Справа № 753/5282/22
Головуючий у суді першої інстанції: Мицик Ю.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Чернюшка Івана Григоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Мицик Ю.С., у справі №753/5282/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування жилим приміщенням,-

УСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування жилим приміщенням. Зазначала, що вона та відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , в рівних частках по 1/4 кожний. Між співвласниками квартири виникають непорозуміння та відсутня домовленість щодо сплати комунальних послуг. Весь тягар по сплаті комунальних послуг лежить на ній, внаслідок чого утворилася заборгованість у великому розмірі. Оскільки співвласники квартири відмовляються в рівних частках сплатити заборгованість та добровільно визначити порядок користування квартирою, вона змушена звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав. З урахуванням викладеного, позивачка ОСОБА_2 просила встановити наступний порядок користування спільною квартирою АДРЕСА_1 , відповідно до якого виділити у користування ОСОБА_2 кімнату площею 14,8 кв.м. з лоджею площею 1,95 кв.м., що відповідає кімнаті №1 згідно технічного паспорту, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виділити кімнату площею 17,0 кв.м., що відповідає кімнаті № 3 згідно технічного паспорту, а ОСОБА_1 - кімнату площею 9,9 кв.м. з лоджею площею 1,95 кв.м., що відповідає кімнаті № 2 згідно технічного паспорту, залишивши у спільному користуванні приміщення кухні площею 8,5 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв. м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м, коридор площею 12,3 кв. м., вбудовану шафу площею 1,2.кв.м.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 червня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши в користування: ОСОБА_2 кімнату площею 9.9 кв.м. з лоджею 1,95 кв.м., що відповідає кімнаті 2 згідно технічного паспорту квартири, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 кімнату площею 17.0 кв.м., що відповідає кімнаті 3 згідно технічного паспорту квартири, ОСОБА_1 кімнату площею 14,8 кв.м. з лоджею 1,95 кв.м., що відповідає кімнаті 1 згідно технічного паспорту квартири, залишивши у спільному користуванні приміщення кухні, коридору, ванної кімнати, вбиральні та вбудованої шафи.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн., тобто по 330,80 грн. з кожного.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, адвокат Чернюшок І.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що судом першої інстанції ні його, ні ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи, чим порушено права останньої як учасника справи. Також, судом не взято до уваги той факт, що відповідач ОСОБА_3 знаходився в тяжкому стані, переніс інсульт, а тому не міг вчасно подати до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_2 . Суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення відповідача ОСОБА_3 , який прикутий до ліжка та після захворювання понад вісім років проживає в кімнаті площею 9.9 кв.м., що відповідає кімнаті 2 згідно технічного паспорту квартири. Перевага зазначеної кімнати для ОСОБА_3 полягає в тому, що вона має лоджію розміром 1,95 кв.м., що є важливим для відповідача як хворої, лежачої людини. Також, зазначає, що ОСОБА_1 та її родина (чоловік та двоє дітей) вже тривалий час користується кімнатою площею 17.0 кв.м., що відповідає кімнаті 3 згідно технічного паспорту квартири. За час проживання в цій кімнаті ОСОБА_1 здійснила суттєві зміни в її облаштуванні (замінила вікно, двері, засоби опалення та інші суттєві покращення в приміщенні). Ухваливши оскаржуване рішення, суд першої інстанції ускладнив і без того складні умови проживання відповідачів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Чернюшок І.Г. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 , та її представник адвокат Константинов О.Г., ОСОБА_4. проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , в рівних частках по 1/4 кожний (а.с. 11).

Відповідно до технічного паспорту спірна квартира складається з трьох кімнат, загальною площею 71,2 кв.м., жилою площею 41,7кв.м.: перша кімната площею 14,8 кв.м з лоджею площею 1,95 кв.м., друга кімната площею 9,9 кв.м з лоджею площею 1,95 кв.м., третя кімната площею 17,0 кв.м. В квартирі наявна кухня, коридор, ванна кімната, вбиральня, вбудована шафа. Отже, на кожного співвласника спірної квартири припадає по 10,43 кв.м. жилої площі (а.с. 24-27).

У позасудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку користування спірною квартирою.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та враховуючи розмір часток співвласників, розмір житлової площі, яка припадає на кожного співвласника, стать співвласників квартири, їх стан здоров`я, суд вважав можливим встановити наступний порядок користування квартирою: ОСОБА_2 виділити кімнату площею 9.9 кв.м. з лоджею 1,95 кв.м., що відповідає кімнаті 2 згідно технічного паспорту квартири, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 кімнату площею 17.0 кв.м., що відповідає кімнаті 3 згідно технічного паспорту квартири, ОСОБА_1 кімнату площею 14,8 кв.м. з лоджею 1,95 кв.м., що відповідає кімнаті 1 згідно технічного паспорту квартири, залишивши у спільному користуванні приміщення кухні, коридору, ванної кімнати, вбиральні та вбудованої шафи. Ухвалюючи рішення, суд вважав, що саме такий варіант порядку користування квартирою буде найбільш враховувати інтереси членів сім`ї сторін, які мають право користуватись житлом.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до змісту ст. ст. 12, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 , перебуває у спільній частковій власності сторін та є неподільною.

Ініціюючи в судовому порядку необхідність визначення порядку користування спільною частковою власності з відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , позивачка ОСОБА_2 посилалася на наявний спір щодо порядку володіння та користування вказаною квартирою. Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для визначення порядку користування квартирою у судовому порядку, оскільки це відповідає праву співвласників відповідно до діючого законодавства.

За запропонованим позивачем варіантом порядку користування спірною квартирою, площа кімнати 9,9 кв.м., що просила виділити позивач відповідачці ОСОБА_1 буде меншою, відповідно до того розміру, яка припадає на її частку у праві власності. При цьому суд врахував, що ОСОБА_1 має двох дітей віком 14 та 23 роки, які проживають разом із нею. Відтак, судом при визначенні порядку користування квартирою АДРЕСА_1 суд врахував інтереси ОСОБА_1 і неповнолітнього ОСОБА_1 , 2008 року народження. Саме тому суд позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив не повністю, а частково.

Також, судом враховано, що відповідач ОСОБА_3 має ряд захворювань, в тому числі, переніс гострий мозковий інсульт, у зв`язку з чим потребує стороннього догляду та піклування на час реабілітації.

Відповідач ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції вказав, що доглядає за батьком, а тому погодився з варіантом порядку користування спірною квартирою, встановленим судом першої інстанції, зокрема, в частині виділення йому разом з ОСОБА_3 , кімнати площею 17.0 кв.м., що відповідає кімнаті 3 згідно технічного паспорту квартири.

За таких обставин, враховуючи розмір часток співвласників, розмір житлової площі, яка припадає на кожного співвласника, стать співвласників квартири, їх стан здоров`я, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про можливість встановити наступний порядок користування квартирою: ОСОБА_2 виділити кімнату площею 9.9 кв.м. з лоджею 1,95 кв.м., що відповідає кімнаті 2 згідно технічного паспорту квартири, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 кімнату площею 17.0 кв.м., що відповідає кімнаті 3 згідно технічного паспорту квартири, ОСОБА_1 кімнату площею 14,8 кв.м. з лоджею 1,95 кв.м., що відповідає кімнаті 1 згідно технічного паспорту квартири, залишивши у спільному користуванні приміщення кухні, коридору, ванної кімнати, вбиральні та вбудованої шафи.

Саме такий варіант порядку користування квартирою буде найбільш враховувати інтереси членів сім`ї сторін, які мають право користуватись житлом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам заявника належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе судове рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Чернюшка Івана Григоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді