Справа № 216/4098/23
провадження №2/216/1909/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Бутенко М. В.

за участю

секретаря Кравець А.С.

без участі сторін та без застосування технічного запису розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Центрально-міської районної у місті Кривому Розі ради в особі служби у справах дітей, про визначення місця проживання малолітньої дитин, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Центрально-міської районної у місті Кривому Розі ради в особі служби у справах дітей, про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Позивач обґрунтовує свою позовну заяву наступним: 27 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб. В шлюбі у сторін народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після спливу часу погляди сторін на життя змінилися, сімейні стосунки погіршилися, що призводило до постійних конфліктів, через що, за заявою позивача, шлюб сторін було розірвано рішенням Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 216/1885/23 від 10 травня 2023 року. На сьогоднішній час старший син сторін ОСОБА_3 , якому вже майже 16 років, навчається за кордоном, мешкає окремо, має теплі та приязні стосунки з сестрою та позивачем, він вже має право за законом самостійно вирішувати та визначити з ким із батьків буде мешкати. Питання щодо визначення місця проживання малолітньої доньки - ОСОБА_4 , якій виповнилося 11 років має бути вирішено в судовому порядку, оскільки в позасудовому порядку, сторони не можуть порозумітися щодо визначення місця проживання доньки сторін, хоча фактично після розірвання шлюбу, донька постійно мешкає разом з позивачем. Донька перебуває у позивача на утриманні, всі питання та турботи, які виникають під час виховання доньки, вирішуються позивачем самостійно, донька відвідує школу, опікується нею позивач, позивач створив дитині гарні умови для життя, всіляко сприяє її духовному та фізичному розвитку, дитина мешкає разом з батьком в комфортному та придатному для життя житлі, яка належить позивачу на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Зі свого боку, позивач жодних перешкод відповідачу у спілкуванні з донькою позивач не чинить, але, на жаль, позивач та відповідач не можуть самостійно домовитися щодо місця проживання дитини, про спосіб та участь у вихованні доньки, позивач вважає, що донька має проживати разом з ним за однією адресою. В той час відповідач вважає, що донька має мешкати разом з нею, але вагомих підстав для цього не надає, більш того, уникає конструктивного спілкування з позивачем, при цьому спілкування має дуже емоційний характер, тому позивач вважає за необхідне вирішити питання щодо визначення місця проживання доньки в судовому порядку задля захисту її законних прав та інтересів. Позивач забезпечує належний рівень виховання та утримання малолітньої дитини, її повноцінний соціально-правовий захист та виконання всіх цивільних обов`язків щодо дитини у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Позивач матеріально забезпечений, здійснює господарську діяльність, має стабільний дохід, має всі можливості задля виховування доньки, комфортні умови для проживання, позивач не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, не має жодних зауважень з боку органів опіки та піклування. Зважаючи на відсутність між сторонами можливості вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини в позасудовому порядку та наявність спору з цього приводу між сторонами, з метою врегулювання питань щодо визначення місця проживання доньки разом з позивачем, він вимушений звернутися до суду зі вказаним позовом. Просить суд постановити рішення, яким визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 26.06.2023 року. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.06.20233 року судом також витребувані докази по справі.

В судове засідання 21.11.2023 року позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надала на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутністю сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в жодне з призначених судових засідань не з`являлася, відзив на позовну заяву не подавала, 13.11.2023 року, надіслала на адресу суду заяву про визнання позову та прохання розглядати справу, призначену на 21.11.2023 року без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти винесення рішення по справі.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті Кривому Розі ради в особі служби у справах дітей, до суду не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи. Від представника третьої особи надійшла заява, у якій він просить розглядати справу без її участі з урахуванням висновку комісії з питань захисту прав дитини виконкому.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи:

27 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

В шлюбі у сторін народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Шлюб сторін було розірвано рішенням Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 216/1885/23 від 10 травня 2023 року, що підтверджується копією рішення суду.

На сьогоднішній час старший син сторін ОСОБА_3 , якому вже майже 16 років, навчається за кордоном, мешкає окремо, оскільки він вже має право за законом самостійно вирішувати та визначити з ким із батьків буде мешкати.

Питання щодо визначення місця проживання малолітньої доньки - ОСОБА_4 , якій виповнилося 11 років має бути вирішено в судовому порядку, оскільки в позасудовому порядку, сторони не можуть порозумітися щодо визначення місця проживання доньки сторін, хоча фактично після розірвання шлюбу, донька постійно мешкає разом з позивачем. Донька перебуває у позивача на утриманні, всі питання та турботи, які виникають під час виховання доньки, вирішуються позивачем самостійно, донька відвідує школу, опікується нею позивач, позивач створив дитині гарні умови для життя, всіляко сприяє її духовному та фізичному розвитку, дитина мешкає разом з батьком в комфортному та придатному для життя житлі, яка належить позивачу на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 ., що підтверджується копією договору купівлі - продажу та витягом про реєстрацію права власності. Відповідач має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Зі свого боку, позивач жодних перешкод відповідачу у спілкуванні з донькою позивач не чинить, але, на жаль, позивач та відповідач не можуть самостійно домовитися щодо місця проживання дитини, про спосіб та участь у вихованні доньки, позивач вважає, що донька має проживати разом з ним за однією адресою. В той час відповідач вважає, що донька має мешкати разом з нею, але вагомих підстав для цього не надає, більш того, уникає конструктивного спілкування з позивачем, при цьому спілкування має дуже емоційний характер, тому позивач вважає за необхідне вирішити питання щодо визначення місця проживання доньки в судовому порядку задля захисту її законних прав та інтересів. Позивач забезпечує належний рівень виховання та утримання малолітньої дитини, її повноцінний соціально-правовий захист та виконання всіх цивільних обов`язків щодо дитини у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Позивач матеріально забезпечений, здійснює господарську діяльність, має стабільний дохід, має всі можливості задля виховування доньки, комфортні умови для проживання, позивач не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, не має жодних зауважень з боку органів опіки та піклування. Зважаючи на відсутність між сторонами можливості вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини в позасудовому порядку та наявність спору з цього приводу між сторонами, з метою врегулювання питань щодо визначення місця проживання доньки разом з позивачем, він вимушений звернутися до суду зі вказаним позовом. Просить суд постановити рішення, яким визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку Центрально-Міського виконкому районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , то розглянувши 05.09.2023 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Центрально-Міської районної у місті ради ухвалу Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.06.2023 про відкриття провадження по цивільній справі №216/4098/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було встановлено наступне.

Гр. ОСОБА_1 від шлюбу з гр. ОСОБА_2 має на вихованні малолітню доньку ОСОБА_5 .

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.05.2023 шлюб між подружжям було розірвано.

Малолітня ОСОБА_6 разом з батьком проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеним спеціалістами служби у справах дітей виконкому районної у місті ради від 01.09.2023 року.

Згідно з вищезазначеним актом обстеження житлово-побутові та санітарно-гігієнічні умови проживання малолітньої ОСОБА_7 задовільні. Дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного життя та розвитку.

Власником вказаного житла є гр. ОСОБА_1 , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.02.2020 №201112377.

Гр. ОСОБА_1 приділяє увагу навчанню, вихованню та здоров`ю малолітньої доньки ОСОБА_7 , має з нею довірливі та гармонійні відносини, що підтверджується характеристикою від 27.06.2023 року №314, наданою адміністрацією Криворізької гімназії «Інтелект» Криворізької міської ради, та довідкою Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська дитяча лікарня №4» Криворізької міської ради від 28.06.2023.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України гр. ОСОБА_1 повністю матеріально забезпечує дитину, оскільки є фізичною особою - підприємцем та має постійний дохід.

Мати дитини ОСОБА_2 проживає окремо за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві приватної спільної часткової власності. Гр. ОСОБА_2 не заперечує проти визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_7 разом з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно зі ст. 171 Сімейного кодексу України малолітня ОСОБА_6 висловила свою думку щодо визначення її місця проживання разом з батьком ОСОБА_1 .

Ураховуючи вищевикладене, в інтересах дитини, керуючись ст.ст. 11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства», постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», зі змінами, ст. ст. 19, 160, 161, 171 Сімейного кодексу України, рішенням Криворізької міської ради від 31.03.2016 №381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», зі змінами, виконком Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визнати місце проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, ... обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, дитина, не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дітей у разі визначення місця проживання дітей з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дітьми, турботу відносно дітей та участі у вихованні дітей і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більше, що позивач не заперечує проти спілкування дітей з матір`ю.

Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір`ю.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Раритетне рішення ухвалив суд і відібрав дитину врахувавши її думку та визначив місце проживання з батьком та стягнув з матері аліменти на утримання (ВССУ у справі № 6- 41755ск14) при цьому мати дитини не є хворою, не пиячить, не веде аморальний спосіб життя, не торгує наркотиками, традиційної сексуальної орієнтації, тощо. Тобто цілком нормальна людина. І у цій справі мати дитини подавала зустрічний позов та безуспішно оскаржувала рішення суду в апеляційному та касаційному порядку. Визначальним для суду у цій справі стала думка дитини з ким проживати, що формально фіксується завжди, а реально враховується дуже не часто. І дитина висловила бажання «вільно, свідомо і добровільно, без будь-якого примусу, як фізичного так і психічного» проживати разом з батьком. Тобто, має місце правильне застосування судом ст. 160 СК України.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява N 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики 'Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі N 377/128/18 (провадження N 61-44680св18) зазначено, що до тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі N 402/428/16-ц (провадження N 14-327цс18) зроблено висновок, що "Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону N 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, -ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей".

Таким чином, враховуючи перш за все інтереси дитини, її прихильність до батька з урахуванням викладеного вважаю доцільним, правомірним та законним позовні вимоги позивача задовольнити, визначити місце проживання дитини з батьком.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, та становить 1073,60.00 грн.

Отже з урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 273, 277, 279, 280-283. 354, 355 ЦПК України, 19, 141, 160, 161, 162 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Центрально-міської районної у місті Кривому Розі ради в особі служби у справах дітей, про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М. В. БУТЕНКО