Справа № 183/7918/22
№ 2/183/1515/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,
розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №0112-2021 від 01.12.2021 р. в розмірі 253 281,23 гривень.
Позов обґрунтований тим, що 01.12.2021 року між сторонами було укладено договір позики № 0112-2021.
Відповідно до п.1 договору позивач передав у власність відповідача грошові кошти у розмірі 199 512,00 гривень, що на момент підписання договору, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «Правекс-Банк» (1 долар США = 27,30 грн.) становило 7 308,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів в строк та відповідно із графіком встановленим п. 5 договору. Кінцевий строк повернення позики 01 грудня 2022 року.
Таким чином, п. 5 договору встановлений розмір щомісячного платежу, що становить 16 626,00 гривень та еквівалентний 609,00 доларам США.
Відповідно до п. 9 договору забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за цим договором є передача в заставу рухомого майна: автомобіля марки «Renault» модель «traffic», шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску, тип вантажний спеціалізований фургон, колір сірий, державний номер НОМЕР_2 , який належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , зареєстрований ТСЦ 6346 від 23.04.2021 року.
Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконала умови договору позики, передала відповідачеві кошти у зазначеному вище розмірі.
Однак, в порушення умов договору, починаючи з 01 березня 2022 року відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, ОСОБА_2 здійснив лише два передбачені договором позики платежі на загальну суму 1 219,00 доларів США, таким чином розмір боргу становить 6 089,00 доларів США.
Відповідно до п. 5.3 договору сторони погодили, що у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір поверненої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «Правекс-Банк» на день здійснення кожного платежу за цим договором (в тому числі у випадку дострокового повернення, або погашення в порядку звернення стягнення на предмет застави, та/або примусового стягнення заборгованості, та/або погашення заборгованості будь-яким іншим шляхом передбаченим цим договором та законодавством України). Таким чином, сума заборгованості визначається згідно комерційного курсу продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «Правекс-Банк» на дату підписання даного повідомлення.
Комерційний курс продажу долару США, встановлений ПАТ КБ «Правекс-Банк» на день підписання позовної заяви становить 1 долар США = 40,55 гривень, відповідно розмір основної заборгованості, на думку позивача, складає 6 089,00 х 40,55 = 246 908,95 гривень.
Також, крім суми основної заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних, передбачені статтею 625 ЦК України у розмірі 6 372,28 гривні.
У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, а також його ухиленням від мирного вирішення спору, ОСОБА_1 була вимушена звернутися до суду з відповідним позовом.
Ухвалою суду від 09 грудня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 37).
Позивач у судове засідання не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
01.12.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 0112-2021.
Відповідно до п.1 договору позивач передав у власність відповідача грошові кошти у розмірі 199 512,00 гривень, що на момент підписання договору, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «Правекс-Банк» (1 долар США = 27,30 грн.) становило 7 308,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів в строк та відповідно із графіком встановленим п. 5 договору. Кінцевий строк повернення позики 01 грудня 2022 року.
Також, 01.12.2021 року для забезпечення виконання позичальником зобов`язань за договором позики між сторонами було укладено договір застави, за умовами якого (заставодавець) ОСОБА_2 зобов`язаний повернути (заставодержателю) ОСОБА_1 позику в розмірі 199 512,00 гривень, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «Правекс-Банк» на дату укладання цього договору (1 долар США = 27,3 гривень), еквівалентній 7 308,00 доларів США до 01.12.2022 року, без нарахування відсотків від суми позики, неустойку у розмірі та у випадках, передбачених договором позики та цим договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги.
Відповідно до п. 1.2 договору, предметом застави є автомобіль марки «Renault» модель «traffic», шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску, тип вантажний спеціалізований фургон, колір сірий, державний номер НОМЕР_2 , який належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , зареєстрований ТСЦ 6346 від 23.04.2021 року.
Відповідно до п. 3.1 договору, у випадку невиконання або неналежного виконання заставодавцем зобов`язань за договором позики на предмет застави звертається стягнення на підставі рішення суду або в позасудовому порядку (а.с. 26-28).
Позивач наполягає на тому, що Відповідач свої зобов`язання за вищевказаним договором виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 10.11.2022 року, за її розрахунком, виникла заборгованість у розмірі 6 089,00 доларів США.
До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону, а саме.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зазначений вище договір, відповідно до вимог ч.1 ст. 1047 ЦК України є договором, що укладений в письмовій формі, оскільки його сума більш, ніж у 10 разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму громадян.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому, частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Судом встановлено, що в порушення умов договору, відповідач взятих на себе зобов`язань за договором позики не виконав, доказів повернення отриманих коштів позивачу суду також не подано.
Внаслідок не виконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України.
Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями ст.611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, ст.625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з урахуванням вимог ст. ст. 524, 533 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у розмірі 222 666,20 гривень.
Такий розрахунок боргу був здійснений судом, з урахуванням офіційного курсу валют, встановлених на момент прийняття рішення (6 089,00 доларів США х 36,5686), а також 3 % річних від простроченої суми за період з 01.01.2022 року (дата прострочення заборгованості) по 22.11.2022 року (дата звернення з позовною заявою до суду), що становить 5966,23 гривні.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 2532,81 гривні (а.с. 1).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , суму заборгованості за договором позики у розмірі 228 632,43 гривні (двісті двадцять вісім тисяч шістсот тридцять дві гривні 43 копійок), що складається з: 222 666,20 гривень (двісті двадцять дві тисячі шістсот шістдесят шість гривень 20 копійок) сума заборгованості за договором позики; 5 966,23 гривні (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят шість гривень 23 копійки) - 3 % річних від простроченої суми за період з 01.01.2022 по 22.11.2022 рр..
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір в розмірі 2 532,81 гривень (дві тисячі п`ятсот тридцять дві гривні 81 копійка).
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.