Номер провадження 2/225/48/2023
Єдиний унікальний номер судової справи 225/1666/22
Дзержинський міський суд Донецької області
=========================================================
11 травня 2023 року Дзержинський міський суд Донецької області
у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,
за участі: секретаря Панасенко Г.Ю.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою представника позивача адвоката Гупал Романа Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,
Представник позивача- адвокат Гупал Р.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
Факт отримання позики, зокрема, підтверджується розпискою від 09.02.2022, написаною власноруч позичальником.
Згідно договору позики забезпеченням виконання позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна - автомобіля МАZDA модель 3.
Станом на сьогодні позичені гроші відповідачем не повернуті, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 132637 грн. 50 грн., що еквівалентно 3275 доларів США за курсом НБУ станом на 13.10.2022 (день подачі позову).
Провадження у справі відкрито 12.12.2022.
10.01.2023 відмовлено в задоволені клопотання представника відповідача про зміну територіальної підсудності справи.
02.03.2023 відмовлено в задоволені клопотання представника відповідача про перехід до загального позовного провадження.
19.04.2023 відмовлено в задоволені клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.
Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.
Належно повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явився, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відзив на позов відповідачем не поданий.
Беручи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України заочно, на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідив надані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно п.2 Договору позики, сума позики отримана позичальником в повному обсязі до моменту підписання договору.
Факт отримання позики, зокрема, підтверджується розпискою від 09.02.2022, написаною власноруч позичальником.
Кінцевий строк повернення позичальником грошових коштів, відповідно до п.5 Договору позики та графіку повернення Позичальником грошових коштів, становив 09 серпня 2022 року включно.
Згідно п.8 Договору позики, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п. 1 даного договору, готівкою.
Відповідно до п.9 Договору позики, у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у 1.1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за цим договором.
Згідно п.п.11, 12 Договору позики забезпеченням виконання позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна - автомобіля МАZDA модель 3, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2007 року випуску, тип - легковий седан, колір - сірий, державний номер НОМЕР_2 , який належав позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 18.12.2019, ТСЦ 1445, що підтверджується договором застави транспортного засобу від 09.02.2022 та Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 09.02.2022.
Відповідно до п.13 Договору позики, факт повернення позики або її частини підтверджується заявою позикодавця, про одержання суми позики в повному обсязі або частково, яке є єдиним належним підтвердженням виконання позичальником зобов`язання за цим договором. Після повного виконання зобов`язання позичальником за даним договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику розписку.
Таким чином, сторони у зобов`язанні визначили суму позики та її еквівалент
в іноземній валюті, й передбачили її повернення фіксованими частинами, які на день повернення будуть складати визначену суму в доларах США, також визначили кінцевий термін повернення грошових коштів.
За доводами позивача розписка про отримання грошових коштів за договором позики написана власноруч ОСОБА_3 , доказів зворотнього суду не надано.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 3 ст.12 ЦПК, частинами 1 та 5 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Позивачем на підтвердження факту передачі грошових коштів відповідачу надані договір позики №Х090222-10 та власноруч написана позичальником (відповідачем) розписка про отримання грошових коштів.
Відповідач не скористався своїм правом надати суду свої заперечення щодо заявлених позовних вимог.
Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.
За правилами статті 533 ЦК України у зобов`язанні, де сторони визначили грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума заборгованості, що підлягає сплаті
у гривні, визначається спочатку у сумі відповідної іноземної валюти, яка визначена еквівалентом зобов`язання, а потім переводиться за офіційним курсом у гривню на день платежу чи на день визначення розміру заборгованості.
Таким чином, встановивши виникнення у відповідача боргового зобов`язання за договором позики від 09 лютого 2022 №Х090222-10, будь-які докази виконання відповідачем боргового зобов`язання за даним договором відсутні, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 132637,50 грн. (сто тридцять дві тисячі шістсот тридцять сім грн. 50 коп.), що еквівалентно 3275 доларів США за курсом НБУ станом на 13.10.2022 (день подачі позову).
При цьому суд зазначає, що вказаний розрахунок заборгованості за договором позики відповідає вимогам ст. 533 ЦК України й пункту п.9 договору позики, який визначає, що у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у 1.1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за цим договором.
З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Що стосується витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано до суду договір про надання правової допомоги від 12.09.2022, укладеного між позивачем та адвокатом та додатку до нього від 10.10.2022, попередній розрахунок вартості однієї години надання правових послуг, акт наданих послуг від 13.10.2022, рахунок фактура від 13.10.2022.
Крім того, у разі прийняття рішення по справі на користь позивача, він має сплатити додатковий гонорар у розмірі 10% від суми задоволених позовних вимог (додаток до договору від 10.10.2022).
У постанові від 12 травня 2020 у справі № 904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду виклала таку правову позицію щодо гонорару успіху.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У справі № 904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суди не врахували, що відповідна сума гонорару успіху, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, не навели доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.12,81,263-265,341,342 ЦПК України, суд
Позовну заяву представника позивача адвоката Гупал Романа Миколайовича (адреса: АДРЕСА_1 ), який діє в інтересах ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (зареєстрована: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у сумі 132637,50 грн. (сто тридцять дві тисячі шістсот тридцять сім грн. 50 коп.), що еквівалентно 3275 доларів США за курсом НБУ станом на 13.10.2022.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1326,38 грн. (одна тисяча триста двадцять шість грн. 38 коп.).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Є.В. Челюбєєв