Справа № 309/2722/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 листопада 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів : Кондора Р.Ю., Кожух О.А.

з участю секретаря: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 18 квітня 2022 року у складі судді Піцура Я.Я., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», правонаступником якого є ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив :

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», правонаступником якого є ОСОБА_1 звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.07.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №014/1228/6/19339, згідно якого банк надав позичальнику кредит на суму 40 000 доларів США на строк до 30.06.2028 року під 13% річних. В забезпечення зобов`язань за даним кредитним договором було укладено договір іпотеки №014/1228/6/19339/1 від 03.07.2008 предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером :38:003:0029, площею 0,481 га та об`єкт незавершеного будівництва 63% готовності житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Також в забезпечення зобов`язань за даним кредитним договором було укладено договір поруки №014/1228/6/19339/2 згідно умов якого ОСОБА_3 поручився за виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором. 25.09.2020 року між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк» та ТОВ «Спектрум Ессетс» укладено договір про відступлення прав, на підставі якого позивач набув прав вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №014/1228/6/19339 від 03.07.2008 з усіма забезпечувальними договорами. Станом 25.09.2020 заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором становить: 38 026,54 доларів США заборгованості по кредиту та 50 884,50 доларів США заборгованості по відсоткам.

За вказаних обставин позивач просив солідарно стягнути з відповідачів на його користь частини заборгованості за кредитним договором у розмірі 800 000 грн. (заборгованості по тілу кредиту), що еквівалентно розмірі 28 319,88 доларів США.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 18 квітня 2022 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 , який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявленого позову і не дав їм належної правової оцінки та неправомірно відмовив у заявленому позові .

В ході апеляційного розгляду справи апелянт ОСОБА_1 подав суду письмову заяву про відмову від позову в частині вимог до ОСОБА_3 .

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року відмову ОСОБА_1 від позову у даній справі в частині вимог до ОСОБА_3 прийнято. Визнано нечинним рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 18 квітня 2022 року у даній справі в частині вимог до ОСОБА_3 . Закрито провадження у даній справі в частині вимог до ОСОБА_3 .

Апелянт ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Країло М.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом даного апеляційного розгляду є рішення суд першої інтенції в частині заявлених вимог до ОСОБА_2 .

Відмовляючи у заявленому позові до боржника ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності

З такими висновками погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 03.07.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №014/1228/6/19339, згідно якого банк надав позичальнику кредит на суму 40 000 доларів США на строк до 30.06.2028 року під 13% річних (Том 1, а.с.6-11).

Банк свої зобов`язання виконав належним чином та видав позичальнику кредит, що підтверджується валютним меморіальний ордером від 03.07.2008 року (Том 1, а.с.223) та випискою з рахунку ОСОБА_2 (Том 1, а.с.224).

В забезпечення зобов`язань за даним кредитним договором між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №014/1228/6/19339/1 від 03.07.2008 предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером :38:003:0029, площею 0,481 га та об`єкт незавершеного будівництва 63% готовності житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , копія якого долучена до позовної заяви (Том 1, а.с.17-20).

Також в забезпечення зобов`язань за даним кредитним договором між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №014/1228/6/19339/2 від 03.07.2008 згідно умов якого ОСОБА_3 поручився за виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором (Том 1, а.с.15, 16).

25.09.2020 року між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк» (Том 1, а.с.21-25), та ТОВ «Спектрум Ессетс» укладено договір про відступлення прав вимоги, на підставі якого позивач набув прав вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №014/1228/6/19339 від 03.07.2008 з усіма забезпечувальними договорами (Том 1, а.с.29-33).

Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 25.09.2020 заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором становить: 38 026,54 доларів США заборгованості по кредиту та 50 884,50 доларів США заборгованості по відсоткам (Том 1, а.с.13, 14).

Позивач, скориставшись своїм диспозитивним правом, у позовній заяві ставить питання про солідарне стягнення з відповідачів на його користь лише частини заборгованості за кредитним договором у розмірі 800 000 грн. (заборгованості по тілу кредиту), що еквівалентно розмірі 28 319,88 доларів США, а тому суд розглядає дану справу виключно в межах позовних вимог.

Судом першої інстанції було оглянуто матеріали цивільної справи №309/4556/15-ц, по якій Хустським районним судом було постановлено ухвалу від 30.10.2015 року про заміну стягувача за виконавчим написом, вчиненого приватним нотаріусом Ужгородського МНО №3977 від 07.12.2012 року з ПАТ «Ерсте Банк» на ПАТ «Фідобанк».

Зокрема, з матеріалів даної цивільної справи вбачається, що 07.12.2012 року приватним нотаріусом Ужгородського МНО Селехман А.О. було видано виконавчий напис №3977 відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться в АДРЕСА_1 готовністю 63% та земельну ділянку площею 0,0481 га, кадастровий номер :38:003:0029 за вказаною адресою, які належать ОСОБА_2 , і які на підставі договору іпотеки від 03.07.2018, передане в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/1228/6/19339 від 03.07.2008 ВАТ «Ерсте Банк». За рахунок коштів від реалізації предмета іпотеки запропоновано задовільнити вимоги ПАТ «Ерсте Банк» у розмірі 54 476,80 доларів США, що включає в себе: непогашену суму кредиту 39 550,90 доларів США; заборгованість по відсоткам 11 049,76 доларів США; пеня за прострочення відсотків 3404,59 доларів США; пеня за прострочення кредиту 471,55 доларів США.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) також викладено правову позицію про те, що після направлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості та, відповідно, припинення дії кредитного договору, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Однак, вчинення 07 грудня 2012 року приватним нотаріусом Селехман О.А. виконавчого напису, у якому зазначено, що строк платежу за зобов`язаннями настав 15 листопада 2011 року та звернуто стягнення на предмет іпотеки, свідчить про те, що кредитор скористався своїм правом на дострокове повне повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що потягло зміну строку виконання основного зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 року справа № 357/5125/16-ц.

З врахуванням наведеного, судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги твердження представника позивача про те, що вчинення виконавчого напису не змінює строку виконання основного зобов`язання, оскільки воно суперечить вище вказаному правовому висновку. Також судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги доводи позивача про те, що відповідний виконавчий напису не перебуває на виконанні і такий не реалізовано, оскільки таке жодним чином не впливає на висновок щодо зміни строку виконання основного зобов`язання внаслідок вчинення такого виконавчого напису.

Судом першої інстанції правильно встановлено, відповідач ОСОБА_2 неналежно виконує умови кредитного договору внаслідок чого виникла заборгованість за договором, а тому заявлені до нього вимоги є обґрунтованими, а право позивача, як нового кредитора, є порушеним.

Разом з тим відповідачем ОСОБА_2 подана заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Встановлено, що внаслідок невиконання боржником ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість. На підтвердження розміру такої заборгованості позивачем надано відповідний розрахунок, і правильність такого розрахунку відповідачем ОСОБА_2 не оспорюється. При цьому, у позовній заяві ставиться питання про стягнення лише частини заборгованості за кредитним договором у розмірі 800 000 грн. (заборгованості по тілу кредиту), що еквівалентно розмірі 28 319,88 доларів США, і не ставиться питання про стягнення заборгованості по відсоткам, про яку зазначено у вказаному розрахунку. Відтак, виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, судом розглянута дана справа виключно в межах заявлених позовних вимог, і не дається жодна оцінка щодо правомірності нарахованих позивачем відсотків, у тому числі й після зміни строку виконання зобов`язання.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вчинення 07 грудня 2012 року приватним нотаріусом Селехман О.А. виконавчого напису, у якому зазначено, що строк платежу за зобов`язаннями настав 15 листопада 2011 року, свідчить про те, що кредитор скористався своїм правом на дострокове повне повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що потягло зміну строку виконання основного зобов`язання.

З позовом до суду позивач звернувся у липні 2021 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що після вчинення виконавчого напису було здійснено одне погашення заборгованості 21.03.2016 року на суму 1524 грн. Однак, таке погашення боргу вчинено після спливу трирічного строку з моменту зміни кредитором строку виконання основного зобов`язання, тобто після спливу строку позовної давності, що не може свідчити про переривання строку позовної давності (ст. 264 ЦК України).

З врахуванням наведеного суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у заявлених вимогах до ОСОБА_2 у зв`язку з спливом строків позовної давності.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а тому не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 18 квітня 2022 року в частині вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 15 листопада 2023 року.

Головуючий :

Судді: