РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Теперик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області 04 вересня 2023 року з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат звернувся представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

В судове засідання представник позивача не з?явився, однак подав письмове клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банку відсутні, не заперечив проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення судом.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача визнали частково, а саме тіло кредиту у сумі 44629, 12 грн., просив суд задоволити позовні вимоги в частині заборгованості, а саме тіла кредиту, розстрочити виконання рішення суду щомісячними платежами в рівних частинах строком на дванадцять місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача та представника відповідача, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву №б/н від 31 серпня 2011 року.

До заяви позивачем додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг з тарифами.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі договір), що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобовязань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобовязанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобовязанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Запропоновані банком умови публічного договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Аналіз положень ст.ст.633, 634 ЦК України дає підстави для висновку, що споживач послуг банку (особа, яка підписує Анкету-заяву) приєднується до тих умов, з якими ця особа ознайомлена.

Аналіз положень ст.ст.549, 551,1048,1049,1050,1056-1 ЦК України дають підстави для висновку, що у разі укладення договору кредитного договору, проценти за користування кредитом та неустойка може встановлюватись законом та договором.

Як зазначено у позовній заяві, у звязку з зазначеним порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 17 липня 2023 року має заборгованість у розмірі 48291,68 грн. з яких: 44629,12 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3662,56 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

У Анкеті-заяві позичальника процентна ставка за користування кредитом, умови та порядок її зміни, порядок та умови збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобовязань, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобовязання у вигляді неустойки (пені, штрафів), не зазначені. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, крім розрахунку заборгованості за договором станом на 31 грудня 2020 року, посилається на Витяг з Тарифів Банку (надалі Витяг з Тарифів) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку як невідємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів, а також Витягом з Умов та правил, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: процентна ставка, права та обовязки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, умови, порядок нарахування та розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, дії банку при нарахуванні відсотків у випадку недостатності коштів та вичерпання кредитного ліміту.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, порядку та умов збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов?язань, сплати неустойки (пені, штрафів).

Відповідно до наданого до позовної заяви Витягу з Умов та правил, зміни до цих Умов і Правил надання банківських послуг вносяться Банком щомісяця в однобічному порядку у випадках, не заборонених законодавством України. Отже, умови надання послуг залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). При цьому, Тарифи, Умови та Правил надання послуг неодноразово змінювались з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з даним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, за відсутності у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, умов та порядку нарахування пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, умов та порядку збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобовязань, надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил, надані до позовної заяви, не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, встановлену у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобовязань, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобовязань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).

Доцільність застосування цих висновків при відсутності заперечень щодо умов відповідного договору зі сторони відповідача та навіть при заочному розгляді справи підтверджена у низці постанов Верховного Суду, у т.ч.: від 09 жовтня 2019 року в справі № 180/1801/16-ц; від 31 липня 2019 року в справі № 755/1907/16-ц; від 24 липня 2019 року в справі № 203/3169/16-ц; від 31 липня 2019 року в справі 755/13316/16-ц; від 13 листопада 2019 року в справі № 755/17260/16-ц; від 24 липня 2019 року в справі №755/20484/15-ц; 21 жовтня 2019 року в справі №576/439/18; від 22 серпня 2019 року в справі № 243/515/16-ц; від 16 жовтня 2019 року в справі № 180/1706/16-ц; від 11 вересня 2019 року в справі № 753/23698/15-ц; від 30 жовтня 2019 року в справі № 355/558/18; від 04 вересня 2019 року в справі №382/1131/18.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобовязання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач не предявив.

За таких обставин відсутні правові підстави для стягнення з відповідача наведених у позовній заяві та розрахунку заборгованості станом на 17 липня 2023 року заборгованості за простроченими відсотками, яку сторони в письмовому вигляді не обумовлювали.

Беручи до уваги заяву та виходячи з положень ст.ст.626, 628, 1046 ЦК України, суд встановив, що між сторонами по справі було укладено договір позики, за узгодженими умовами якого банк передав у власність відповідачу грошові кошти, а останній зобовязався повернути позикодавцеві таку ж їх суму. При цьому, укладений між сторонами кредитний договір від 31 серпня 2011 року у вигляді підписання відповідачем заяви, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи, що строк повернення отриманих грошових коштів сторонами у заяві не встановлено, зобовязання з їх повернення виникає у відповідача протягом строку, визначеного законом, з дня предявлення позивачем вимоги про це, тобто у даній справі - з дня предявлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, що свідчить про порушення прав позивача, відтак суд доходить висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобовязання виконати боржником обовязку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за тілом кредиту (за простроченим тілом кредиту) в розмірі 44629,12 грн.

Щодо відзиву на позовну заяву відповідача про розстрочення виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ч. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду щодо сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Як на підстави для розстрочення рішення суду представник відповідача адвокат Теперик О.В. посилається на те, що у звязку з початком війни в Україні відповідач втратив роботу, тривалий час перебував у центрі зайнятості, що підтверджується довідкою №01-40/789 від 17 липня 2023 року, виданою рівненською філією рівненського обласного центру зайнятості та тяжко захворів. За період з літа по осінь переніс важку операцію, тривалий час перебував на лікуванні та після чого отримав групу інвалідності, що підтверджується копією пенсійного досвідчення № НОМЕР_1 , виданого Пенсійним фондом України, серії ААМ № 581419. Кредитні кошти відповідач використовував виключно на лікування. У звязку з станом здоровя на даний час не може працевлаштуватися та вчасно погашати кредит. Крім того, представник відповідача зазначила, що відповідач є неодруженим, проживає разом з батьком пенсіонером та має інші боргові зобовязання перед іншими фінансовими установами, у звязку з чим просить суд розтермінувати суму заборгованості, а саме тіло кредиту в сумі 44629,1 грн. для сплати щомісячними платежами в рівних частинах строком на дванадцять місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Розстрочка виконання рішення суду надасть можливість стягувачу у нетривалий проміжок часу одержати виконання від боржника рішення суду без ускладнень, які можуть виникнути у разі погіршення фінансового становища боржника, що в свою чергу може призвести до ускладнення виконання рішення або ж до неможливості його виконання.

Відповідно до ч.5 ст.435ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги середньо - статистичні показники тривалості виконавчого провадження з виконання рішень суду, суд вважає, що розстрочення виконання судового рішення в межах строків, визначених ч.5 ст. 435 ЦПК України, тобто на 12 місяців, сприятиме дотриманню справедливого балансу між інтересами сторін, а тому клопотання представника відповідача адвоката Теперика О.В. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн. згідно платіжного доручення, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280, 354, 435 ЦПК України, ст.ст.526, 549, 551, 611, 612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь АТ КБ «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299, м.Київ, вул. Грушевського, буд.1Д заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 31 серпня 2011 року, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 44629,12 грн. станом на 17 липня 2023 року та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн.

Розстрочити виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 31 серпня 2011 року, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 44629,12 грн. строком на дванадцять місяців, шляхом сплати рівними платежами щомісяця.

В решті позовних вимог позивачу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: АТ КБ «Приватбанк», , рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299, м.Київ, вул. Грушевського, буд.1Д

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов