КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №644/7991/21
Провадження № 2/552/2783/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2023 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Шаповал Т.В.,

при секретарі Мацієвській Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в приміщенні суду цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , про поділ особистого рахунку, третя особа: КП «Жилкомсервіс»,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 26.08.2021 року звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про поділ особистого рахунку.

Вказувала, що згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі №644/3006/17 від 15.03.2018 року, визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 об`єкт незавершеного будівництва, що складається з одноповерхового будинку літ. Ж.-1 з мансардою літ. Ж, яка є часткою житлового будинку літ. Ж-1, гаражу літ.Н, сараю літ.О, теплиці літ. И, що розташований на земельній ділянці площею 555 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , в рівних частках.

Згідно договору про поділ спільного майна подружжя та користування майном 27.11.2020 року, у володінні та користуванні ОСОБА_2 знаходиться також: житловий будинок літ.А-1 з прибудовами загальною площею 37,0 кв.м. житловою площею 18,2 кв.м. та приміщення №1-:-8 першого поверху житлового будинку літ.Ж, загальною площею 63,3 кв.м.,та житловою площею 27.0 кв.м., у володінні та користуванні ОСОБА_1 також знаходиться : приміщення №9-:13, І мансардного поверху житлового будинку літ. Ж-1 загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м..

Посилалась на те, що на даний час особовий рахунок є спільним та відкритий на відповідача ОСОБА_2 , зараз у відповідача існує велика заборгованість за сплату комунальних послуг, вона у даному будинку не проживає, проте домовитись з відповідачем, щодо добровільного поділу особового рахунку не виходить.

Просила суд розділити особовий рахунок квартири будинку АДРЕСА_2 , на два окремих особових рахунка у відповідності до частки кожного співвласника будинку.

Закріпити один особовий рахунок на загальну площу 66,8 кв.м., житлова площа 40,3 кв.м., приміщення №9-:13, І мансардного поверху житлового будинку літ.Ж за ОСОБА_1 , другий особовий рахунок на площу житлового будинку літ. А.-1 загальною площею 37кв.м., житлова площа 18,2 кв.м., та приміщення №1-:-8 першого поверху житлового будинку літ. Ж -1 загальною площею 63,6 кв.м., житлова площа 27.0 кв.м. залишити за відповідачем ОСОБА_2 .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.08.2021 року відкрито провадження у даній справі.

Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава.

Ухвалою Київського районного суду від 15 травня 2023 року справу прийнято до провадження та визначено розглядати а правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Третя особа КП «Жилкомсервіс» свого представника у судове засідання не направили, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 березня 2018 року справа №644/3006/17 Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 об`єкт незавершеного будівництва, що складається з одноповерхового житлового будинку літ. Ж-1 з мансардою літ. Жм, яка є часткою житлового будинку літ.Ж-1, гаражу літ. Н, сараю літ. О, теплиці літ. И, та що розташований на земельній ділянці площею 555 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , в рівних частках.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності подружжя на 1/2 частину об`єкту незавершеного будівництва, що складається з одноповерхового житлового будинку літ. Ж-1 з мансардою літ. Жм, яка є часткою житлового будинку літ.Ж-1, гаражу літ. Н, сараю літ. О, теплиці літ. И, та що розташований на земельній ділянці площею 555 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . /а.с.10-13/

Згідно договору про поділ спільного майна подружжя та користування майном від 27 листопада 2020 року встановлено, що після укладення даного договору у власність ОСОБА_2 переходять: приміщення №1-:-8 першого поверху житлового будинку літ. «Ж-1» загальною площею 63,6 кв.м. та житловою площею 27,0 кв.м., частина гаражу літ. «Н», частина сараю літ. «О» та частина огорожі №2,8,9.

Після укладення даного договору у власність ОСОБА_1 переходять: приміщення №9-:-13, І мансардного поверху житлового будинку літ. «Ж-1» загальною площею 6,8 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м., частина гаражу літ. «Н»,1/2 частина сараю літ. «О» та частина огорожі №2,8,9./а.с.22-23/

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні права власності власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав.

Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

У відповідності зі ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572 передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати.

Правовідносини з обслуговування будинку й прибудинкової території, постачання електричної та теплової енергії, водопостачання і водовідведення тощо регулюються відповідними нормативно-правовими актами і здійснюються виключно на договірних підставах.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Також, нормою п.2 ч.2 ст. 8 того ж Закону визначено обов`язок виконавця готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Із норми ч.4 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» слідує, що з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця надання послуг своєчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з пунктом 10 мешканці квартири, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг.

У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар).

Як слідує з п.13 Правил, спори, що виникають під час користування приміщеннями житлових будинків, розв`язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку.

Таким чином, на законодавчому рівні визначено порядок та послідовність дій мешканців квартири у випадку відсутності між ними згоди щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг.

Отже, виходячи з вищезазначених норм, співвласники спірної квартири можуть в добровільному порядку домовитись про порядок участі кожного з них в утриманні квартири та сплати житлово-комунальних послуг, при цьому укладається один договір на надання житлово-комунальних послуг з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів) про що робиться відмітка в договорі. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та у разі коли між співвласниками квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата між ними розподіляється відповідно до п.10 вищезазначених Правил.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Крім того, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач в позасудовому порядку зверталась до комунальних підприємств, з вимогою про поділ особових рахунків з оплати послуг та про укладення з нею окремого договору. Також не долучені докази відмови комунальних підприємств у поділі особових рахунків.

Із повідомлення КП «Жилкомсервіс» від 15.06.2023 №1464/2/0705 вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 в господарському віданні КП «Жилкомсервіс» не перебуває, договірні відносини відсутні./а.с.87/

Окрім того, із вимоги позивача не конкретизовані, адже не зрозуміло, які саме особові рахунки вона просить поділити.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що особові рахунки відкриті на ім`я відповідача.

Отже, позивач у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження викладений у позовній обставин.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 258,259,263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ особистого рахунку відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ;

третя особа КП «Жилкомсервіс», місцезнаходження: м. Харків, вул. Конторська,35, .

Повний текст рішення виготовлено 23 листопада 2023 року.

Головуючий Т.В.Шаповал