Справа № 451/1487/20
Провадження № 2/451/26/23
РІШЕННЯ

іменем України

(повне)

18 травня 2023 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Радехові цивільну справу №451/1487/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Радехівська міська рада Львівської області, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні будинковолодінням та земельною ділянкою,

у с т а н о в и в:

22 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Корчинська сільська рада Радехівського району Львівської області про усунення перешкод у користуванні будинковолодінням та земельною ділянкою.

В позовній заяві зазначає, що він є власником будинковолодіння та присадибної земельної ділянки, яка розташована за адресою - АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 , є власником будинковолодіння та присадибної земельної ділянки, яка розташована за адресою - АДРЕСА_1 . Відповідач, без жодної на те правової підстави (відповідних дозвільних та правовстановлюючих документів на земельну ділянку загального користування) встановив на спільному заїзду з АДРЕСА_2 дерев`яну огорожу (закопав стовпці) (фото № 1 (1, 2, 3), посадив сад, дерева якого перекрили проїзд (фото № 4 (3). На межі спільного заїзду зберігає скирту сіна (фото № 2), перекрив дорогу гілками та купою гною (фото № 1 (1.2). Позивач неодноразово зверталась протягом тривалого часу до адміністрації сільської та районної ради. Також зверталась із заявою до правоохоронних органів. Просила зобов`язати відповідача усунути вищевказані перешкоди. Але отримувала лише формальні відписки, після яких поведінка відповідача ставала по відношенню до позивача та членів його сім`ї агресивною. Агресивність відповідача постійно супроводжувалась погрозами і нецензурними словами на адресу позивача та членів його сім`ї. Що спричиняє позивачу моральну та психологічну шкоду і чинить моральний дискомфорт. На його заяву від 09.03.2017 про вищевказані неправомірні дії відповідача, які чинять позивачу перешкоди у користуванні будинковолодінням та земельною ділянкою, сільський голова Корчинської сільської ради своїм листом повідомив, що з гр. ОСОБА_4 було проведено бесіду, також дано в письмовій формі лист про заборону перекривати дорогу, яка по генплану села рахується дорогою загального користування. На його заяву від 14.07.2017 Радехівська райдержадміністрація, ігноруючи вимоги Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», порадила звернутись до суду. Відповідно Акта обстеження АДРЕСА_1 від 19.03.2018, складеного Корчинською сільською радою Радехівського району Львівської області, комісія встановила, що вулиця, яка йде до присадибної земельної ділянки гр. ОСОБА_1 являється вулицею загального користування та має відповідати згідно плану забудови та генплану села. Комісією був вручений гр-ну ОСОБА_2 лист про перешкоджання та перекриття даної вулиці і рекомендовано усунути дані перешкоди. Листом за № 3861 від 23.08.2017 Т.в.о. начальника Червоноградського ВП Радехівського ВП у Львівській області в порушення вимог ст. 214 КПК України обмежився також порадою звернутись до суду. Таким чином позивач, як особа чиє право порушено відповідачем в справі, що виражається в вільному та безперешкодному праві користування дорогою загального користування вправі вимагати відновлення свого права шляхом повернення до того становища, яке існувало раніше, а саме вільного доступу до свого домогосподарства.

Просить суд зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні його присадибною земельною ділянкою та будинковолодінням, що за адресою по АДРЕСА_1 , шляхом зрізу гілок фруктових дерев, що перекрили заїзд, звільнення спільного заїзду з АДРЕСА_2 від хворосту, купою гною, скиртою сіна, та шляхом демонтажу дерев`яних стовпчиків, зазначених на фото 4, закопаних на межі (вздовж) вищевказаного спільного заїзду. Також просить стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 840,80 грн сплаченого судового збору та 3500 (три тисячі п`ятсот ) грн витрат на правову допомогу (а.с.4-5 зворот).

В підготовчому засіданні 8 липня 2021 року до участі у справі залучено правонаступника Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області Радехівську міську раду Львівської області (а.с.43-44).

В судовому засіданні 29 листопада 2022 року суд залучив до участі у справі третю особу без самостійних вимог ОСОБА_3 (а.с.188).

Представник позивача ОСОБА_5 у судових засіданнях позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Звертала увагу суду на те, що конфлікт є тривалим, по сьогоднішній день позивач позбавлений можливості користуватися вулицею загального користування, назва якої Бічна. З 2017 року позивач неодноразово звертається у різні інстанції з приводу спору. Земельна ділянка ОСОБА_1 не межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 . Вулиця Бічна це спільний заїзд, який йде повз будинковолодіння відповідача. Позивач побоюється їхати повз них чи проходити, оскільки відповідач постійно чинить перешкоди, свариться, там постійно бігають їх собаки. Позивач не має можливості, ніж по АДРЕСА_1 , зайти на територію свого господарства, в даний час йде через поле, тобто позивач самовільно висипав польову дорогу через поле і нею в даний час користується. Ці перешкоди чиняться відповідачем, яка є власником, що межує із вулицею Бічна. Просила постановити рішення, яким задовольнити позов.

У судове засідання 18 травня 2023 року представник позивача ОСОБА_5 , з якою судові засідання проводились у режимі відеоконференції, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.14,16-17).

Представник відповідача ОСОБА_6 проти позовних вимог заперечив у повному обсязі. План схема, яка заходиться в матеріалах справи не визначає місце розташування АДРЕСА_1 , із копіювання вбачається, що із земельною ділянкою позивача по справі межує земельна ділянка ОСОБА_3 .. Позивачем не доведено, що саме відповідачем їй чиняться перешкоди.

У судове засідання 18 травня 2023 року представник відповідача ОСОБА_6 подав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив у задоволенні позовних вимог відмовити(а.с.18).

Представник третьої особи Радехівської міської ради Львівської області у судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі на підставі документів, які знаходяться у матеріалах справах (а.с.15).

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоч йому було відомо про перебування справи у проваджденны суду (а.с.246 том І, а..с.13).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні 18 серпня 2022 року суду показав, що йому відомо, що він допитується як свідок з приводу питання заїзду позивача до свого господарства, а Сироїд чинить позивачу перепони. Порядок заїзду йому невідомий, бачив план забудови ОСОБА_8 це комунальна вулиця, ще заїзд позивача до її господарства, іншого заїзду до їх будинку немає. Чи у сторін є Державні акти на земельні ділянки йому невідомо. Генеральний план старий, у нього зміни не вносились (а.с.138).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні 18 серпня 2022 року суду показала, що план забудови був виготовлений у 1992 році. Відповідно до даного плану не було передбачено будинків. Вулиця Бічна є загального користування та є заїздом до господарства відповідача. Земельна ділянка Пікули, яка межує із земельною ділянкою відповідача, є земельною ділянкою для ведення особистого сільськогосподарського господарства. В Державному акті ОСОБА_8 відображено, що там є вулиця Бічна. Чи є інший заїзд до господарства позивача їй невідомо, по викопіюванні є лише один заїзд це вулиця Бічна загального користування. Про конфлікт між сторонами їй нічого невідомо. В даний час межі земельних ділянок не виділено в натурі (а.с.136).

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні 18 серпня 2022 року суду показала, що її будинок розташований на АДРЕСА_1 , відповідач чинить їй перешкоди в користуванні заїздом. З 1957 року вони користуються вулицею загального користування, а з 1982 року їм чиняться перешкоди. В даний час там близько дороги стоїть стирта сіна, хворост (гній), гілки дерев, які чинять їй перешкоди в користуванні вулицею (а.с.137).

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні 18 серпня 2022 року суду показала, що дороги загального користування по АДРЕСА_1 немає, це є і була стежка (а.с.135).

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні 18 серпня 2022 року суду показала, що земельна ділянка, яка межує із земельною ділянкою відповідача належить її сину, це город та пасовище, якою він користується. Між цими земельними ділянками є вулиця- стежка, яка є вільною, нею можна пройти. Земельна ділянка ОСОБА_8 знаходиться збоку. Не пригадує коли там була останній раз (а.с.139).

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні 18 серпня 2022 року суду показав, що часто ходить дорогою насипаною до господарства Сироїд, а дальше є ґрунтова дорога до господарства ОСОБА_8 . Жодних перешкод для заїзду немає, ОСОБА_8 має можливість доступу до господарства через стадіон, пасовище, яке невідомо кому належить. Копиця сіна стоїть збоку, така не розташована на території дороги. Хворост (гній) не відповідача, і він не перешкоджає заїзду. Гілок дерев немає, по вулиці можна проїхати. 17 серпня 2022 року був на вулиці і все бачив (а.с.139).

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень, викладених у статтях 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджує копія Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.01.2009, виданого на підставі рішення виконкому Корчинської сільської ради від 09.12.2008 № 118 (а.с.28).

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.03.2017, індексний номер витягу: 82937285, видно, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, кадастровий номер :02:004:0107, по АДРЕСА_1 (а.с.27).

Зазначене також підтверджується копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 02.12.2016 (а.с.26, 29, 30).

З копії Акта обстеження № 107 від 19.03.2018 вбачається, що комісія Корчинської сільської ради склала цей акт про наступне: - вулиця, яка йде до присадибної ділянки гр. ОСОБА_1 є вулицею загального користування та має відповідати згідно плану забудови та генплану села, отож сусіди не мають права цьому перешкоджати; - з сусідами ОСОБА_2 було проведено усну бесіду та вручено лист про перешкоджання та перекриття даної вулиці загального користування (а.с.19).

Судом оглянуто фотографії, надані стороною позивача (а.с.13-18).

Згідно із Проектом забудови в селі Гоголів гр. ОСОБА_1 , виготовленим на підставі рішення виконкому Радехівської районної ради народних депутатів від 18.01.1990 № 13 та погодженим районним архітектором Радехівського району 11.02.1990, суміжно із земельною ділянкою забудовника знаходиться стадіон, город забудовника та спільний заїзд (а.с.23-24).

Крім цього, судом оглянуто план-схему земельної ділянки ОСОБА_2 (а.с.25).

Також на підтвердження своїх позовних вимог сторона позивача подала суду такі документи: копія листа Радехівського відділення поліції Червоноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області № 3861 від 23.08.2017; копія листа Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 03.08.2017; копія листа Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області без зазначення вихідного номера та дали складання (а.с.20, 21, 22).

З листа Радехівської міської ради Львівської області № 2049 від 17.12.2021 видно, що на запит адвоката Мулявка О.В. № 18ц-21 від 20.10.2021, Радехівська міська рада надала наступну інформацію: «… на підставі графічних матеріалів, а саме: генерального плану села Гоголів (1969 року); проекту формування території і встановлення меж Корчинської сільської ради (1992); Публічної кадастрової карти України; плану земельної ділянки площею 0,4882 га, кадастровий номер: :02:004:0111, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (власник ОСОБА_1 ); плану земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер: :02:004:0107 цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (власника ОСОБА_1 ); плану земельної ділянки площею 0,127 га, кадастровий номер: :02:004:0053 (власник ОСОБА_3 ); плану земельної ділянки площею 0,1650 га, кадастровий номер: :02:004:0054 (власник ОСОБА_3 ) проведено аналіз розміщення та використання земельних ділянок громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та встановлено: - на генеральному плані с. Гоголів 1969 року відсутній житловий будинок ОСОБА_1 ; - на проекті формування території і встановлення меж Корчинської сільської ради (1992) показане місце розташування житлової забудови, на якому розташований житловий будинок ОСОБА_1 ; - житловий будинок громадянки ОСОБА_2 має поштову адресу: АДРЕСА_3 ; - житловий будинок громадянина ОСОБА_1 має поштову адресу: АДРЕСА_1 ; - житлові будинки громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знаходяться на одній тій самій вулиці, яка має назву Бічна; - земельні ділянки гр. ОСОБА_3 розташовані по обидві сторони АДРЕСА_1 ; - земельна ділянка, якою користується гр. ОСОБА_2 , на якій знаходиться житловий будинок не перебуває у її власності; - громадянин ОСОБА_1 проїзд та прохід до житлового будинку та земельних ділянок, які перебувають у його власності здійснює по АДРЕСА_1 , яка відноситься до земель комунальної власності загального користування (стаття 83 Земельного кодексу України), яка відображена в описі суміжних землевласників та землекористувачів на планах вищевказаних земельних ділянках гр. ОСОБА_1 та на планах земельних ділянок громадянина ОСОБА_3 і становить 7,00 м; - для встановлення фактичної ширини вулиці Бічна та фактичних розмірів земельних ділянок, що перебувають у власності гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 необхідно, щоб землевпорядна проектна організація, яка виготовляла документації із землеустрою вищевказаним громадянам, винесла в натуру (на місцевість) межі їхніх земельних ділянок і відновила межові знаки» (а.с.89-89 зворот).

Вищезазначена інформація підтверджується також копією Викопіювання з Генерального плану с. Гоголів (а.с.96), копією Викопіювання з проекту формування території і встановлення меж Корчинської сільської ради (а.с.90), копією Викопіювання з Публічної кадастрової карти України з нанесеними земельними ділянками власника ОСОБА_1 , землекористувача ОСОБА_2 та власника ОСОБА_3 (а.с.91), копією Плану земельної ділянки ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 (а.с.92-92 зворот), та копією Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с.93, 94, 95).

Судом оглянуто фотографії, надані стороною відповідача (а.с.97-109).

У довідці-висновку № 2408 від 06.10.2022, Радехівська міська рада Львівської області повідомляє, що відповідно до генерального плану села Гоголів 1969 року та на підставі кадастрових планів земельних ділянок, опису їх меж згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (далі - Витяг) від 02.12.2016 №НВ-016 (земельна ділянка :02:004:0107), Витягу від 21.07.2017 №НВ-017 (земельна ділянка :02:004:0111), наданих гр. ОСОБА_1 , Витягу від 09.09.2020 № НВ-020 (земельна ділянка :02:004:0053) та Витягу від 08.09.2020 № НВ-020 (земельна ділянка :02:004:053), наданих гр. ОСОБА_3 , встановлено, що проїзд та прохід до вищезазначених земельних ділянок здійснюється по АДРЕСА_1 , яка відноситься до земель комунальної власності загального користування згідно статті 83 Земельного кодексу України та не може містити жодних перешкод для проходу та заїзду до будь-якої із зазначених земельних ділянок (а.с.170).

Згідно зі статтею 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Згідно із статтею 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Відповідно до частини третьої статті 71 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо) (стаття 83 ЗК України).

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Частиною другою статті 103 ЗК України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Згідно з положеннями статті 108 ЗК України у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів. Власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними. Витрати на утримання споруди в належному стані сусіди несуть у рівних частинах. До того часу, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди.

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до положень статті 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Схожа правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 348/1174/17 (провадження № 61-16528ск19).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач не довів порушення його прав як власника земельної ділянки відповідачем, оскільки не надав доказів того, що саме відповідач порушує його право на користування спільним заїздом чи дорогою загального користування, позаяк в матеріалах справи відсутні документи, з яких можна було б встановити, який насправді правовий статус спірного проїзду (спільний заїзд чи комунальна дорога), яка його ширина визначена документально і яка дійсна ширина. Ні Генеральний план с. Гоголів (а.с.96), ні Проект формування території і встановлення меж Корчинської сільської ради (а.с.90), не передбачає проходження вулиці Бічної вздовж будинку відповідача в напрямку до будинку позивача, а доказів внесення змін до генерального плану чи проекту формування території, які б передбачали таку вулицю суду не подано. В свою чергу, із викопіювання з Публічної кадастрової карти України з нанесеними земельними ділянками власника ОСОБА_1 , землекористувача ОСОБА_2 та власника ОСОБА_3 (а.с.91) не вбачаються ні межі земельної ділянки відповідача, ні наявність у спірному місці дороги чи спільного заїзду. Відповідно за відсутності доказів про існування спільного заїзду (комунальної дороги), а також її ширини, довжини та площі, не можливо встановити чи дійсно власнику нерухомого майна створюються перешкоди у користуванні нею. Хоча в Акті обстеження № 107 від 19.03.2018 та довідці-висновку №2408 від 06.10.2022, орган місцевого самоврядування зазначає, що проїзд та прохід до земельних ділянок здійснюється по АДРЕСА_1 , яка відноситься до земель комунальної власності загального користування згідно статті 83 Земельного кодексу України та не може містити жодних перешкод для проходу та заїзду до будь-якої із зазначених земельних ділянок (а.с.19, 170), проте у вказаних документах відсутні дані про наявність на спірному проїзді реальних перешкод, їх характеристику, а також про площу дороги, яку вони займають, якщо такі дійсно існують.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У розумінні ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що фотографії, подані стороною позивача (а.с.13-18, 161-165) та фотографії, подані стороною відповідача (а.с.97-109), не можуть бути належними доказами у справі, що розглядається, позаяк з них не можна встановити чи містять вони інформацію щодо предмета доказування, в якому саме місці такі зроблені.

Щодо показів свідків, то суд дійшов висновку, що такі не є достовірними доказами, оскільки свідки надали суду суперечливі покази, відповідно на підставі таких показів свідків не можна встановити дійсні обставини справи.

Оцінюючи докази на предмет їх достатності та взаємного зв`язку в сукупності, суд дійшов висновку, що подані стороною позивача докази не містять достатніх даних, які б однозначно підтверджували наявність перешкод на спірному проїзді, їх якісні та кількісні характеристики, якщо такі існують, та підтверджували особу, яка чинить позивачу перешкоди.

Також суд звертає увагу, що учасники справи користуються процесуальними правами на власний розсуд і зважаючи на особливий характер спірних правовідносин, що потребують спеціальних знань, сторона позивача не заявляла ні клопотання про призначення земельно-технічної експертизи, ні клопотання про огляд доказів за їх місцезнаходженням, в тому числі, із викликом спеціаліста, що суперечить принципу достатності доказів.

З огляду на вищезазначені обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що сторона позивача не довела належними, достовірними та достатніми доказами підставність заявлених позовних вимог, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, тому судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору покладаються на сторону позивача.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 15, 16, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. 39, 71, 83, 91, 103, 108, 152 Земельного кодексу України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 353, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Радехівська міська рада Львівської області, ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні будинковолодінням та земельною ділянкою, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяО. Семенишин

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 18 травня 2023 року.