Справа № 159/4766/21 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 88-ц/802/1/23 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

секретар судового засідання Ганжа М. І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідачів ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою відповідача ОСОБА_4 , поданою від його імені представником ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Волинського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року задоволено апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5 , подану від його імені представником ОСОБА_1 ..

Ухвалені у справі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2023 року і додаткове рішення суду від 13 липня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.

Витребувано від ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 9,8062 га кадастровий номер :15:008:0108, яка розташована на АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 по 14414,50 грн з кожного витрат по сплаті судового збору.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Романюк Л. С. подав 27 жовтня 2023 року заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року.

Заява обґрунтована тим, що існують істотні для вирішення справи обставини, що не були і не могли бути відомі заявнику та суду на час розгляду справи, та такі, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Зокрема, звертаючись до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року, заявник вказує, що при розгляді справи судом, на підставі даних сайту Федеральної нотаріальної палати РФ перевірити довіреність від 28.11.2018 за реєстром довіреностей Р.№ 77/797-п/77-2018-25-2242, посвідчену приватним нотаріусом Московської міської нотаріальної палати Черніговим І. О. не було можливим і документ не було знайдено. Перевірити можливо було лише посвідчену приватним нотаріусом Московської міської нотаріальної палати Черніговим І. О. довіреність від 28.11.2018 за реєстром довіреностей № 77/797-н/77-2018-25-2242. Апеляційний суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_5 не посвідчував у нотаріуса довіреність від 28.11.2018 за реєстром довіреностей Р.№ 77/797-п/77-2018-25-2242 та не уповноважував бути його представником ОСОБА_6 , тобто не вчиняв зазначеного одностороннього правочину і відповідно не укладав із відповідачами нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Лехкобит Л. В. договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 28.12.2018, у зв`язку із чим задовольнив його позовні вимоги.

Разом із тим, 27 жовтня 2023 року відповідачам стало відомо, що 25 жовтня 2023 року приватний нотаріус Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Лехкобит Л. В. виправила зроблену нею описку в договорі № 1549 купівлі-продажу земельної ділянки від 28.12.2018, а саме виправила букву «п» на букву «н» у вступній частині договору у посиланні на номер Р.№ 77/797-п/77-2018-25-2242 реєстрації довіреності ОСОБА_5 в книзі реєстрації довіреностей приватного нотаріуса міста Москви Чернігова І. О..

Вважає, що вказана обставина є нововиявленою та істотною для цієї справи, оскільки спростовує висновок колегії суддів апеляційної інстанції про відсутність повноваження ОСОБА_6 вчиняти правочин від імені ОСОБА_5 на підписання договору № 1549 від 28.12.2018 купівлі-продажу земельної ділянки, що не була встановлена судом та не була і могла бути відомою на час розгляду справи, оскільки з`явилася після винесення судом постанови про задоволення позову, а тому є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

У зв`язку із наявністю указаної нововиявленої обставини, заявник просить скасувати постанову Волинського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року і додаткову постанову від 18 жовтня 2023 року та постановити нову, якою у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 відмовити у повному обсязі.

У відзиві на подану заяву представник ОСОБА_1 від імені позивача ОСОБА_5 зазначає, що викладені у ній обставини не належать до нововиявлених; фактично заявник намагається змінити обставини справи; заявник одні і ті ж обставини зазначає і як нововиявлені, і як такі, що підлягають перегляду у касаційному порядку в поданій на судові рішення касаційній скарзі; виправлення описки приватним нотаріусом відбулося з порушенням Правил ведення нотаріального діловодства; у заяві не обґрунтовано істотності обставин виправлення описки.

Ураховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні заяви та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 61 650 грн, з яких: 1 550 грн компенсація витрат адвоката щодо послуг перекладу документа, 100 грн компенсація витрат на оплату поштових послуг, 30 000 грн гонорар, який підлягає сплаті у майбутньому (протягом 10 робочих днів з моменту одержання повного тексту рішення), 30 000 грн гонорар успіху.

У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 подану заяву підтримали із наведених у ній підстав і просять її задовольнити. Заперечили щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.

Представник позивача ОСОБА_1 подану заяву заперечив, підтримав обґрунтування, зазначені у відзиві на заяву. Просить відмовити у задоволенні заяви та стягнути витрати на професійну правничу допомогу, уточнивши, що компенсація витрат на оплату поштових послуг становить 152 грн.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Таким чином, необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи, вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час ухвалення рішення, але про них не знали і не могли знати заявник і суд.

Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після ухвалення рішення обставини, а також обставини, які могли бути встановлені судом при виконанні вимог ст. 12 ЦПК України. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, що виявлені після ухвалення рішення суду.

У заяві про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами представник ОСОБА_3 від імені відповідача ОСОБА_4 зазначає, що 27 жовтня 2023 року відповідачам стало відомо, що 25 жовтня 2023 року приватний нотаріус Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Лехкобит Л. В. виправила зроблену нею описку в договорі № 1549 купівлі-продажу земельної ділянки від 28.12.2018, а саме виправила букву «п» на букву «н» у вступній частині договору у посиланні на номер Р.№ 77/797-п/77-2018-25-2242 реєстрації довіреності ОСОБА_5 в книзі реєстрації довіреностей приватного нотаріуса міста Москви Чернігова І. О., а тому вважає, що вказана обставина є нововиявленою та істотною для цієї справи, тобто тією обставиною, що передбачена п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Однак, зазначені доводи заявника не є нововиявленими обставинами, а є новими доказами, що отримані після ухвалення судового рішення.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, inter alia, який, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. Скасування остаточного судового рішення у даній справі було б невиправданим. (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Таким чином, процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки така обставина існувала, але учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення є нововиявленими обставинами.

З огляду на вищенаведені правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, а є новими доказами, які виникли після ухвалення судового рішення.

Ураховуючи наведене, у задоволенні заяви необхідно відмовити та залишити в силі постанову Волинського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року.

За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Глава 3 розділу V ЦПК України містить положення про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами.

Під час розгляду такої заяви учасники процесу несуть певні витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Види судових витрат, порядок їхньої оплати, розподілу, зменшення розміру тощо встановлено главою 8 розділу І ЦПК України.

Поняття витрат на професійну правничу допомогу та порядок їх розподілу між сторонами урегульовано статтями 137, 141 ЦПК України.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої зазначеної статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Одним із прав сторони є звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, після подання якої вирішується питання про відкриття провадження, заява розглядається у судовому засіданні, за результатами якої приймається відповідне судове рішення.

При цьому подання стороною такої заяви та відкриття провадження за заявою потребує відповідної підготовки інших учасників справи: вивчення заяви, її мотивів і доводів, за необхідності підготовка відзиву на заяву, участь у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи тощо.

Учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.

Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати на професійну правничу допомогу несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс).

На підтвердження заявлених до відшкодування витрат представником позивача надано договір від 05.07.2021 про надання правничої допомоги ОСОБА_5 ; додаткову угоду № 2 до цього договору від 27.10.2023; копію виписки із реєстру за 2018 рік, книга № 25 та переклад виписки на українську мову; квитанцію від 02.11.2023 на суму 1550 грн; копію замовлення № 48723 ФОП ОСОБА_7 ; квитанції Укрпошти про оплату поштових відправлень відповідачам; акт № 2 приймання-передачі наданих послуг та затвердження витрат адвоката від 16.11.2023 із переліком наданих адвокатом послуг (правничої допомоги).

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 27.10.2023 до договору про надання правничої допомоги та здійснення представництва від 05.07.2021, укладених між ОСОБА_5 (клієнт) та Матвіївим В. М. (адвокат), сторони погодили надання останнім клієнту професійної правничої допомоги щодо представництва його інтересів на стадії перегляду постанови Волинського апеляційного суду від 06.10.2023 у справі № 159/4766/21 за нововиявленими обставинами. Розмір гонорару (винагороди) є фіксованим і становить 30 000 грн, розмір гонорару успіху становить 30 000 грн і зазначені гонорари виплачуються протягом 10 робочих днів з моменту одержання повного тексту судового рішення. Також сторони погодили відшкодування витрат адвоката га оплату послуг поштового зв`язку та перекладу документів на українську мову (т.4 а.с.126).

В акті № 2 від 16.11.2023 приймання-передачі наданих послуг зазначено їх перелік. Зокрема адвокатом опрацьовано (вивчено та проведено правовий аналіз) заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами; підготовлено та подано до суду заяву від 28.10.2023 про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами; опрацьовано заперечення представника відповідача на цю заяву; опрацьовано ухвалу суду про залишення без руху заяви відповідача; опрацьовано клопотання представника відповідача про усунення недоліків заяви; опрацьовано ухвалу суду від 01.11.2023 про відкриття провадження за заявою; підготовлено та подано відзив на заяву; забезпечено переклад на українську мову оформленої 12.03.2020 виписки; опрацьовано заперечення представника відповідача на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу; опрацьовано заяву представника відповідача про відвід суддів та ухвали суду по її розгляду; надано усні консультації для клієнта по суті та змісту заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами; представлено інтереси клієнта в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Відкривши провадження за нововиявленими або виключними обставинами, суддя (суддя-доповідач) надсилає учасникам справи копії заяви про перегляд і призначає дату, час та місце судового засідання, про що повідомляє учасників справи (ч. 4 ст. 427 ЦПК України).

Ухвалою суду від 01.11.2023 відкрито провадження за заявою відповідача ОСОБА_4 , поданою від його імені представником ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року у цій цивільній справі і роз`яснено право подати відзив на цю заяву із доказами надіслання його копії іншим учасникам справи (т.4 а.с.99).

Представником позивача подано відзив на заяву, а також подано доповнення до відзиву та підтверджено оплату надіслання відповідачам їх копій.

Ураховуючи наведене поштові витрати на заявлену до стягнення уточнену представником позивача суму 152 грн підлягають до задоволення.

Представником позивача здійснено переклад на українську мову копії виписки із реєстру за 2018 рік, книга № 25, на що понесено витрати, відшкодування яких заявлено у розмірі 1550 грн, на підтвердження чого надано квитанцію від 02.11.2023 на суму 1550 грн; копію замовлення № 48723 ФОП ОСОБА_7 (т.4 а.с.143, 144).

Апеляційний суд погоджується із запереченням представника відповідача щодо необхідності здійснення такого перекладу та задоволення заявлених до відшкодування витрат за цей переклад.

У матеріалах справи наявні переклади такої нотаріальної дії, а тому не вимагалося при розгляді заяви здійснювати ще один переклад такого ж документа.

Крім того, надані квитанція від 02.11.2023 на суму 1550 грн та копія замовлення № 48723 ФОП ОСОБА_7 не підтверджують понесення витрат саме на цей переклад.

Із нотаріально посвідченого підпису перекладача, який здійснював переклад виписки вбачається, що цей переклад зроблено перекладачем Гладуном О. П. (т.4 а.с.118-122).

Жодних доказів про те, що копія замовлення № 48723 ФОП ОСОБА_7 має будь-яке відношення до перекладача Гладуна О. П. не надано.

Крім того, зазначення у квитанції від 02.11.2023 призначення платежу «переказ особистих коштів» не підтверджує оплату коштів саме за наданий представником позивача переклад.

Ураховуючи наведене відсутні підстави для відшкодування позивачу таких заявлених витрат, як витати за переклад документа на суму 1550 грн.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Зазначені витрати мають бути не тільки документально підтверджені, а й доведені.

Із переліку наданих адвокатом послуг, апеляційний суд дійшов висновку, що необхідними при розгляді заяви та доведеними позивачем є такі послуги, як опрацювання адвокатом заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами; ухвали суду від 01.11.2023 про відкриття провадження за заявою; підготовка та подання відзиву на заяву; опрацювання заперечення представника відповідача на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу; надання усних консультацій для клієнта по суті та змісту заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами і представництво інтересів позивача у судовому засіданні 16.11.2023.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ураховуючи наведене, а саме зазначену у заяві підставу для перегляду постанови суду за нововиявленими обставинами, яка підлягала спростуванню адвокатом та не вимагала збирання будь-яких доказів для такого спростування, апеляційний суд доходить висновку, що розумним розміром відшкодування гонорару, як винагороди є витрати у розмірі 10 000 грн.

Щодо заявленого до відшкодування гонорару успіху у розмірі 30 000 грн апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для такого відшкодування з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження 12-171гс19) зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72). Отже, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для присудження із відповідача до відшкодування позивачу гонорару успіху та не вбачає необхідності у таких витратах при розгляді заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 381, 429 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_4 , поданій від його імені представником ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та залишити в силі постанову Волинського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 10152 (десять тисяч сто п`ятдесят дві) гривні витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді