У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2023 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Якименко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», первісний стягувач ПАТ "Кредобанк", боржник ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулися до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів по справі за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник заявника мотивує заяву тим, що 14.03.2016 Деснянським районним судом м. Києва ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 13127,79грн та 1218,00грн судового збору. На виконання рішення суду видано виконавчі листи на суму основного боргу та судового збору, які були подані ПАТ «Кредобанк» на виконання до органів ДВС. 28.08.2017 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Кредобанк» було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитним договором, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №12258-OWNCASH від 04.03.2014 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.08.2021 замінено первісного стягувача ПАТ «Кредобанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» з примусового виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2016. Заявник зазначає, що станом на день постановлення ухвали про заміну стягувача їм не було відомо про стан виконавчих проваджень за виконавчими листами № 754/17670/15, а оригінали виконавчих листів отримано ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» від ПАТ «Кредобанк» в червні 2021 без постанов про повернення виконавчих документів стягувачу. Враховуючи викладене, а також те, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» отримавши оригінали виконавчих листів до отримання ухвали суду про заміну сторони стягувача, не мала можливості пред`явити виконавчі документи на примусове виконання до органів ДВС вважають це об`єктивною причиною для ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» пропуску строку пред`явлення цих виконавчих листів до виконання та просять поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів.

Представник заявника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника заявника.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2016, задоволено позов ПАТ «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зокрема, вказаним рішення суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованість за Кредитним договором №12258-OWNCASH від 04.03.2014 у розмірі 13127,79грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218,00грн.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2016 доповнено рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2016 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» витрати пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 988,80грн.

28.08.2017 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Кредобанк» було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитним договором, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №12258-OWNCASH від 04.03.2014. З додатку до договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитним договором вбачається, що право вимоги за кредитним договором №12258-OWNCASH від 04.03.2014 укладеним між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.08.2021, замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача - Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» у цивільній справі №754/17670/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно із матеріалів цивільної справи, 13.05.2016 Деснянським районним судом м.Києва було направлено ПАТ «Кредобанк» два оригінали виконавчих листів по справі за позовом ПАТ «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, визначено, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання до 26.03.2017.

Також з матеріалів справи вбачається, що виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» - завершені, а на виконавчих листах, доданих до матеріалів справи ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», наявна відмітка державного виконавця від 14.06.2017 з посиланням на п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження (повернення без виконання через відсутність майна боржника).

Статті 22, 23 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, яка діяла на момент даних правовідносин передбачали, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

05.10.2016 набрав чинності новий Закон України "Про виконавче провадження".

У розділі XIII Прикінцевих та перехідних положень згаданого закону, а саме п. 5, 6 передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в новій редакції), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Приймаючи до уваги вищенаведену норму закону строк пред`явлення виконавчого листа до виконання може бути поновлений лише у разі визнання судом поважними причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Суд при вирішенні, відповідно до ст. 433 ЦПК України, питання про поновлення строку повинен з`ясувати причини пропуску строку звернення виконавчого документа до виконання, та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами.

Зокрема поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197 цс 21) Велика Палата Верховного Суду висувала:

85. Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні як юридичному процесі в силу умов частини п`ятої статті 15 Закону про виконавче провадження, а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим статтею 55 ЦПК України, - в силу другої частини цієї статті.

86. Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом про виконавче провадження (абзац другий частини першої статті 40 цього Закону). Цим Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Однак заявник не надав суду підтвердження того, що постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження була визнана судом незаконною чи скасована у встановленому законом порядку, та виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця.

Відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду у справі №166/1472/18 від 23.10.2019, питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Крім того, відповідно до висновку Верховного Суду зробленого у Постанові по справі №2-461/09 від 02.06.2020, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Так, рішенням від 27.11.2008 у справі "Крутько проти України" (N 2), Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження (див. "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy) (no.1) (GC), no. 36813/97, п. 197 ЄСПЛ 2006). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. "ДжоржЕстіма проти Португалії" (EstimaJorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, ReportsofJudgmentsandDecisions 1998*II, п. 35, та "Сіка проти Словакії" (Sica v. Slovakia), N 2132/02, п. п. 24-27, 13 червня 2006 року).

В той же час, практика Європейського Суду з прав людини та Верховного Суду спирається на такі загально-правові категорії як "непорушність прав", "якість та точність закону", "стабільність та остаточність судових рішень", "законні очікування" тощо. Названі поняття можна узагальнити принципом правової (юридичної) визначеності, який відіграє надважливе значення у формуванні та функціонуванні системи права демократичної держави. Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах "Брумареску проти Румунії", "Стіл та інші проти Сполученого Королівства" та ін.).

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

До того ж суд зазначає, що боржник вправі очікувати на позитивні для нього наслідки у зв`язку з простроченням кредитора під час виконання зобов`язань, а кредитор має прикласти максимуму зусиль для реалізації свого права стягнення в межах визначених законом строків у відповідності до приписів законодавства.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України», якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Суд, вирішуючи питання про поновлення строку, має ухвалити обґрунтоване рішення щодо поважності причин пропуску строку.

Разом з тим, суд зауважує, що заявника ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" було замінено з первісного стягувача Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 02.08.2021, однак до суду щодо поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчих листів спромоглися подати заяву лише 01.05.2023 без належних та достатніх доказів щодо зволікання практично на два роки, та не наведено обґрунтованих аргументів тих обставин, що унеможливлювало вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

Причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа, зазначені представником ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія", не можуть бути прийняті судом як поважні, оскільки купуючи кредитний портфель, заявник мав усвідомлювати ризики, пов`язані, у тому числі, з пропуском строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Отже суд зазначає, що вказані заявником обставини для поновлення строку не є поважними, оскільки вони не пов`язані з об`єктивними, незалежними від стягувача обставинами, які б перешкоджали реалізувати своє право на пред`явлення виконавчого документа у визначений законом строк.

До того ж вказані заявником причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, суд не може визнати поважною, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» є юридичною особою, в структурі якого є юридичний відділ, в обов`язки якого входить необхідність перевірки до початку процедури відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги належності всіх документів для виконання рішення суду, зокрема оригінал виконавчого листа або належні та допустимі докази його втрати.

Крім того як установлено судом, що під час укладання договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитним договором 28.08.2017 виконавчі листи про стягнення на користь ПАТ «Кредобанк» з ОСОБА_1 вже були повернуті стягувачу (14.06.2017), а отже перешкод щодо встановлення такого факту ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» судом не встановлено, доказі належних та достатніх суду не надано.

У зв`язку з відсутність обґрунтованих підстав для задоволення заяви, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтею 433 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів - відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена та підписана 16 травня 2023 року.

Суддя В.В. Бабко