ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2414/23 Справа № 215/6203/19 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 215/6203/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дацко Ярослав Олексійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дацка Ярослава Олексійовича та Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2022 року, яке ухвалено суддею суддею Коноваленко М.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 24 листопада 2022 року,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , АТ «Райффайзен Банк Аваль» та приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дацка Я.О. про визнання договору іпотеки недійсним.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 18.01.1993 між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб. 10.12.2004, за спільні кошти подружжя, для подальшого ведення бізнесу, ними була придбана нежитлова будівля АДРЕСА_1 . Наприкінці 2005 року сімейні відносини погіршилися, і з квітня 2006 року сторони почали проживати окремо. Після припинення сімейних відносин позивач та відповідач ОСОБА_2 досягли домовленості, що спільно придбане майно залишається в користуванні відповідача ОСОБА_2 , як суб`єкта підприємницької діяльності, але за користування часткою майна позивача він буде сплачувати їй певні грошові кошти. До березня 2019 відповідач ОСОБА_2 виконував свої зобов`язання, а потім припинив надавати позивачу кошти без пояснення причин.

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності. Під час розгляду даної справи виявилося, що спільне сумісне майно подружжя, а саме нежитлова будівля АДРЕСА_1 , стало предметом договору іпотеки № 014/03-03/1857/1 від 29.06.2006, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого на теперішній час є АТ «Райффайзен Банк Аваль». Вказаний договір був посвідчений 29.06.2006 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацком Я.О., та зареєстрований в реєстрі за № 7054.

Позивач вважає, що договір іпотеки було укладено з грубим порушенням законодавства, в тексті договору, п.2.1.4, зазначено, що предмет іпотеки не знаходиться в спільній частковій власності. При посвідченні договору іпотеки нотаріус достовірно знав, що ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачем, але в порушення п.44 Інструкції, не пересвідчився в належності особисто ОСОБА_2 іпотечного майна та засвідчив вказаний правочин без нотаріально посвідченої згоди позивача, що, на переконання позивача, є підставою для визнання договору іпотеки недійсним.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу Дацка Ярослава Олексійовича про визнання недійсним договору іпотеки задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки № 014/03-03/1857/1 від 29.06.2006, укладений між ОСОБА_2 та Акцонерним поштово пенсійним банком «Аваль», правонаступник Акціонерне товариство «Райффазен Банк Аваль», посвідчений 29.06.2006 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацком Ярославом Олексійовичем, зареєстрованому в реєстрі за № 7054.

Зобов`язано приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу Дацка Ярослава Олексійовича виключити записи внесені 29.06.2006 з Державного реєстру іпотек та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 472.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дацка Ярослава Олексійовича на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 384,40 грн., з кожного.

В апеляційній скарзі приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дацко Я.О., посилаючись на необґрунтованість рішення суду, постановленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі АТ «Райффайзен Банк Аваль» ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, застосування до позовних вимог строку позовної давності, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу Дацка Я.О. обґрунтована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що спірне нежитлове приміщення придбано ОСОБА_2 , як суб`єктом підприємницької діяльності за власні кошти одержані від підприємницької діяльності, а тому є особистою приватною власністю, а тому згода позивача, як дружини, на його іпотеку була не потрібною та не є обов`язковою. Позивачем не надано доказів набуття майна за спільні кошти подружжя та в інтересах сім`ї, позовних вимог про визнання його спільною сумісною власністю позивачем не було заявлено, а тому висновки суду в частині того, що воно с спільною власністю подружжя с необгрунтованими.

Поза увагою суду лишилась наявність в матеріалах справи нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 від 28.05.2010, якою позивач засвідчила, що не заперечує, щоб її чоловік ОСОБА_3 підписав договір про внесення змін № 1 до раніше укладеного з банком спірного договору іпотеки нежитлової будівлі в АДРЕСА_1 , з визначенням умов договору про внесення змін на його власний розсуд, тим самим позивачка засвідчила свою згоду не лише на укладання договору іпотеки, але й внесення змін до нього. Вказану заяву, як згоду на укладення договору іпотеки і внесення змін до нього та як односторонній правочин, справжність підпису на ньому позивач не оспорювала, а тому в силу презумпції правомірності правочину, закріпленої в ст. 204 ЦК України, він вважається дійсним. Таким чином, у суду були відсутні підстави для визнання договору іпотеки недійсним.

Крім того, нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, а тому не може бути відповідачем за вимогами про визнання недійсним посвідченого ним правочину, що є самостійною підставою для відмови в позові до нього.

Також скаржник вважає, що висновок експерта є необ`єктивним та неповним. Надані позивачем вільні та експериментальні зразки підпису та почерку явним чином відрізняються за транскрипцією від досліджуваних достовірних, наявних у посвідці на постійне місце проживання, мають істотні розбіжності з досліджуваним зразком підпису, що вказує про навмисне викривлення ОСОБА_1 свого підпису шляхом автопідлогу.

Документи, надані для проведення судової почеркознавчої експертизи по справі № 215/6203/19, містять неправдиві дані та викликають обґрунтовані сумніви в їх достовірності, а тому не могли бути використані експертом, як вільні зразки почерку ОСОБА_1 .

Судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про виклик в судове засідання позивача для надання особистих пояснень.

Скаржник вважає, що позивач звернулась до суду з позовом поза межами строку позовної давності.

Апеляційна скарга АТ «Райффайзен Банк Аваль» обґрунтована тим, що спірне нежитлове приміщення придбано ОСОБА_2 , як суб`єктом підприємницької діяльності за власні кошти одержані від підприємницької діяльності, а тому є його особистою приватною власністю, а подання позивачем позову у даній справі є домовленістю між нею та відповідачем ОСОБА_2 з метою зменшення частки майна боржника ОСОБА_2 , на яке звернуто стягнення в межах виконавчого провадження № 58689773, тому подання позову у даній справі є недобросовісною дією.

Скаржник зауважує на тому, що факт придбання майна під час шлюбу автоматично не відносить це майно до спільної сумісної власності подружжя, тому суд першої інстанції, без встановлення джерела коштів на придбання спірного майна та мети його придбання, зробив передчасний хибний висновок про те, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Також скаржник зауважує на тому, що висновок експерта є необ`єктивним та неповним. Надані позивачем вільні та експериментальні зразки підпису та почерку є неналежними доказами по справи, оскільки відрізняються за транскрипцією від досліджуваних достовірних, наявних у посвідці на постійне місце проживання, мають істотні розбіжності з досліджуваним зразком підпису, що вказує про навмисне викривлення ОСОБА_1 свого підпису шляхом автопідлогу. Вважає, що документи, надані для проведення судової почеркознавчої експертизи по справі № 215/6203/19, містять неправдиві дані та викликають обґрунтовані сумніви в їх достовірності, а тому не могли бути використані експертом, як вільні зразки почерку ОСОБА_1 .

Апелянт вважає, що позивач звернулась до суду з позовом поза межами строку позовної давності.

Відзиви на апеляційні скарги не подавались.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи шляхом направлення на адресу, зазначену в позовній заяві, рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про дату та місце розгляду справи та копією ухвали суду апеляційної інстанції від 20 вересня 2023 року про прийняття до свого провадження цивільної справи та відновлення провадження у даній справі у зв`язку з надходженням до суду апеляційної інстанції висновку експерта № 18482/18483/23-23, яке отримано адресатами особисто 25 жовтня 2023 року, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань про ознайомлення з матеріалами справи не подавали, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дацка Я.О. та його представника ОСОБА_4 , які, кожен окремо, підтримали подану Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацком Я.О. апеляційну скаргу та просили її задовольнити, представника відповідача АТ «Райффайзен Банк Аваль» - Хуторянець О.В. в режимі відеоконференції, який підтримав доводи апеляційної скарги АТ «Райффайзен Банк Аваль» та просив її задовольнити,перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню,з наступних підстав.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, 18 січня 1993 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано шлюб сільською радою с.Гамза Білоканського району (том 1 а.с.7-9).

ОСОБА_2 , як суб`єкт підприємницької діяльності, 10.12.2004 придбав споруду магазину КПРТ «Перше» за адресою: 50089, Дніпропетровська область місто Кривий Ріг вулиця Доватора будинок 16-А (том 1 а.с.10-12). Право власності на вказану нежитлову будівлю зареєстровано в КП «КБТІ» 14.01.2005, реєстраційний № 4914889, форма власності приватна (том 1 а.с.13).

29 червня 2006 року між Акціонерним поштово пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, який забезпечує вимогу Акціонерним поштово пенсійним банком «Аваль» (іпотекодержатель), яка випливає з Генеральної кредитної угоди № 014/03 - 3/1857, предметом якої є нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1 (том 2 а.с.218220).

У заяві наданої відповідачем, приватним нотаріусом Дацком Я.О. від 22.06.2006 року, зазначено, що ОСОБА_1 не заперечує, щоб її чоловік ОСОБА_2 передав під заставу (іпотеку), придбану в сумісному шлюбі за рахунок кредитних коштів нежитлове приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 . Претензій стосовно вищевказаної нерухомості, набутої в сумісному шлюбі, до свого чоловіка ОСОБА_2 , не має (том 1 а.с.224).

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 31.05.2019, рукописні записи від імені ОСОБА_1 , що розміщені в заяві від 22.06.2006 реєстровий № 6635 виконані не ОСОБА_1 , а ішою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 , що розміщені в заяві від 22.06.2006 реєстровий № 6635 виконаний не ОСОБА_1 , а ішою особою (том 2 а.с.42-49).

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним, позивач посилалась на те, що оспорюваний нею договір іпотеки було укладено з грубим порушенням законодавства, без нотаріально посвідченої згоди позивача, яка є співвласником предмета іпотеки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що договір іпотеки № 014/03-03/1857/1 від 29.06.2006, укладений між ОСОБА_2 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» без нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_1 , яка є співвласником предмета іпотеки в силу вимог статті 60 СК України, і така обставини не спростована то вищевказаний договір відповідно до вимог статей 203,205, 215 ЦК України, судом визнається не дійсним

Колегія суддів не може погодись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1-5 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, у разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

При цьому висновок (рішення) про невідповідність правочину актам законодавства як підстава для його недійсності (пункт 1 статті 203 ЦК України) має ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи щодо порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, а також наявність у позивача порушеного права чи інтересу в результаті укладення спірного правочину.

В даному випадку, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання недійсним оспорюваного договору іпотеки.

Так, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічні положення закріплені у ч. 3 ст. 368 ЦК України, згідно з якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 65 СК України врегульовано, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників.

Відповідно до статті 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Зазначені положення законодавства свідчать, що обов`язковими умовами відповідальності особи (другого з подружжя) за договором іпотеки є: 1) наявність у особи основного зобов`язання на підставі договору,закону або рішення суду; 2) наявність у особи статусу іпотекодавця (боржника або майнового поручителя); 3) надання письмової нотаріально засвідченої згоди другого з подружжя на укладення договору іпотеки.

Колегія суддів наголошує, що позивач, на вимогу закону, надала нотаріусу письмову заяву про надання згоди на укладення договору іпотеки та передачу її чоловіком ОСОБА_2 нежитлових приміщень, що розташованы за адресою: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 . Претензій стосовно вищевказаної нерухомості, набутої в сумісному шлюбі, до свого чоловіка ОСОБА_2 , не має (том 1 а.с.224).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення повторної судової почеркознавчої експертизи № 18482/18483/23-32 від 25 серпня 2023 року рукописний текст, що починається та закінчується, відповідно, словами «(мовою оригіналу) ОСОБА_1 -кызы 1972 … ОСОБА_1 -кызы», міститься у заяві від 22.06.2006 від імені ОСОБА_1 про згоду чоловіку ОСОБА_2 на передання під заставу (іпотеку) нерухомого майна, що посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацком Я.О. та зареєстрована в реєстрі за № 6635, виконаний ОСОБА_1 .

Підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься в графі «Підпис» у заяві від 22.06.2006 від імені ОСОБА_1 про згоду чоловіку ОСОБА_2 на передання під заставу (іпотеку) нерухомого майна, що посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацком Я.О. та зареєстрована в реєстрі за № 6635, виконаний ОСОБА_1 .

При цьому колегією суддів не приймається до уваги висновок судової почеркознавчої експертизи від 07.12.2020, відповідно до якого рукописні записи від імені ОСОБА_1 , що розміщені в заяві від 22.06.2006 реєстровий № 6635 виконані не ОСОБА_1 , а ішою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 , що розміщені в заяві від 22.06.2006 реєстровий № 6635 виконаний не ОСОБА_1 , а ішою особою (том 2 а.с.42-49), оскільки при вивчені матеріалів справи судом апеляційної інстанції установлено, що судовим експертом на адресу суду першої інстанції, супровідним листом направлено висновок експерта, файл із зразками почерку та підпису ОСОБА_1 , що розміщені в наступних документах: акт-перевірки № б/н від 01.10.2007, акт № б/н приймання-передачі і транспортування природного газу за довгором № 1520 від 20.03.2007, акт від 07.12.2007, акт перевірки № 1524 від 11.10.2005, акт № б/н приймання-передачі і транспортування природного газу за договором № 1584 від 24.07.2007, акт-перевірки № б/н від 19.11.2007, акт № б/н приймання-передачі і транспортування природного газу за договором № 2824 від 08.07.2007, акт підтвердження вивозу промислових та твердих побутових відходів на звалище, акт № 1524 від 28.08.2006, експериментальні зразки почерку та підпису ОСОБА_1 на 20 арк.

Однак, в матералах справи, які надійшли на адресу апеляційного суду експериментальні зразки почерку і підпису ОСОБА_5 відсутні.

Крім того, надані позивачкою папери, які містять експериментальні підписи позивача, не є офіційними документами та викликають сумніви в їх виконанні саме позивачкою ОСОБА_1 .

Отже, відсутність в матеріалах цивільної справи, експерементальних та належних вільних зразків почерку і підпису позивача ОСОБА_1 , викликає сумніви в їх достовірності та ставить під сумнів правильність складеного 07 грудня 2020 року висновку експерта № 3756-20, оскільки є незрозумілим на підставі яких достовірних матеріалів проведено почеркознавчу експертизу по справі.

У зв`язку з чим, доводи позивача в позовній заяві про те, що вона не надавала письмової згоди на укладення договору іпотеки між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2 , є безпідставними у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити у зв`язку з тим, що нею не доведено як порушень щодо посвідчення нотаріусом договору іпотеки, так і порушень майнових прав позивача у праві її спільної сумісної власності щодо майна переданого у іпотеку.

При цьому колегією суддів не перевіряються доводи апеляційних скарг відповідачів по справі щодо того, що спірне нежитлове приміщення придбано ОСОБА_2 , як суб`єктом підприємницької діяльності за власні кошти одержані від підприємницької діяльності, а тому є особистою приватною власністю, а тому згода позивача, як дружини, на його іпотеку була не потрібною та не є обов`язковою та про те, що позивач по справі пропустила строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки в даному випадку судовим розглядом установлено, що позивачем була надана згода на передачу під заставу (іпотеку) спірного нерухомого майна.

Разом з тим колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу Дацко Я.О. про те, що нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, а тому не може бути відповідачем за вимогами про визнання недійсним посвідченого ним правочину, що є самостійною підставою для відмови в позові до нього, з огляду на наступне.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункт 41).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (Провадження № 12-31гс22).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 зробила висновок про те, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивач визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор не може виступати належним відповідачем у такому спорі. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17.

Зміст і характер відносин між учасниками справи в цій справі, встановлені судами обставини справи, підтверджують, що спір у позивача виник саме з ОСОБА_2 з приводу порушення права власності позивача на спірне нерухоме майно внаслідок передачі такого майна, без згоди позивача, в іпотеку. А відтак, приватний нотаріус є неналежним відповідачем, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до нього, необхідно було відмовити у зв`язку з пред`явленням їх до неналежного відповідача, тобто з інших правових підстав.

За таких підстав колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дацка Я.О. про визнання договору іпотеки недійсним з підстав того, що вказані позовні вимоги пред`явлено до неналежного відповідача.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, яка викладена в постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 та є незмінною, що підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження №12-83гс21).

Ураховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , АТ «Райффайзен Банк Аваль» та приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дацка Я.О. про визнання договору іпотеки недійсним з підстав заявлення позову до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дацка Я.О. як до неналежного відповідача та з підстав не доведення як порушень щодо посвідчення нотаріусом договору іпотеки, так і порушень майнових прав позивача у праві її спільної сумісної власності щодо майна переданого у іпотеку до відповідачів ОСОБА_2 , АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Оскільки апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, то у відповідності до положень статті 141 ЦПК України, з позивача необхідно стягнути витрати на апеляційне оскарження, а саме судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 152 грн. 60 коп. на користь кожного з відповідачів та стягнути з позивача на користь відповідача Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дацка Я.О. витрати по оплаті повторної судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 14 816 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дацка Ярослава Олексійовича та Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення по справі.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу Дацка Ярослава Олексійовича про визнання недійсним договору іпотеки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дацка Ярослава Олексійовича витрати по оплаті повторної судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 14 816 (чотирнадцять тисяч вісімсот шістнадцять) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дацка Ярослава Олексійовича судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2023 року.

Головуючий:

Судді: