Справа № 303/2479/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2023 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Монич В.О., дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 , інтереси якої представляє ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання майна особистою приватною власністю.

До Мукачівського міськрайонного суду надійшла заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь які дії ОСОБА_3 та іншим особам, щодо будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовує тим, що позивач звернулась до Мукачівського міськрайонного суду із позовом про визнання вищезазначеного будинку особистою приватною власністю, отже у ОСОБА_1 є всі підстави вважати, що ОСОБА_3 почала вчиняти всі дії, щоб унеможливити його доступ до спільного будинку. Крім того, за заявою ОСОБА_7 його було знято з місця реєстрації (місця проживання) з адреси: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

У відповідності до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Відповідно до ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку зі вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обранням належного заходу забезпечення позову, передбаченого процесуальним законом, дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи або осіб, що не є учасниками справи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу або іншим особам вчиняти певні дії.

Постановляючи ухвалу про заборону відповідачу або іншим особам вчиняти певні дії, суд повинен точно визначити, які саме дії (чітко визначені) забороняється вчиняти, тобто не будь-які дії щодо предмета спору (схожий правовий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.11.2019 у справі № 916/1936/19, від 15.11.2019 у справі № 916/1937/19, від 19.05.2021 у справі № 910/19775/20).

Натомість, заявником не вказано чітко які саме дії забороняється вчиняти ОСОБА_3 та іншим особам щодо будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

З огляду на наведене, у заяві ОСОБА_1 не конкретизовано який захід забезпечення позову належить застосувати, тому суд не вбачає законних підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий В.О. Монич