ОСОБА_1 копій постанов вбачається, що 19.04.2023 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС відкрито три виконавчі провадження за №71609523, №№71609639, №71609732.

В межах зазначених виконавчих проваджень державним виконавцем Шевченківського ВДВС прийнято постанови від 21.04.2023 року про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1

ОСОБА_1 надано довідку АТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається, що він має в АТ КБ «ПриватБанк» картку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), на яку отримує пенсійні виплати, також на картку може буди зарахована будь- яка виплата.

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_1 має картку НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), на яку отримує виплати. Призначення для зарахування коштів одноразова допомога за програмою «єПідтримка».

31.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Шевченківського ВДВС про скасування постанов про арешт коштів, при цьому заявником (боржником) було надано копії вищезазначених довідок АТ КБ «ПриватБанк», які містять інформацію про цільове надходження коштів.

16.06.2023 року за №63263 ОСОБА_1 начальником відділу Шевченківського ВДВС надано відповідь, з якої вбачається, що постанова про арешт коштів боржника винесена у рамках діючого законодавства, якщо і було місце порушення прав та законних інтересів боржника, то саме з боку АТ КБ «ПриватБанк».

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання.

Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів законом покладено на державну виконавчу службу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) закріплені у Законі України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Частиною 2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Згідно із ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Як встановлено судом, постановою виконавця накладено арешт на грошові кошти скаржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання неправомірною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адже відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону України підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець після отримання листа боржника не виконав вимоги статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Виконавець зобов`язаний був зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону N 1404-VIII). Також виконавець міг самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Посилання апелянта про те, що на час постановлений оскарженої ухвали набув чинності (06.05.2023) закон, яким внесені зміни до законодавства про виконання судових рішень (Закон № 3048-ІХ). Зокрема, ним визначено, що на період війни фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами ДВС, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму у розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує 2 мінімальних розмірів заробітної плати. Тобто, на суму 13 400 грн.

Колегія суддів дослідивши вищевказані посилання апелянта, встановила, що вона роз`яснює порядок та можливість користування коштами розмішеними на рахунках без спеціального статусу, однак в скарзі, яку подав ОСОБА_1 , він просив скасувати арешт накладений державним виконавцем Шевченківського ВДВС в рамках виконавчих проваджень №71609523, №№71609639, №71609732, на пенсійний та соціальнийрахунки боржника всупереч діючим нормам.

Колегія суддів вважає, що з отриманої інформації про правову природу коштів на рахунку із наданням відповідних документів на підтвердження їх статусу державний виконавець допустив бездіяльність щодо незняття арешту. А тому в цій частині суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправною бездіяльність державного виконавця.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо посилання представника Шевченківського ВДВС, що боржником подана скарга поза межами строку на звернення, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Строки для звернення зі скаргою врегульовано нормою ст. 449 ЦПК України. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 дізнався про порушення його прав, у травні 2023року з мобільного додатку «Приват 24», коли отримав повідомлення про блокування його банківських карток.

Для врегулювання спору ОСОБА_1 застосовано заходи досудового врегулювання, а саме: він звертався до Шевченківського ВДВС у м.Харкові 31.05.2023 року та 13.06.2023 року із проханням зняти арешт з рахунків, накладення арешту на які заборонено законом, до скарг були долучені довідки з Банку із зазначенням типу рахунку. На звернення від 13.06.2023 року не було надано відповіді ВДВС, оскільки дане звернення повернулось на адресу скаржника не отриманим 01.07.2023 року.

Бездіяльність виконавця триває до теперішнього часу.

Тому підстав вважати, що скаржником пропущений строк на звернення до суду, не вбачається.

Посилання Шевченківського ВДВС, що вони не отримували вчасно копію скарги тому не мали можливість подати заперечення, спростовується матеріалами справи, оскільки на а.с. 32 знаходиться зворотне повідомлення про отримання 17.07.2023 року (посадова особа - Корнієнко) копії скарги із додатками та ухвали суду першої інстанції.

Також колегія суду не може погодитись з запереченням апелянта, що вони не були повідомлені про розгляд справи на 11.08.2023 року, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ВДВС була викликана 08.08.2023 року судовим повідомленням( тобто завчасно), 09.08.2023 року представником ВДВС було подано заяву, з якої вбачається, що ВДВС були обізнані про призначення розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду в частині задоволених вимог постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права та підлягає залишенню без змін.

Ухвала суду в частині відмови у задоволенні скарги не оскаржується і судом апеляційної інстанції не переглядається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2023 року в частині задоволених вимог - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 22 листопада 2023 року.