ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9468/23 Справа № 215/3722/21 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Г.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Держава Україна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенніДніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 215/3722/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №215/3407/19,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року, (суддя Демиденко Ю.Ю.), постановлену в приміщенні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Держави Україна та просив стягнути з відповідача 1 248 500,00 грн. за 750 днів (з 10 квітня 2019 року по 08 червня 2021 року) за рахунок державного та місцевого бюджету у рівних частинах на його користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди за правопорушення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради встановленого рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року у справі № 215/3407/19. Допустити негайне виконання рішення суду, але не більше ніж за один місяць, з наданням звіту про виконання.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю відповідно до рішення Дніпровського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі № 215/3407/19.

Ухвала суду мотивована тим, що з тексту позовної заяви та заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження по справі після усунення недоліків (а.с.133) слідує, що позивач звернувся до Держави Україна в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №215/3407/19 (а.с.1).

З канцелярії Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області суддею витребувано належним чином завірені копії судових рішень першої та апеляційної інстанції, а також копію позовної зави у справі № 215/5310/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі № 215/3407/19. Як вбачається з тексту позовної заяви (а.с.1) та копії позовної заяви у справі № 215/5310/21 (а.с.136), в них цілком співпадають сторони, підстава та предмет спору, оскільки в обох справах позивачем є ОСОБА_1 , відповідачем - Держава Україна в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, підстава бездіяльність, відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі № 215/3407/19, предмет спору моральна шкода.

Як видно з копій витребуваних суддею документів, рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.02.2023 у справі № 215/5310/21, що залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.06.2023 вирішено аналогічний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (а.с.136-143). Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.02.2023 набрало законної сили 20.06.2023 (а.с.139), тому, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 186 ЦПК України, суддя вважав, що у відкритті провадження у справі слід відмовити.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та розглянути заяву про відвід судді Демиденка Ю.Ю. від 26 червня 2023 року.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність рішення, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, на час подачі 08 червня 2021 року повторного позову були відсутні такі справи.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від відповідача у справі відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що з тексту позовної заяви (а.с.1) та копії позовної заяви у справі №215/5310/21 (а.с.136) вбачається, що в них цілком співпадають сторони, підстава та предмет спору, оскільки в обох справах позивачем є ОСОБА_1 , відповідачем - Держава Україна в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, підстава бездіяльність, відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року у справі №215/3407/19, предмет спору моральна шкода.

Як видно з копій витребуваних суддею документів, рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2023 року у справі №215/5310/21, що залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 червня 2023 року вирішено аналогічний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (а.с.136-143). Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2023 року набрало законної сили 20 червня 2023 року (а.с.139).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що з тексту позовної заяви та заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження по справі після усунення недоліків (а.с.133) слідує, що позивач звернувся до Держави Україна в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №215/3407/19 (а.с.1).З канцелярії Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області суддею витребувано належним чином завірені копії судових рішень першої та апеляційної інстанції, а також копію позовної зави у справі №215/5310/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №215/3407/19.Як вбачається з тексту позовної заяви (а.с.1) та копії позовної заяви у справі №215/5310/21 (а.с.136), в них цілком співпадають сторони, підстава та предмет спору, оскільки в обох справах позивачем є ОСОБА_1 , відповідачем - Держава Україна в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, підстава бездіяльність, відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №215/3407/19, предмет спору моральна шкода. Як видно з копій витребуваних суддею документів, рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.02.2023 у справі №215/5310/21, що залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.06.2023 вирішено аналогічний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (а.с.136-143). Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.02.2023 набрало законної сили 20.06.2023 (а.с.139).

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог статей 55, 124 Конституції України та статі 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Відмова у відкритті провадження у справі у цьому разі можлива за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який подано.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Встановлена цивільним процесуальним законом неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили, яке згідно статі 129-1 Конституції України та статі 18 ЦПК України є обов`язковим для усіх органів та осіб.

Таке повністю узгоджується із принципом юридичної визначеності, який є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права і відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»). Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності (визначеності), який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів, а сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи (рішення від 24 липня 2003 року у справі «Рябих проти Росії», заява №52854/99).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Звертаючись у червні 2021 року ОСОБА_1 просив стягнути з Держави Україна 1 248 500,00 грн. за 750 днів (з 10 квітня 2019 року по 08 червня 2021 року) за рахунок державного та місцевого бюджету у рівних частинах на його користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди за правопорушення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради встановленого рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року у справі № 215/3407/19. Допустити негайне виконання рішення суду, але не більше ніж за один місяць, з наданням звіту про виконання.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі № 215/3722/21, суд першої інстанції, посилався на наявність рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2023 у справі № 215/5310/21, що залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 червня 2023 року вирішено аналогічний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2023 року набрало законної сили 20 червня 2023 року.

Проте суд першої інстанції не звернув уваги та те, що відповідно до даних з Єдиного реєстру судових рішень, що перебуває у вільному доступі, рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, про відшкодування моральної шкоди, завданої діями відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 року у справі №215/3407/19, відмовлено.

Зі змісту рішення вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача за рахунок державного бюджету на його користь 1 308 450,00 грн. в рахунок відшкодування йому моральної шкоди, завданої діями відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року у справі № 215/3407/19, вказавши період часу, протягом якого порушувались його права з 10 квітня 2019 року по 11 серпня 2021 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 червня 2023 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2023 року залишено без змін.

Ухвалою Верхового Суду від 31 жовтня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 червня 2023 року повернуто заявнику.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Зазначена позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18.

Враховуючи викладене, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, що позовні заяви ОСОБА_1 по справах № 215/3722/21 та № 215/5310/21 є тотожними, оскільки мають різний період та розмір суми відшкодування моральної шкоди.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже доводи апеляційної скарги щодо суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність рішення, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, є обґрунтованими.

Щодо вимоги апеляційної скарги про розгляд заяви ОСОБА_1 про відвід судді Демиденка Ю.Ю. колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 40 ЦПК України визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Так, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до частин 3 статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як передбачено частини 4 статті 40 ЦПК України, якщо питання про відвід судді в порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, неможливо розглянути в суді, в якому розглядається справа, то справа для вирішення питання про відвід передається до суду відповідної інстанції, найбільш територіально наближеного до цього суду.

Отже чинним законодавством встановлено порядок вирішення питання щодо відводу судді. Розгляд апеляційним судом заяви про відвід судді першої інстанції не передбачено, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягає.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

За частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги в частині скасування ухвали суду першої інстанції є обґрунтованими, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами, передбаченими процесуальним законом.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна про відшкодування моральної шкоди, направити до суду першої інстанції, для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О.О. Тимченко

Судді В.П. Зубакова

В.О. Остапенко