ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7302/23 Справа № 211/3427/21 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №211/3427/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Рукавіцин Ігор Анатолійович, про встановлення факту відсутності родинних відносин,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Щербина Юлія Олександрівна,

на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року,

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про встановлення факту відсутності родинних відносин між її сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначала, що вона є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також зазначала, що 10 червня 2016 року між її сином ОСОБА_4 та відповідачкою по справі ОСОБА_5 було укладено шлюб, в період якого ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дитина - ОСОБА_3 , про що було видано свідоцтво про народження дитини, батьками якої були вказані її син ОСОБА_4 та відповідачка по справі ОСОБА_2 .

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 листопада 2020 року у цивільній справі №211/5003/20 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано.

Зазначала, що якщо кровне споріднення між покійним ОСОБА_4 та малолітньою ОСОБА_6 не буде встановлено, то дитина покійного ОСОБА_4 не може успадковувати майно, разом із позивачкою по справі ОСОБА_1 .

Посилаючись на вимоги ст. 1216, 1217, 1258, 1261 ЦК України, а також на те, що після розірвання шлюбу її син неодноразово заводив розмови щодо сумнівів про його біологічне батьківство з дитиною ОСОБА_6 , збирався звернутися до суду з позовом про оспорювання батьківства, просила встановити факт відсутності родинних відносин між померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт відсутності родинних відносин між померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Щербина Ю.О., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки питання оспорення батьківства після смерті особи, яка записана батьком дитини врегульовано статтею 137 СК України, яка містить вичерпний перелік осіб та підстав для оспорення батьківства.

Також вказує, що судом першої інстанції не було враховано, що померлий ОСОБА_7 був записаний батьком дитини, яка народилась під час його шлюбу з відповідачкою по справі, він за життя не оспорював факт батьківства щодо дитини.

Щодо висновку суду про умисне ухилення відповідача від проведення судової генетичної експертизи, то в матеріалах справи містяться відомості, якими підтверджується перебування відповідача разом із дитиною за межами України під час призначення судом зазначеної експертизи, а також відсутні докази, що відповідач особисто отримала запрошення на експертизу.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Артеменко О.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діють в інтересах відповідача ОСОБА_2 , доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримали та просили її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які діють в інтересах позивачки ОСОБА_1 , просили апеляційну скаргу залишити без задоволення. рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Щербина Ю.О., підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка по справі ОСОБА_1 є матір`ю померлого ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. (а.с. 12)

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 09 березня 2021 року, актовий запис №419 відділу реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). ( а.с. 13 )

Крім цього судом встановлено, що за життя, 10 червня 2016 року, ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_12 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , актовий запис № 169 Дзержинського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. ( а.с. 14 )

Від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 мають малолітню доньку ОСОБА_3 , 2017 року народження. (а.с. 15)

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу у цивільній справі № 211/5003/20 від 05 листопада 2020 року за позовом покійного ОСОБА_4 шлюб було розірвано. (а.с. 73)

Задовольняючи позовні вимоги та встановлюючи факт відсутності родинних відносин між померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та малолітньою ОСОБА_3 суд першої інстанції зазначав, що в порядку ч.1, 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 та 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про народження дитини. Також суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не довела наявність поважних підстав, які перешкоджали їй з`явитись до експертної установи, якій було порушено проведення судової медичної генетичної експертизи, а тому дійшов висновку, що вона ухилилась від проведення експертизи, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції, оскільки їх суд дійшов із порушенням норм матеріального та процесуального права за наступних підстав.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, в тому числі ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушено. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України (стаття 1).

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Так, порядок визначення походження дитини регулює глава 12 СК України.

Визначення походження дитини, від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою визначено у статті 122 СК України.

Статтею 137 СК України визначено порядок оспорювання батьківства після смерті особи, яка записана батьком дитини, зокрема частиною третьою вказаної статті встановлено, що якщо через поважні причини особа не знала про те, що буде записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти.

З аналізу вказаної статті вбачається, що оспорення батьківства після смерті того, хто записаний батьком, можливе у разі: подання ним письмового заперечення свого батьківства до народження дитини; пред`явлення ним за життя позову до суду про виключення запису про нього як батька дитини; відсутності у нього, з поважних причин, інформації про запис батьком дитини.

Виходячи із загального правила про недопустимість оспорювання батьківства після смерті особи за інших обставин батьківство не може бути оспорено.

Встановлено, не заперечувалось сторонами та підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що дитина ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в період шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . (т.І, а.с. 14, 15)

Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . (т.І, а.с.15)

Встановлено та не заперечувалось сторонами, що за життя ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-яких заперечень щодо свого батьківства відносно дитини ОСОБА_3 не висловлював, з відповідним позовом про оспорювання батьківства не звертався.

Як роз`яснено в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (статті 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство.

Отже, чинне законодавство надає право спадкоємцям оспорювати батьківство спадкодавця лише за умови, якщо через поважні причини останній не знав за життя про те, що записаний батьком дитини, проте при розгляді даної справи законних підстав для оспорювання батьківства спадкодавця не встановлено, а згідно обставин справи ОСОБА_4 та дитина ОСОБА_3 є батьком і донькою.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі №639/8165/16-ц (провадження № 61-31332св18).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, належним чином не оцінивши письмові докази, поданими сторонами, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, адже у позивачки ОСОБА_1 в розумінні статті 137 СК України відсутнє право на пред`явлення даного позову, оскільки доказів оспорювання ОСОБА_4 за життя, а саме майже протягом 3 років 8 місяців свого батьківства, матеріали справи не містять, а без встановлення цього факту доведення спадкоємцем відсутності кровного споріднення з малолітньою ОСОБА_6 є неможливим.

При цьому, посилання позивача на іншу природу позову, а саме щодо встановлення факту відсутності родинних відносин між померлим та дитиною не ґрунтується на вимогах закону.

У зв`язку з цим, призначення судом першої інстанції судово-медичної генетичної експертизи, а також висновки в цій частині щодо ухилення відповідача від її проведення не мають правового значення для правильного вирішення спору.

На зазначене суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушенням норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції оскаржуване судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Також, відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в сумі 1 089,60 гривень. (т. ІІ а.с. 6, 25 зворот)

З урахуванням задоволення вимог апеляційної скарги відповідача з позивача на користь відповідача у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягає стягненню 1 089 гривень.

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Щербина Юлія Олександрівна, задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Рукавіцин Ігор Анатолійович, про встановлення факту відсутності родинних відносин відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 089 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 22 листопада 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста