Справа № 686/5377/23
Провадження № 2/686/2679/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Чевилюк З.А.,

за участі секретаря Непийвода А.В.

представника позивача ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра», Приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Пруняк Володимира Івановича, третя особа ОСОБА_2 про зняття заборони,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра», Приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Пруняк Володимира Івановича, третя особа ОСОБА_2 про зняття заборони.

Просила зняти заборону та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, реєстраційний номер обтяження 69037, щодо квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком Володимиром Івановичем на підставі договору іпотеки від 16 липня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком Володимиром Івановичем та зареєстрованого в реєстрі за №2692.

Наявність заборони на нерухоме майно, накладеної щодо квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки від 16 липня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №2692, укладеного в забезпечення виконання кредитного договору №, з огляду на відсутність у відповідача будь-яких претензій щодо невиконаних кредитних зобов`язань, свідчить про наявність перешкод у реалізації правомочностей власника майна, що стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала та наполягала на його задоволені. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що представляє ПАТ КБ «Надра», у письмовому відзиві повідомили суд про відсутність інформації щодо кредитного договору у формі договору-анкети на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № від 08.07.2014; просили відмовити у задоволені позову.Третя особа повідомлена про час та дату судового засідання належним чином, не направила представника та не надала пояснення по справі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню.

Позивач та третя особа ОСОБА_2 є співвласниками по 1/2 квартири АДРЕСА_1 .

08 липня 2004 року між відкритим акціонерним товариством Комерційним банком «Надра» та позивачем укладено кредитний договір у формі договору-анкети на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № НОМЕР_1 .

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором 16 липня 2004 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Пруняком Володимиром Івановичем та зареєстровано в реєстрі за №2962, за яким в іпотеку пердано квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного вище договору іпотеки приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження(заборона на нерухоме майно), реєстраційний номер обтяження 69037, щодо квартири АДРЕСА_1 .

Наявність заборони на нерухоме майно, накладеної щодо квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки від 16 липня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №2692, укладеного в забезпечення виконання кредитного договору №, з огляду на відсутність у відповідача будь-яких претензій щодо невиконаних кредитних зобов`язань, свідчить про наявність перешкод у реалізації правомочностей власника майна, що стало підставою звернення до суду.

Позивачем представлено квитанції на підтвердження погашення кредитної заборгованості. Відомості щодо наявності відкритих виконавчих проваджень про стягнення заборгованості з позивача суду не представлено.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому кредитор вправі обрати спосіб захисту, що наданий йому законом, на власний розсуд.

За змістом ст. 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Абзацом четвертим пункту 4 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що іпотека належить до обтяжень речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

При цьому відповідно до пункт 1 частини першої статті 2 цього ж Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Таким чином, заборона на відчуження нерухомого майна- об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_1 обмежує право власності позивача.

Зважаючи на викладене, з метою захисту права власності позивача, у відповідності до ст.41 Конституції України, ст.ст.321,391 ЦК України, суд вважає за можливе задоволити позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 19, 81, 82,141, 263,353 ЦПК України, ст.ст.16,321,391ЦК України,і З.У.Про виконавче провадження, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Зняти заборону та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, реєстраційний номер обтяження 69037, щодо квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком Володимиром Івановичем на підставі договору іпотеки від 16 липня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком Володимиром Івановичем та зареєстрованого в реєстрі за №2692.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 20 листопада 2023 року.

Суддя З.А.Чевилюк