УХВАЛА

22 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 761/26678/22

провадження № 61-16237ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінема-Центр» про скасування наказу про призупинення трудового договору та зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2022 року звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінема-Центр» (далі - ТОВ Сінема-Центр»), у якому просила суд скасувати пункт 54 додатку № 2 до наказу від 24 березня 2022 року № 45-к, виданого ТОВ «Сінема-Центр» в частині застосування його до позивача, зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за березень 2022 року у сумі 10 731, 78 грн та заробітну плату з квітня 2022 року по листопад 2022 року включно у сумі 103 600 грн.

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 20 березня 2023 року, яке залишив без змін Київський апеляційний суд постановою від 20 вересня 2023 року, відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

21 вересня 2023 року адвокат Панченко О. О., яка діє в інтересах ТОВ «Сінема-Центр», подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сінема-Центр» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подала відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просила відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки представник відповідача не заявила вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у судовому засіданні

Київський апеляційний суд додатковою постановою від 01 листопада 2023 року задовольнив частково заяву адвоката Панченко О. О., яка діє в інтересах ТОВ «Сінема-Центр», ухвалив додаткове рішення. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сінема-Центр» витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. У задоволенні заяви в іншій частині відмовив.

Верховний Суд ухвалою від 25 жовтня 2023 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року.

14 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Предметом позову у цій справі є вимоги про скасування наказу про призупинення трудового договору та зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату. Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2023 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 250 = 671 000 грн), справа є незначної складності, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес, оскільки результати розгляду цієї скарги вплинуть не тільки на права заявника, а й на права понад півмільйона осіб, які є отримувачами гарантованої державою безоплатної професійної правничої допомоги, як пільгові категорії населення.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «в» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі потребує належних, фундаментальних обґрунтувань.

З врахуванням наведених доводів, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у справі незначної складності, яка визнана судом малозначною, а отже, не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі потрібно відмовити.

За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінема-Центр» про скасування наказу про призупинення трудового договору та зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров