ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8921/23 Справа № 175/4143/23 Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О.М. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря судового засідання Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна колишнього подружжя,

-за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дрозд Роман Юрійович,

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

16 серпня 2023 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна колишнього подружжя.

05 вересня 2023 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, в якій він просив накласти арешт на двоповерховий житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 131,6 м2 з терасами «а2», «а3» та ганком «а4» і жилою площею 82,9 м2, розміщений на присадибній земельній ділянці під кадастровим №:02:001:0636 з побутовою будівлею госп.блоку літ. «Б-1»і господарськими спорудами вимощення-І, огорожі NN 1-4, які розташовані на АДРЕСА_1 , що зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об?єкта нерухомого майна 020 на праві особистої приватної власності ОСОБА_2 .

Представник позивача вважав, що невжиття забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, призведе до ускладнення ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, буде сприяти проведенню експертизи по справі, про яку буде заявлено позивачем. Крім того, з наданих письмових доказів вбачається, що спірний будинок був побудований в 2017 р., згідно оголошення про продаж відповідач має намір його продати, з договору купівлі-продажу земельної ділянки вбачається, що вона придбана без забудови та разом з тим, декларація про готовність будинку датована через місяць після укладення договору. Забудова земельної ділянки проводилася в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі приблизно з 2012 р.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

07 вересня 2023 року ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чулініна Д.Г. про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт (заборонено відчуження) на житловий будинок, загальною площею 131,6 м2, розміщений на земельній ділянці під кадастровим №:02:001:0636, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об?єкта нерухомого майна 020 на праві особистої приватної власності ОСОБА_2 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У вересні 2023 року, не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дрозд Р.Ю., подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції проігнорував належні та допустимі докази, наявні в матеріалах справи, не перевірив чи в дійсності між позивачем та відповідачем є спір щодо арештованого будинку, чи може бути арештований будинок, право власності на який відповідач набув через 2,5 років після розірвання шлюбу із позивачкою, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та чи є співмірним обраний вид забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами та негативними наслідками для відповідача, не звернув увагу на відсутність доказів, що підтверджували б будівництво арештованого будинку за спільні кошти подружжя, через що і виніс помилкове оскаржуване судове рішення.

Вказує, що судом першої інстанції, у порушення приписів ст.128 ЦПК України, не повідомлено відповідача про дату та час судового засідання, в якому розглядалась заява про забезпечення позову, що призвело до порушення права відповідача на участь у судовому засіданні, подання до суду своїх заперечень на вказану заяву та доказів.

Звертає увагу на те, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ч.2 ст.151 ЦПК України.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

17 жовтня 2023 року представником ОСОБА_1 адвокатом Чулініним Д.Г. до суду апеляційної інстанції було направлено відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права та дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на житловий будинок, який є предметом спору.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник ОСОБА_2 адвокат Дрозд Р.Ю. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_1 адвокат Чулін Д.Г. у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, пояснюючи, що відповідач спірний будинок бажає продати, про що є докази.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.141-148), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, встановлено, що між сторонами виник спір щодо поділу майна колишнього подружжя.

У випадку відчуження нерухомого майна, на яке позивач просить накласти арешт, третім особам, існує ризик невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Так, спірний будинок є предметом позову, з яким звернулася позивач до суду, право власності на будинок зареєстровано за відповідачем, що вбачається з витягу з Державного реєстру на нерухоме майно. Крім того, в матеріалах справи міститься роздруківка оголошення про продаж спірного будинку станом на червень 2023 р., з якої вбачається, що будинок побудований в 2017 р., що само по собі свідчить про намір відповідача продати будинок, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому суд зазначив, що даний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та є тимчасовим.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість наведених у заяві доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову, оскільки існує ймовірність того, що відповідач може відчужити майно, яке є предметом позову в даній цивільній справі.

Отже, з метою усунення загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, є необхідним застосування зазначених заходів забезпечення позову у вигляді накладенням арешту на спірний житловий будинок, що є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Крім того, що стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом в порушення ст.128 ЦПК України не повідомлено відповідача про дату та час судового засідання, в якому розглядалась заява про забезпечення позову, то вони не беруться судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки відповідно до ч.ч.1,3 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Таким чином, під час розгляду зазначеної заяви про забезпечення позову, суд діяв у відповідності до вимог ЦПК України.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми процесуального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дрозд Роман Юрійович, залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 21.11.2023 року.

Судді: