БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2604/23
Провадження № 2-о/497/96/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Деревенського І.Ю.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Городненська сільська рада Болградського району Одеської області, Болградська районна військова (державна) адміністрація Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою, якою просить встановити факт належності йому державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ОД №067532 площею 1,05 га для ведення селянського (фермерського) господарства, виданого 21.03.1997 року на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації Одеської області за №170, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №366 виданого на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає те, що в державному акті було допущено помилку в написанні його прізвища, а саме вказано "Арабаджі", тоді як в паспорті значиться «Арабаджи» у зв`язку з невірним перекладом прізвища заявника з російської мови на українську мову. Однак помилку було виявлено запізно, а внести зміни в цей державний акт вже неможливо.

Зазначене стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Ухвалою від 08.11.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 21.11.2023 року об 09:00 годині (а.с.11), про що повідомлено сторонам по справі (а.с.12).

В судове засідання 21.11.2023 року:

-заявник та його представник адвокат Сахарова Н.М. не прибули, кожен окремо подали заяви про проведення судового розгляду у їх відсутність, наполягали на задоволенні заяви (а.с.21, 22);

- представник заінтересованої особи Городненської сільської ради Болградського району Одеської області - не прибув, повідомлений належним чином (а.с.11, 12). Надіслав на адресу суду заяву, згідно якої відсутні заперечення щодо вимог заявника ОСОБА_1 , та розгляд справи просив здійснити у відсутність представника (а.с.17);

- представник заінтересованої особи Болградської районної військової (державної) адміністрації Одеської області не прибув, надіслав заяву про відсутність заперечень щодо вимог заявника ОСОБА_1 та проведення судового розгляду у відсутність представника (а.с.23).

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пункт 6 частини першої ст.315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Судовим розглядом встановлено, що:

Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городнє, Болградського району, Одеської області та іменується іменем « ОСОБА_1 » українською мовою, « ОСОБА_2 » - російською мовою, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 04.03.2014 року (а.с.3). Названим паспортом заявник користується на даний час, який підтверджує особу заявника, що свідчить про фактичне допущення помилки в написанні його прізвища в правовстановлюючому документі.

Так, в державному акті на право власності на земельну ділянку серії І-ОД №067532, виданого 28.05.1997 року на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації від 21.03.1997 року №170, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю №366, прізвище, ім`я та по-батькові власника, кому видано Державний акт зазначено « ОСОБА_3 » (а.с.5).

Також на підтвердження правильності написання свого прізвища заявник надав свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 де прізвище зазначено « ОСОБА_2 » російською мовою (а.с.4).

Судом також досліджена копія актового запису про народження №45 від 03.04.1953 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де його батьки значаться з прізвищем « ОСОБА_4 » (а.с.15), та копію актового запису про шлюб №14 від 07.04.1971 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де також прізвище нареченого (чоловіка), тобто заявника значиться « ОСОБА_4 » (а.с.16).

Згідно заяви від 28.02.2023 про видачу паспорта (Ф-1) на громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прізвище останнього зазначено « ОСОБА_4 » - державною мовою та на це ім`я були видані паспорти: НОМЕР_3 від 25.11.1997 року; НОМЕР_1 від 04.03.2014 року (а.с.19).

За повідомленням Архівного відділу Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 13.10.2023 року за №357/03-26 дійсно, розпорядженням голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 21.03.1997 року №170 «Об отводе земель для ведения крестьянских фермерских хазяйств ……..гражданам «Арабаджи Степану Ивановичу 1,05 га», доводить те що записи початково всі зроблені російською мовою без перекладу на державну мову, та той факт, що така земельна ділянка гр. ОСОБА_1 виділялася (а.с.6).

А відтак, заявник дійсно є власником земельної ділянки розміром 1.05 га., згідно розпорядження Болградської районної державної адміністрації №170 від 21.03.1997 року, на підставі якого видано державний акт серії І-ОД №067532 від 28.05.1997 року в якому допущено помилку в написанні його прізвища, оскільки вірно має бути зазначено, що державний акт видано: « ОСОБА_1 ».

Наведене свідчить, що різниця у написанні прізвища заявника в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ОД №067532 та паспорті громадянина України, є наслідком помилки (описки), зробленої під час виготовлення державного акту, а саме перекладу з російської на українську мову.

Таким чином, вбачається факт допущення описки при оформленні за прізвищем заявника вказаного правовстановлюючого документа.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч.4 ст.182 ЦК України).

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями.

Згідно з листом Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (в попередній редакції) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

У відповідності до вимог ст.76ЦПКУкраїни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Встановлені в судовому засіданні обставини, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, не ставлять під сумнів того, що Державний акт на право приватної власності на землю І-ОД №067532, виданий на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації від 21.03.1997 року №170, на земельну ділянку загальною площею 1,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, належить ОСОБА_1 .

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом.

Оскільки встановлення даного факту, має для заявника юридичне значення, так як усуває перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою; встановлення даного факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості внести виправлення у документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичного факту, суд вважає, що заява підставна та підлягає задоволенню.

Встановлення факту належності заявниці вищеназваного державного акту потрібно для здійснення державної реєстрації права власності, для підтвердження права власності на земельну ділянку та можливості розпорядження цим майном.

При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Городненська сільська рада Болградського району Одеської області, Болградська районна військова (державна) адміністрація Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу- задовольнити.

Вважати встановленим юридичний факт про те, що Державний акт на право приватної власності на земелю серії І-ОД №067532, виданого 28.05.1997 року на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації від 21.03.1997 року №170 на земельну ділянку розміром 1.05 гектарів у межах згідно з планом, розташовану на території Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення селянського (фермерського) господарства, який зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю №366, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Городнє, Болградського району, Одеської області, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Болградським РС ГУДМС України в Одеській області від 04.03.2014 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Кодінцева