Справа № 352/1905/23
Провадження № 2-др/352/8/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ
Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді Олійника М. Ю.
секретаря судового засідання Кукули О. С.
розглянувши заяву представника позивача Малетина Андрія Ярославовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 352/1905/23 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, без самостійних вимог на стороні відповідача - поліцейського Тиніва Ігоря Богдановича, про стягнення моральної шкоди та витрат на юридичну допомогу, внаслідок незаконних дій поліцейського,
Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2023 року позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, без самостійних вимог на стороні відповідача - поліцейського Тиніва Ігоря Богдановича, про стягнення моральної шкоди та витрат на юридичну допомогу, внаслідок незаконних дій поліцейського, був задоволений частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 витрати за надання йому юридичної допомоги в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В ході розгляду справи представник позивача Матлетин А.Я. зазначив, що докази на підтвердження понесених позивачем витрат будуть надані після ухвалення рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В межах п`ятиденного строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представник позивача Малетин А.Я. подав клопотання про розподіл судових витрат, а саме; просив стягнути з відповідачів на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 3 ст. 270 КПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За правилами ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що затрати на правову допомогу повинні буди документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Рішенням Конституційного Суду України №23-рп/2009 від 30.09.2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення, тощо. Вибір форми та суб`єктів надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання професійної правничої допомоги №10/08/23 від 10 серпня 2023 року, укладену між ОСОБА_2 та адвокатом Малетиним А.Я. Предмет договору - надання професійної правничої допомоги у справі щодо стягнення шкоди через незаконні дії поліцейських (а.с. 81).

Відповідно до акту про надання професійної правничої допомоги від 12 листопада 2023 року, адвокат Малетин А.Я. надав ОСОБА_2 такі види правничої допомоги: підготовка позову - 3000 грн, участь в судових засіданнях - 2000 грн., разом: 5000 грн. (а.с. 80).

Дослідивши надані стороною позивача документи на підтвердження оплати професійних послуг адвоката, суд дійшов висновку, що такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами.

20 листопада 2023 року від відповідача Державної казначейської служби України надійшло заперечення стосовно заяви про ухвалення додаткового рішення, в яких представник відповідача вказала, що судові витрати підлягають стягненню саме з суб`єкта, у зв`язку з протиправними діями якого подано позов, тому просила відмовити у стягненні судових витрат саме з Державної казначейської служби України.

При цьому відповідачами неспівмірності витрат не доведено.

Водночас ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково (на 13,64 %), обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення 681,81 грн. витрат за надання правничої допомоги, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (5000 х 13,64 %).

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким чином, у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідні органи державної влади. Такими органами у даній справі є ГУНП в Івано-Франківській області та Державна казначейська служба України, а тому 681,81 грн. витрат за надання правничої допомоги слід стягнути саме з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 270 ЦПК України,

у х в а л и в:

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 681 (шістсот вісімдесят одну) грн 81 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, , адреса: вул. Ак. Сахарова, 15 , м. Івано-Франківськ, 76018.

Державна казначейська служба України, , адреса: вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601.

Суддя Максим ОЛІЙНИК