Справа № 951/936/23
Провадження №2/951/225/2023
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2023 року

Козівський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Гриновець О. Б.

з участю секретаря судового засідання Книш Л. Ю.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову

установив:

17.11.2023 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (далі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» (далі за текстом - Відповідач) про визнання протиправними дій та відновлення за рахунок коштів (витрат) відповідача газопостачання до житлового будинку (адреса: АДРЕСА_1 ).

Одночасно позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення зобов`язання Приватному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» із поновлення газопостачання до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належного на праві власності ОСОБА_1 .

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову мотивована тим, що 10.11.2023 відповідно до акту про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) перекрито газопостачання, методом зварки на зоні балансової належності. Неправомірними діями відповідача порушені права заявника, як споживача послуг, й завдано значної шкоди не лише йому, а членам його сім"ї (відсутня можливість обігрітися у осінньо-зимовий період, приготувати їжу, обмерзання й виникнення проблем із здоров"ям тощо) адже житловий будинок не має альтернативного способу обігріву.

Так як мають місце численні порушення вимог Кодексу ГРС, працівники товариства по газопостачанню та газифікації перевищили службові повноваження і безпідставно застосували до споживача обмеження, порушили його права та інтереси, що й зумовило судовий захист.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Учасники справи, на виконання вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо вирішення заяви про вжиття заходів забезпечення позову не повідомлялись, у таке судове засідання не викликались. Згідно з положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд здійснював розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову без фіксування судового засідання щодо розгляду цієї заяви технічними засобами.

Згідно з частин 1, 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини 1 статті 151 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18 наведено наступні правові позиції щодо інституту запезпеченя позову у цивільному судочинстві:

заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 09.06.2021 року у справі №755/5133/20 наведено наступну правову позицію:

забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

З правового аналізу положень ст. 150 ЦПК України, якою визначено перелік видів забезпечення позову вбачається, що позов у цивільній справи забезпечується шляхом накладенням арешту на певне майно, забороною вчиняти певні дії, зупиненням певних процедур, і лише у разі, коли цивільний спір виник із сімейних відносин або застосування такого виду забезпечення позову передбачається законами чи міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України - позов може бути забезпечено зобов`язанням вчинити певні дії.

З огляду на те, що спір між сторонами у справі виник не з сімейних відносин і заявником у заяві не наведено та судом не встановлено, що законами чи міжнародними договорами передбачається можливість забезпечення позову у даній категорії справ шляхом зобов`язання постачальника газу відновити газопостачання, то застосування забезпечення позову у виді зобов`язання відповідача вчинити такі дії, не передбачено положеннями статті 150 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про визнання протиправними дій та відновлення за рахунок коштів (витрат) відповідача газопостачання до житлового будинку.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Мета забезпечення позову та умови такого забезпечення полягають у охороні матеріально-правових інтересів позивача та гарантуванні виконання судового рішення при реальній загрозі невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. При цьому, у даному випадку саме на позивача покладено обов`язок доведення обставин можливого ухилення відповідача від виконання рішення суду або ж обставин, що зумовлюють істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду.

Однак, позивачем доводів або доказів можливого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду про визнання протиправними дій та відновлення за рахунок коштів (витрат) відповідача газопостачання до житлового будинку суду не наведено та не подано.

З огляду на недоведеність необхідності забезпечення позову, а також з врахуванням того, що запропонований позивачем вид запезпеченя позову - зобов`язання вчинити певні дії, не передбачений для даної категорії справ положеннями Цивільного процесуального кодексу України, суд дойшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у даній справі.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260-261 ЦПК України

постановив:

відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення та підписання ухвали суду: 20.11.2023.

Суддя О. Б. Гриновець