Справа №:755/274/23
Провадження № 2/755/1026/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"16" травня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 14.11.2018 у розмірі 882 898,75 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 8 828,99 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 14.11.2018 між ним та відповідачем був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю. (далі- Договір). За умовами вказаного Договору (пункт 1), відповідач позичив у позивача 693 000, 00 грн., що за середнім комерційним курсом станом на 14.11.2018 становило 21 000 євро, терміном до 10.07.2022 року без нарахування відсотків. Відповідно до пункту 1 Договору, грошові кошти у розмірі 693 000,00 грн. позивачем передані відповідачу повністю до підписання Договору. Згідно з пунктом 2 Договору, сторони домовились, що незалежно від зміни курсу Євро до гривні, загальна сума поверненої позики має бути еквівалентною 21 000 (двадцять одній тисячі) Євро на день проведення розрахунків. Однак, у строк, визначений пунктом 1 Договору, тобто до 10.07.2022, відповідач позичені грошові кошти позивачеві не повернув. 31.10.2022 позивачем на адресу відповідача була направлена відповідна письмова вимога про повернення позики, при цьому, позивач неодноразово звертався до відповідача з усними вимогами щодо повернення суми позики. Однак, позичальник вимоги позикодавця щодо повернення грошових коштів ігнорує, грошові кошти не повертає, переговорів з позикодавцем уникає. Такі дії відповідача, як вказує позивач, свідчать про його небажання виконувати умови вищевказаного Договору у частині повернення грошових коштів. Станом на день звернення позивача до суду з даним позовом, офіційний курс гривні до євро, встановлений Національним банком України, складає 38,8541 (21000*38,8541 = 815936,10 грн.), відтак відповідно до умов вказаного вище Договору позики, відповідач зобов`язаний повернути позивачеві суму позики у розмірі 815 936, 10, що станом на день звернення позивача до суду з позовом еквівалентно 21 000 (двадцять одній тисячі) євро. При цьому, з урахуванням прострочення виконання зобов`язання за Договором відповідач на користь позивача, у відповідності до положень ст. 625 ЦКУ, за період з 11.07.2022 по 16.12.2022, повинен сплатити інфляційні збитки у розмірі 56299,59 грн. та 3% річних у розмірі 10 663,06 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.01.2023 відкрито провадження у цій цивільній справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні, сторонам роз`яснено право подати заяви по суті справи та встановлено відповідні процесуальні строки.

Копію вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви з додатками відповідачем отримано не було, а конверт зі вказаними документами повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Представник позивача копію вказаної ухвали суду отримав 23.01.2023 засобами електронної пошти, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.03.2023 закрито підготовче провадження у цій справі, яку призначено до судового розгляду по суті та встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, зокрема, відповідач - шляхом повідомлення у додаток Viber, яке останньому було доставлено 11.04.2023 та за допомогою поштового повідомлення, яке останньому не було вручено з інших причин, що підтверджується відповідним витягом з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта».

16.05.2023 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про розгляд справи без участі позивача та його представника, у якій не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача та винесення заочного рішення по справі, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, його представника і відповідача та за згодою сторони позивача ухвалити заочне рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд доходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

14.11.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю та зареєстрований в реєстрі за № 2503, за умовами якого відповідач в порядку і на умовах, визначених цим договором, позичив у позивача 693 000,00 грн., що за середнім комерційним курсом станом на 14.11.2018 становить 21 000 Євро, терміном до 10.07.2022 без нарахування відсотків (а.с.9).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно п. 2 ч. 1 Договору, вказана сума 693 000,00 грн., що за середнім комерційним курсом станом на 14.11.2018 становить 21 000 Євро, ОСОБА_1 передана ОСОБА_2 повністю до підписання цього договору (а.с.9).

В порядку ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 Договору, сторони домовились, що незалежно від зміни курсу Євро до гривні, загальна сума поверненої позики має бути еквівалентною 21 000 (двадцять одній тисячі) Євро на день проведення розрахунків (а.с.9).

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як убачається з досліджених доказів, умови договору позики позичальником не виконані, в передбачений договором строк позика не погашена.

Будь яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат, який судом перевірений, та з яким він погоджується, відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов договору позики.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 14.11.2018 у сумі 815 936,10 грн, а також за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання 3% річних та інфляційні збитки згідно зі ст. 625 ЦК України, починаючи з 11.07.2022 по 16.12.2022, виходячи з наступних розрахунків.

Судом встановлено, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання перед позивачем на 159 днів (з 11.07.2022), а тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3% річних за користування коштами у період прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 10 663,06 грн. (815 936,10 грн ? 3% *159/365 днів).

Також, з урахуванням суми грошового зобов`язання, що становить 815 936,10 грн, та встановленого Національним банком України індексу інфляції, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення інфляційні втрати, що складають 56 299,59 грн., який розрахований за формулою: сума заборгованості*індекс інфляції/100-сума заборгованості, з урахуванням таких індексів інфляції: (100,7% (липень) х 101,1% (серпень) х 101,9% (вересень) х 102,5% (жовтень) х 100,7% (листопад)).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В порядку ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8 828,99 грн.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За вимог п.5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про: призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати понесені позивачем та встановити строк на подання доказів щодо їх розміру, оскільки у позовній заяві позивач повідомляв про наявність витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 625, 1046-1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 209, 210, 223, 247, 265, 280, 281, 282, 284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 14.11.2018 у сумі 882 898,75 грн та судовий збір в сумі 8 828,99 грн, а всього 891 727,74 грн.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 24.05.2023 на 09:30 год., в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва (м. Київ вул. Пластова, 3 кб. 39).

Встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат - до 16:00 год. 22.05.2023.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 19.05.2023.

Суддя: