Провадження № 2/742/600/23
Єдиний унікальний № 742/1386/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді - Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , неповнолітня дитина, якій встановлюють місце проживання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_5 , до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги аргументує тим, що 20 лютого 2009 між ним та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб. Мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя не склалося, у зв`язку з чим шлюб між ним та відповідачем було розірвано на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області. З відповідачем він проживає окремо. На даний час разом з ним проживає дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Домовленостей щодо місця проживання спільної дочки з відповідачем не досягнуто.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого розгляду в порядку загального провадження на 08 год 30 хвилин 24 квітня 2023 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 10 год 00 15 травня 2023 року.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

В судовому засіданні неповнолітня дитина, якій встановлюють місце проживання ОСОБА_4 пояснила, що вона є дочкою сторін, однаково любить і батька і маму, але їй краще жити з батьком.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.6).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 січня 2022 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано(а.с.10,11).

Згідно з довідки комітету самоорганізації населення №1 Центрального мікрорайону Прилуцької міської ради Чернігівської області № 024/1-09 №476 від 20.03.2023, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , разом з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області №02-16/2752 від 21.04.2023 року, орган опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , при цьому батькові дівчинки не чинити жодних перешкод стосовно її спілкування з матір`ю(а.с.33)

Згідно з характеристики ОСОБА_3 працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Лабораторна служба» із 05 січня 2023 року за сумісництвом на посаді медичної сестри. Характеризується позитивно. Доброзичлива, врівноважена, завжди готова надати допомогу(а.с.34)

Відповідно до характеристики ОСОБА_3 працює у Відділенні амбулаторного гемодіалізу м.Прилуки КНП «Чернігівська обласна лікарня» ЧОР на посаді медичної сестри з травня 2017 року, характеризується позитивно(а.с.35)

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Згідно з ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок, який наданий суду першої інстанції відповідає вимогам, які повинна здійснювати зазначена установа.

В пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

З досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

В положеннях закріплених у статті 12 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статті 9 цієї Конвенції зазначено, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків.

Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (стаття 12 Конвенції). Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Отже, закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Згідно із частиною четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтями 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував позитивні зобов`язання держави щодо забезпечення вказаних інтересів в аспекті дотримання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вказував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови. По-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або неблагонадійною. По-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним («Neulinger and Shuruk v. Switzerland» від 8 січня 2009 року, заява № 41615/07, «Mamchur v. Ukraine» від 16 липня 2015 року, заява № 10383/09,«М. С. проти України», заява № 2091/13).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати дитини, у разі визначення місця проживання останньої з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно неї та участі у її вихованні й може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Судом встановлено, що позивач і відповідач перебували в шлюбі, який розірвано 31 січня 2022 року та мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка станом на 20.03.2023 року проживає разом з батьком. Відповідач проживає окремо.

З висновку органу опіки та піклування, вбачається, що як за місцем проживання позивача так і за місцем проживання відповідача створені належні умови для проживання дочки, обоє батьків мають всі можливості сприяти розвитку, вихованню та утриманню дочки. Сама дитина чітко підтвердила намір проживати разом з батьком. Мати дитини має право безперешкодного спілкування з дочкою.

Суд, при вирішенні спору виходить з того, що інтереси дитини у вирішенні даного спору є першочерговими і в сукупності доказів, обставин справи, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини, ставлення батька до своїх батьківських обов`язків, інтереси дитини, його турбота, житлові умови, розвиток дитини в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, емоційний, психологічний, матеріальний, віковий та медичний чинники, враховуючи визнання відповідповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком.

Крім того, визначення судом місця проживання дитини з одним із батьків, ніяким чином не перешкоджає іншому з них брати участь у вихованні, матеріальному забезпеченні дитини, спілкуванню з ним, що передбачено чинним законодавством, а у разі зміни обставин які впливають на вирішення спору про місце проживання дитини, другий з батьків не обмежений повторно ставити таке питання.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_5 , до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком- задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО