Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/779/23

Провадження № 2/439/256/23

11 жовтня 2023 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчук Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачка: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення втрат коштів від інфляції, ухвалив таке рішення.

Позивач: ОСОБА_1 звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідачки: ОСОБА_2 , в яких просив суд стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 1 575 (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 92 копійки.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що 19 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про надання посередницьких послуг із пошуку покупця на продаж об`єкту нерухомого майна: земельну ділянку та житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, який зокрема здійснює рекламну діяльність. При цьому, умовами договору передбачено винагорода посереднику за надані послуги у розмірі одного відсотка від повної суми продажу нерухомого майна.

Позивач акцентує, що винагорода виплачується упродовж одного дня, після підписання договору купівлі-продажу. Однак відповідачка ОСОБА_2 своє зобов`язання порушила.

Позивач звертає увагу, що судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість із винагороди за надані посередницькі послуги, а також неустойку.

Позивач мотивує, що за час безпідставного невиконання зобов`язання відповідачкою, грошові кошти зазнали інфляційних втрат. Відтак необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 1 576 (одна тисяча п`ятсот сімдесят шість) гривень 51 копійка.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

10 травня 2023 року - відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

Позивач під час судового засідання позовні вимоги підтримав повністю. Наголосив, що відповідачка: ОСОБА_2 повинна сплатити на його користь інфляційні втрати, які заподіяні позивачеві унаслідок неналежного виконання зобов`язання. Відтак, просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідачки: адвокат Микитюк Степан Михайлович під час судового засідання проти задоволення позовних вимог заперечив повністю. Пояснив, що стягнення відповідних інфляційних втрат є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню. Відтак, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що 19 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про надання посередницьких послуг із пошуку покупця на продаж об`єкту нерухомого майна: земельну ділянку та житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Умовами договору передбачено винагорода посереднику, порядок та строки її оплати, відповідальність за невиконання цього зобов`язання у виді неустойки за кожен день прострочення. Така обставина встановлена судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, що з огляду на частиною 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не підлягає доказуванню.

Судовим рішенням: рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 05 квітня 2023 року (єдиний унікальний номер справи: 439/1031/22), зокрема ухвалено: стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 винагороду за надані посередницькі послуги у сумі п`ять тисяч дев`ятсот чотири гривні п`ятдесят п`ять копійок, неустойку у розмірі дві тисячі гривень, а всього сім тисяч дев`ятсот чотири гривні п`ятдесят п`ять копійок, що підтверджується наданою суду на дослідження копією судового рішення (а.с. 4-5).

Також суду надано на дослідження детальний розрахунок понесених інфляційних втрат (а.с. 39-40). Із розрахунку вбачається, що інфляційні втрати за період, починаючи із 24 лютого 2022 року по 01 квітня 2023 року становлять 1 575 (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 92 копійки.

На поштову адресу ОСОБА_2 22 квітня 2023 року ОСОБА_1 скеровано претензію, зокрема про необхідність сплати грошових коштів за інфляційні втрати у розмірі 1 575 (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 92 копійки, що підтверджується відповідною копією такого документа (а.с. 7).

Мотиви суду.

За нормативними правилами частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Виходячи зі змісту частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 2статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори й інші правочини.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Себто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Разом із цим, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. Нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачені законом, а не договором.

За змістом цієї норми закону, нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги. Отже, норма Цивільного кодексу України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором.

Нормою частини 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі сто один відсоток.

Як вбачається із доказів у справі, ОСОБА_1 здійснено нарахування індексу інфляції, що полягає у компенсації (плати) від боржника: ОСОБА_2 за користування утримуваними нею грошовими коштами, належними до сплати.

Розмір заборгованості згідно із розрахунком, який виконаний позивачем: ОСОБА_1 за період часу, починаючи зі 24 лютого 2022 року по 01 квітня 2023 року, за інфляційними втратами становлять 1 575 (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 92 копійки. Наданий позивачем розрахунок суд приймає до уваги, оскільки останній відповідає нормам закону та будь-яким чином не спростованих стороною відповідачки.

Суд приходить до переконання, що невиконання відповідачкою грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням. Відтак право на стягнення коштів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у позивача із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача понесені інфляційні втрати у розмірі 1 575 (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 92 копійки.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

За правилами частини 1-2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Ціна позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення втрат коштів від інфляції становить 1 575 (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 92 копійки.

Із доказів у справі вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 575 (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 93 копійки (а.с. 1).

Разом із цим, фактичний розмір судового збору за подання такого позову, зважаючи на норму пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», мав становити 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Фактично, позивач надмірно сплатив судовий збір у розмірі 502 (п`ятсот дві) гривні 33 копійки.

Водночас, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору між сторонами, суд, враховуючи задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , приходить до переконання щодо необхідності розподілу таких судових витрат з відповідача: ОСОБА_2 саме у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок, що відповідатиме вимогам Цивільного процесуального закону України.

Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Розподіл судових витрат, зокрема й судових витрат на професійну правничу допомогу, регламентується нормою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Нормою пункту 2 частини 2 цієї ж статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При цьому, у частині 8 вищевказаної статті зроблено застереження щодо розподілу таких витрат, а саме: розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однак, аналізуючи вимоги щодо строку подання наведених доказів, варто наголосити, що для справи, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, моментом спливу такого строку є:

-неподання доказів до моменту виходу суду до нарадчої кімнати;

-неподання таких доказів протягом п`яти днів із моменту ухвалення відповідного судового рішення за умови, що до моменту виходу суду до нарадчої кімнати зроблена відповідна заява.

Позивачем: ОСОБА_1 , разом із поданням позовної заяви, заявлено вимогу про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (двох тисяч) гривень 00 копійок.

Водночас, позивачем не додано будь-яких доказів на підтвердження понесених судових витрат із надання професійної правничої допомогу у досліджуваному цивільному провадженні. Позивачем не подано таких доказів до моменту виходу суду до нарадчої кімнати, а також, до моменту виходу суду до нарадчої кімнати, не зроблено заяву про надання відповідних доказів протягом п`яти днів із моменту ухвалення судового рішення по суті.

За таких обставин, суд не знаходить правових підстав задля розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами.

Керуючись статтями 10, 81, 89, 206, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 1 575 (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 92 копійки.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору за звернення до суду у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 13 жовтня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Б.М. Петейчук