Номер провадження 2/756/4772/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.

секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.

за участю представника позивача - Степанова О.Л.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Селезньова Олена Марківна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондратенко Олена Володимирівна про визнання заповіту подружжя недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року представник позивача ОСОБА_3 адвокат Степанов О.Л. звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просив суд визнати недійсним заповіт, оформлений від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селезньовою Оленою Марківною 31 березня 2010 року, зареєстрований в реєстрі за № 124.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що оскаржуваний заповіт посвідчений приватним нотаріусом КМНО Селезньовою О.М. 31 березня 2010 року, згідно якого подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробили розпорядження: належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 , заповіли своїм донькам ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , в рівних частинах кожній.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване згідно із розпорядженням № 1087 від 19 березня 1998 року Державного комунального управління господарства Мінського району м. Києва, на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (в рівних долях).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки квартири АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_3 та діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 14 вересня 2023 року звернулася до приватного нотаріуса КМНО Кондратенко О.В. зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті її батька ОСОБА_5 .

Постановою приватного нотаріуса від 18 вересня 2023 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилось після смерті ОСОБА_5 , через наявність чинного заповіту подружжя.

Через неможливість оформлення спадщини, після смерті батька й чоловіка, оскільки в оскаржуваному заповіті невірно зазначено статус спільного майна, як спільного сумісного, проте згідно правоустановчих документів квартира належала на праві спільної часткової власності подружжю, позивач просить визнати недійсним заповіт.

Рух справи

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04 вересня 2023 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 25 вересня 2023 року відкрито загальне позовне провадження. Витребувано у приватного нотаріуса КМНО Кондратенко О.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання вимог ухвали суду 20 жовтня 2023 року від приватного нотаріуса надійшли копії матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_5 .

Від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на адресу суду 12 жовтня 2023 року надійшли заяви про визнання позовних вимог ОСОБА_3 та розгляд справи за їх відсутності.

Ухвалою суду занесеною до журналу судового засідання, 14 листопада 2023 року закрито підготовчий розгляд справи та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Степанов О.Л. позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав та мотивів викладених у позовній заяві. Зауважив, що між спадкоємцями не існує спору, через заповіт, який посвідчено подружжям, помилково зазначено, що квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Проте, спадкова квартира належала на праві спільної часткової власності подружжю, призвело до неможливості успадкування частки спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала та просила задовольнити. Пояснила, що спору між спадкоємцями немає. Невідповідність заповіту вимогам законодавства призвело до неможливості отримати свідоцтво на спадщину, тому просить задовольнити позов. Суд вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи

31 березня 2010 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на випадок своєї смерті зробили таке розпорядження: належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 , заповіли своїм донькам - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , в рівних частинах кожній. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селезньовою О.М., зареєстрований в реєстрі за №124 (а.с. 9).

За розпорядженням № 1087 від 19 березня 1998 року Державного комунального управління господарства Мінського району м. Києва, видано свідоцтво про право власності на житло, на квартиру АДРЕСА_1 , згідно якого квартира зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (в рівних долях) (а.с. 11).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 18438 (а.с. 10).

З дослідженої копії спадкової справи № 52/2023, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_5 , судом вставлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_3 , діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 55-79).

ОСОБА_4 звернулась 26 вересня 2023 року до нотаріуса ОСОБА_6 зі заявою, що вона не прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , з клопотанням про продовження строку для прийняття спадщини звертатися не буде. Не заперечує проти видачі свідоцтва про спадщину на дружину померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 79).

ОСОБА_2 14 вересня 2023 року звернулася до приватного нотаріуса КМНО Кондратенко О.В. зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратенко О.В. від 18 вересня 2023 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/4 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 76-77).

Між сторонами, як спадкоємцями, виник спір з приводу наявності правових підстав для визнання заповіту подружжя недійсним.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 57 СК, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

В період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року житлове приміщення, набуте внаслідок безоплатної передачі одному з подружжя із державного житлового фонду, у тому числі приватизації, визнавалось спільною сумісною власністю подружжя.

До 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року таке житлове приміщення належало до особистої приватної власності дружини або чоловіка, який використав своє право на безоплатне отримання частини державного житлового фонду. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі №335/10676/16-ц, яка згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З урахуванням інформації, що міститься в свідоцтві про право власності на житло квартира АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (в рівних долях), тобто суд приходить до переконання, що квартира належить на праві спільної часткової власності, а тому не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому не могла бути предметом спільного заповіту подружжя.

Згідно з частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статі 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

Суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (стаття 13 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на те, що на час посвідчення нотаріусом оспорюваного заповіту 31 березня 2010 року не дотримано вимоги діючого законодавства, щодо неможливості спільного посвідчення заповіту подружжя на майно, яке перебуває у спільній частковій власності, суд приходить до переконання що позивачем надано належні та допустимі докази в підтвердження заявлених позовних вимог, тому позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача просив не вирішувати питання про розподіл судових витрат згідно положення ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-5, 12, 13, 76-81, 83, 89, 90, 133, 141, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Селезньова Олена Марківна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондратенко Олена Володимирівна про визнання заповіту подружжя недійсним.

Визнати недійсним заповіт, оформлений від імені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вчинений 31 березня 2010 року і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селезньовою Оленою Марківною, зареєстрований в реєстрі за № 124.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 листопада 2023 року.

Суддя І.С. Шролик