П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 листопада 2023 року м. Ужгород

Закарпатської апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Фазикош Г.В., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря Гусонька З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 липня 2023 року (головуючий суддя Малюк В.М.) про забезпечення позову у справі №308/11436/23 за позовом Закарпатської обласної прокуратури в інтересах держави до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку та договорів, скасування державних реєстрацій та повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з даним позовом та одночасно було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0260 площею 0,1499 га, яка розташована по АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 та заборонити останній вчиняти дії, спрямовані на поділ чи об`єднання вказаної земельної ділянки.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що Ужгородською міською радою передано у приватну власність земельну ділянку, яка належить до земель загального користування зелених насаджень міста, та щодо якої відповідно до положень ст. 83 Земельного кодексу України існує заборона на передачу у приватну власність.

Порушення вимог земельного законодавства в даних правовідносинах підтверджується, зокрема, долученим до позовної заяви висновком експерта № 15/199 від 24.09.2020, складений за результатами проведення земельно-технічної експертизи, відповідно до якого земельна ділянка площею 0,05 га за кадастровим номером :03:001:0037, передана рішенням Ужгородської міської ради № 727 від 23.05.2008 у власність ОСОБА_2 та в подальшому продана ним ОСОБА_1 , потрапляє в зону зелених насаджень загального користування по АДРЕСА_2 . Висновки експерта зроблені, зокрема, з урахуванням поворотних точок спірної земельної ділянки та генерального плану міста Ужгорода від 2004 року, чинного як час передачі земельної ділянки у приватну власність, так і на даний час.

До постановлення рішення у даній справі та набрання ним законної сили існує реальна загроза утруднення його виконання у випадку задоволення зазначеного позову та в разі невжиття заходів забезпечення позову, оскільки існує ймовірність відчуження, поділу чи об`єднання земельної ділянки.

Позивач зазначає, що в рамках кримінального провадження №000227 від 19.08.2020 вирішувалось питання про накладення арешту на спірну земельну ділянку площею 0,05 г, яка на той час мала кадастровий номер :03:001:0037.

Зазначав, що з ухвали суду від 06.10.2020, постановленої у вказаному кримінальному провадженні, вбачається, що розгляд клопотання про арешт земельної ділянки було призначено на 29.09.2020 та за клопотанням представника ОСОБА_1 відкладено.

Саме в цей проміжок часу, спірна земельна ділянка площею 0,05 га за кадастровим номером :03:001:0037 була об`єднана із земельною ділянкою площею 0,0999 га за кадастровим номером :03:001:0028, в результаті чого утворилась земельна ділянка площею 0,1499 га з кадастровим номером :03:001:0260 (державна реєстрація здійснена в Державному реєстрі речових прав 01.10.2020), після чого таку земельну ділянку передано в іпотеку на підставі договору іпотеки від 02.10.2020 № 1074 (державна реєстрація обтяження проведена в Державному реєстрі речових прав 02.10.2020).

Позивач вказував, що наведене свідчить про те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, існують ризики, що земельна ділянка може знову бути відчужена, поділена чи об`єднана. Також існує ризик, що земельна ділянка може перейти у власність іпотекодержателя ОСОБА_3 , у зв`язку із чим необхідним є накладення заборони щодо вчинення дій, спрямованих на реалізацію предмету спору шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку.

Посилався на те, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000227 від 19.08.2020, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.10.2020 (справа № 308/8399/20) було накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0260 площею 0,1499 га із забороною відчуження, розпорядження та користування такою.

Однак, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01.03.2023 кримінальне провадження було закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, що свідчить про наявність передумов для зняття арешту із земельної ділянки, який накладений в рамках кримінального провадження.

З огляду на предмет позовної заяви та посилаючись на дані обставини, позивач просив суд вжити заходів забезпечення позову, а саме:

1) накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0260 площею 0,1499 га, яка розташована по АДРЕСА_1 ;

2) заборонити ОСОБА_1 вчиняти дії, спрямовані на поділ чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0260 площею 0,1499 га.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.07.2023 заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :03:001:0260 площею 0,1499 га, яка розташована по АДРЕСА_1 із забороною ОСОБА_1 здійснювати дії на її відчуження, поділ, об`єднання.

На цю ухвалу подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Закарпатської обласної прокуратури в інтересах держави про забезпечення позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам територіальної громади до ухвалення рішення у справі в результаті вчинення ОСОБА_1 дій спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду. В той же час подальше безпідставне обмеження права власності ОСОБА_1 , яке триває вже більше двох років, не забезпечить дотримання «справедливого балансу» мирного володіння своїм майном, а тому ухвала суду про забезпечення позову підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу Закарпатська обласна прокуратура просить ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Заслухавши представника Закарпатської обласної прокуратури та представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти дії.

Заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що прокурором оспорюється правомірність передачі ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,05 г, яка на той час мала кадастровий номер :03:001:0037, та подальші дії, які були вчинені щодо цієї земельної ділянки договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; подальше об?єднання цієї земельної ділянки із земельною ділянкою з кадастровим номером :03:001:0028, в результаті чого утворилась земельна ділянка площею 0,1499 га з кадастровим номером :03:001:0260.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача та інтересів держави, в інтересах якої діє позивач, щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, дійшов вірного висновку, що між сторонами дійсно виник спір щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:001:0260 площею 0,1499 га., частиною якої є земельна ділянка площею 0,05 га, правомірність передачі якої у приватну власність оспорюється прокурором та яка на час передачі її у приватну власність мала кадастровий номер :03:001:0037.

У позовній заяві та заяві про забезпечення позову позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що Ужгородською міською радою передано у приватну власність земельну ділянку, яка належить до земель загального користування зелених насаджень міста, та щодо якої у відповідності до ст. 83 Земельного кодексу України існує заборона на передачу у приватну власність, через що відносно вказаної ділянки існує спір, крім того позивач обґрунтовано вважає наявність загрози невиконання або утрудненого виконання майбутнього рішення суду за позовом, у разі невжиття заходів забезпечення позову, оскільки відповідач має змогу відчужити дану земельну ділянку, а також вчинити дії, спрямовані на поділ чи об`єднання вказаної земельної ділянки, що уже здійснювалось відповідачем під час розслідування кримінального провадження № 0000227 від 19.08.2020 .

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана із необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладення арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками справи.

Суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, зважаючи на обставини, які передували зверненню позивача до суду за захистом порушених прав та доведеність дійсного виникнення спору між сторонами, дійшов вірного висновку про наявність підстав для забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку та заборону вчиняти щодо неї відповідні дії, що буде достатнім та не буде порушувати права відповідачів.

Заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, є допустимими і співмірними із заявленими позивачем вимогами та за змістом не є тотожними цим вимогам.

Апеляційний суд звертає увагу відповідачів, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та заборона вчиняти щодо неї визначені позивачем дії не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння та користування особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, що, відповідно до ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення та залишення ухвали місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2023 року.

Головуюча:

Судді: