Справа № 185/5540/23
Провадження № 2-о/185/202/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

з участю секретаря судового засідання Єгоричевої К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про надання права на шлюб,

встановив:

У квітні 2023 року до суду надійшла вказана цивільна справа за заявою від ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про надання права на шлюб.

Заява обґрунтована тим, що заявниця бажає укласти шлюб з ОСОБА_2 , оскільки вони зустрічаються тривалий час, між ними наявні взаємні почуття любові та поваги один до одного, мають спільні погляди на життя та ведуть спільне господарство. При зверненні заявниці та ОСОБА_2 до органів ДРАЦС із заявою про реєстрацію шлюбу, останнім було відмовлено у прийнятті вказаної заяви у зв`язку з тим, що заявниця не є повнолітньою. Зважаючи на викладені вище обставини, посилаючись на відсутність з боку матері заявниці будь-яких заперечень щодо укладення вказаного шлюбу, заявниця звернулася до суду із вказаною заявою.

Ухвалою суду від 25 квітня 2023 року провадження у справі було відкрито та призначено в судовому розгляді.

Учасники справи у судове засідання з`явилися, заявниця вимоги вказаної заяви підтримали, просила суд їх задовольнити, заінтересовані особи не заперечували проти задоволення заявлених вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, заслухавши учасників справи, суд прийшов наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 22 СК України передбачено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу.

Право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам (ст.23 СК України).

Відповідно до роз`яснень п.2 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст.23 СК України) повинна розглядатися судом в окремому провадженні (ч.3 ст.234 ЦПК України). Резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч.2 ст.23 СК України, згідно з якою суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), а також містити прізвище, ім`я та по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом.

Матеріалами справи встановлено, що 13 грудня 2022 року зявниці виповнилося шістнадцять років.

Згідно копії свідоцтва про народження, батьками останньої є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Відповідно копії свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 батько заявниці помер.

Як на підставу задоволення вимог про надання права на шлюб, заявниця посилається на тривале (близько одного року) сумісне проживання з ОСОБА_2 , а також на те, що останній має стабільний дохід, готовий та спроможний забезпечувати їх майбутню родину, а також на те, що вони ведуть спільне господарство.

Проте суд не погоджується із вказаними доводами заявниці, виходячи з наступного.

На підтверджуння спільного проживання заявницею наданий акт №156 від 10.03.2022 року з якого вбачається, що заявниця та ОСОБА_2 проживають разом і ведуть спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, в судовому засіданні заявниця та ОСОБА_2 зазначили, що проживали за зазначеною в акті адресою біля двох місяців.

Фактично заявниця проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначену обставину підтвердила мати заявниці ОСОБА_3 та зазначила, що утримує дочку, щомісячно витрачає на неї та надає грошові кошти від 3000 грн та більше, надає кошти на одяг та їжу. Заявниця це підтвердила.

ОСОБА_2 зазначив, що має зареєстроване місце проживання в с. Царичанка Дніпропетровської області.

Судом в ході судового засідання встановлено, що заявниця проживає разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_3 , в домоволодінні останньої. При цьому мати заявниці забезпечує доньку щомісячно. Сам же ОСОБА_2 приїздить до заявниці та її матері на час відпусток та вихідних, а не проживає разом з ними. Заявниця навчається, власного доходу не має, живе на кошти матері та ОСОБА_2 . Вказане підтверджується поясненнями учасників справи згідно протоколу судового засідання від 18 травня 2023 року.

Окрім цього, суд також звертає увагу й на те, що чинне національне законодавство не містить чіткого переліку підстав для надання права на шлюб неповнолітнім, але, як правило, такими є: фактичне спільне проживання пари, яка не досягла шлюбного віку, вагітність неповнолітньої, народження нею дитини.

Так, судом було встановлено, що заявниця не перебуває в стані вагітності, не має від ОСОБА_2 дитини, що підтверджується її власними поясненнями в ході судового засідання.

Фактичні відносити заявниці та ОСОБА_2 не свідчять про наявність тривалого спільного ведення власного господарства, оскільки заявниця фактично проживає з матір`ю.

Суд також бере до уваги вік ОСОБА_2 , якому, згідно копії паспорту останнього, 22 травня 2023 року виповниться 31 рік, в той час як заявниці в грудні 2022 року виповнилось лише 16 років.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши заінтересованих осіб суд не вбачає підстав вважати, що надання заявниці права на шлюб з ОСОБА_2 буде в її інтересах. Також суд не вбачає й виключних випадків для надання права на шлюб, оскільки почуття кохання в 16 років, на думку суду, назвати виключиним випадком важко.

Сам факт того, що мати заявниці не заперечує проти надання права на шлюб заявниці, не є підставою для задоволення заяви.

Зважаючи на встановлені по справі обставини, беручи до уваги недоведеність з боку заявниці та заінтересованих осіб викладених у заяві доводів про те, що задоволеня заяви буде в інтересах заявниці, беручи до уваги те, що жодних підстав для надання вказаного права судом не було встановлено в ході судового засідання, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задволенні вказаної заяви.

Керуючись ст.2,12,19,81,89,263,265,293,294 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про надання права на шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 18 травня 2023 року.

Суддя М. М. Перекопський