Справа №538/1299/23
Провадження по справі №2/538/382/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Бондарь В.А.

за участю секретаря судового засідання Горілей Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Лохвиці Полтавської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, посилаючись на наступні обставини.

13.07.2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Життя з відповідачем не склалося із-за різних поглядів на шлюб та сім`ю, відсутності взаємоповаги та взаєморозуміння, втрачено почуття любові.

Просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Пояснив, що з позивачкою вони не проживають чотири роки, так як він був на заробітках. За цей час він перераховував їй на утримання дочки грошові кошти в загальній сумі 63600 доларів США, вважає, що ці кошти повинні враховуватися як аліменти на утримання дитини. Крім того, за час непроживання з позивачкою він брав участь у її вихованні, а саме організовував відпочинок за кордоном. Просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник відповідача адвокат Савинський О.Г. у судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя. Просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши та давши оцінку доказам по справі, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступного.

Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 13 липня 2013 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 791 (а.с.6).

Сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Згідно п. 10 роз`яснень ППВС України № 11, від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Шлюбні відносини між сторонами припинені.

Також, судом були вжиті заходи, передбачені частиною 1 статті 111 Сімейного кодексу України щодо примирення подружжя.

Тому враховуючи конкретні обставини справи та роз`яснення, надані Верховним Судом України у пункті 10 Постанови Пленуму № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області 14.09.2023 року сторонам був наданий строк для примирення подружжя два місяця, але сторони не скористалися цією можливістю.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим.

Таким чином, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їхньої дитини.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову в частинні розірвання шлюбу.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно свідоцтва про народження, виданого Подільським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 28.04.2017 року, актовий запис № 1247, сторони є батьками ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини на час розгляду справи не надає, інших аліментних зобов`язань не має.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 17.05.2017 року внесені зміни до ст. 182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до перехідних положень цього Закону він набирає чинності через місяць з дня його опублікування, Закон опубліковано 08.06.2017 року в газеті «Голос України» № 102, тобто він набрав чинності 08.07.2017 року.

З огляду на зазначене вище, суд, вважає можливим здійснити стягнення аліментів у даній справі у розмірі частки, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме внесеним до ч. 2 ст. 182 СК України змінам, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.07.2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 05.07.2023 року і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини.

Посилання відповідача щодо перераховування позивачці на утримання дочки грошові кошти у розмірі 63600 доларів США, в рахунок сплати аліментів, суд не бере до уваги, оскільки надання відповідачем допомоги дитини в грошовій формі, суд розцінює, як добровільне виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, піклування про здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, оскільки обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а також кореспондується також зі ст. 180 СК України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

З аналізу норми частини 2 статті 181 СК України випливає, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Інші доводи, на які посилається відповідач ОСОБА_2 , не є істотними в розумінні норм сімейного законодавства та на даний час не можуть позбавляти позивачку ОСОБА_1 права на отримання аліментів за рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, позивач наполягає на задоволенні вимог, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі частини доходу відповідача, щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до її повноліття.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, стягненню підлягає з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 гривень за позовну вимогу про стягнення аліментів, а на користь позивача судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 55, 56, 75,79, 80, 105,110,112, 113, ч. 1 ст.179, ст. ст. 180-183, 191 СК України,ст. ст. 10, 11, 60, 80, 81, 89, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 13 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 791 розірвати.

Шлюб припиняється у день набрання законної сили даним рішенням суду.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 05 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , сплачений останньою судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1073 (тисячі сімдесят три) гривні 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1073 (тисячі сімдесят три) гривні 60 коп.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Бондарь В.А.