Справа № 367/6653/20
Провадження №2/367/1423/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

02 жовтня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Шемігон В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: «ПрАТ «СК АСКО ДС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київскої області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: «ПрАТ «СК АСКО ДС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В позовній заяві позивач вказує, що 04.08.2020 року о 21 годині в Київській обл. а/д м-07(Київ-Ковель) 26 км., водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia» д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Lexus NX200» д/н НОМЕР_2 , який зупинився по переду, під керуванням якого на законних підставах знаходилась вона. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3(6).12.1 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 25.08.2020 року у справі про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, Кодексу України про адміністративні правопорушення та його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова суду набрала законної сили. Діями ОСОБА_2 їй було завдано майнову шкоду у розмірі 29 640,08 гривень, що підтверджується рахунком № СМУ 00021084 від 20.08.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА». Зазначена сума ремонту наслідків зіткнення є абсолютною з той причини, що згідно додатку №1 до договору купівлі-продажу №ЕЛюА-0004/302 від 29.10 2018 продавець протягом 3 років бере на себе забов`язання щодо гарантії та догляду за проданим автомобілем, в тому числі ремонті наслідків зіткнення, що в повній мірі відповідає вимогам ст. 675 ЦК України згідно з якою «1.Товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. 2. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). 3.Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором». Тому здійснити ремонт автомобіля в іншому місці було не можливо. Страховою компанією було виплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 14 040,06 гривень, що підтверджується довідкою АТКБ «Приватбанк» від 02.10.20206 року. Таким чином загальна вартість майнової шкоди склала 15 600,02 гривень. До сьогоднішнього дня вона не отримала ніякого відшкодування зі сторони відповідача, не дивлячись на її постійні звернення до нього та прохання урегулювати це питання мирно. Також для захисту своїх прав вона вимушена була наняти адвоката та сплатити його послуги у розмірі 12 000 гривень за підготовку документів до суду, позову та представництво в суді першої інстанції. Крім того, їй була завдана і моральна шкода. Яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням майна. Протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що тривалий час вона не могла вночі спокійно спати. І до того свій суворий сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого вона почала до всього нервово відноситися, крім того, ще пошкодили її новенький улюблений автомобіль. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім неї і члени її родини, що призвело до розладу стосунків. Крім того, раніше дуже часто на вихідних вона із сім`єю виїжджали з міста на відпочинок від тяжкого робочого тижня, після ДТП змога на законний відпочинок зникла. Крім того, на тривалий час після ДТП їй та її близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, їй довелося відкласти, а від деяких з них вона взагалі змушена була відмовитись, що спричинило проблеми з роботою. Розмір заподіяної їй моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести їй та її родині, та витрати, пов`язані з відновленням її психічного стану, відпочинком від усього що сталося з нею. Розмір дущевних страждань та страждань її родини оцінює в 15000,00грн. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося їй перенести зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Просить суд стягнути на її користь з ОСОБА_2 суму матеріального збитку, яка складає 15600,02грн., 15000,00 гривень відшкодування моральної шкоди та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 12000,00 гривень та судові витрати в розмірі 840,80грн.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що вважає, що в задоволенні позовної заяви необхідно відмовити у повному обсязі на підставі наступного. На момент вчинення вказано вище ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ "СК АСКО ДС" та згідно полісу № АО/2378288.0559 ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становив 130 000,00 грн., за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 260 000,00 грн. Тобто розмір страхових сум являвся більший за стандартний. 02.10.2020 року ПрАТ "СК АСКО ДС" здійснила виплату позивачу відшкодування у загальному розмірі 14 040,06 грн. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. В позовній заяві і в доданих матеріалах до неї не міститься будь яких даних або Інших доказів, які б вказували на те, що позивач (будучи на той момент потерпілим, у понятті Закону) та його страховик не досягли згоди стосовно розміру страхового відшкодування та або/розмір страхового відшкодування не влаштовував позивача. Звертаючись до суду позивач належним та достовірним чином не обґрунтовує виключну та імперативну необхідність прийняття до уваги рахунок № СМУ 00021084 від 20.08.2020р. та не вказує на недопустимість доказу, на підставі якого ПрАТ «СК АСКО ДС» здійснювало виплату страхового відшкодування у визначеному розмірі, який є значно меншим ніж ліміт страхового відшкодування. Отже, зважаючи на те, що ПрАТ «СК АСКО ДС» здійснило виплату страхового відшкодування значно меншу ніж розмір ліміту, можна дійти висновку, що представник страховика оглянув пошкоджений транспортний засіб позивача у визначений законом строк та вчинив усі, передбачені законом дії, після отримання повідомлення про настання страхового випадку, а тому рахунок № СМУ 00021084 від 20.08.2020р. не може бути прийнятий до уваги. Страхове відшкодування в розмірі 14 040,06 грн. було здійснено ПрАТ ««СК АСКО ДС» на рахунок позивача, що не оспорюється останнім. З огляду на викладене, можна дійти висновку про виконання ПрАТ «СК АСКО ДС» свого обов`язку, передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в частині виплати потерпілому страхового відшкодування в спосіб, передбачений Законом. Також, з матеріалів позову вбачається, що позивач не звертався до ПрАТ «СК АСКО ДС» з заявою про доплату страхового відшкодування, відповідно і рішення стосовно доплати страхового відшкодування не прийнято. Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України від 29.06.2016 року у справі № 6-192цс16, право особи на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права виникає (та відповідно перебіг позовної давності починається) з моменту, коли право цієї особи порушене (особа довідалась про порушення свого права), тобто з моменту відмови страховика у виплаті страхового відшкодування. Таким чином, враховуючи відсутність рішення страховика про відмову у доплаті страхового відшкодування, вимоги позивача про стягнення доплати страхового відшкодування не підлягають задоволенню, а тому у задоволенні позову в цій частині також слід відмовити. Стосовно стягнення 15 000,00 грн. моральної шкоди завданої внаслідок ДТП. Позивачем жодним чином не було надано доказів того, що його звичайний життєвий ритм був порушений, що в позивача та членів його родини був втрачений спокій та були спричинені душевні страждання. Не наведено жодних розрахунків, міркувань, доказів чому позивач визначає моральну шкоду саме в такому розмірі. Зважаючи на викладене вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не доведені жодним доказом. Відтак, позивачем не надано жодного доказу, який міг би охарактеризувати нанесену останньому моральну шкоду. Тому дана обставина та позовна вимога не повинна братися до уваги судом. Відмові також підлягають і вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки такі вимоги є похідними від вимоги про стягнення збитків, завданих внаслідок ДТП. Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивачем подано відповідь на відзив. З приводу позиції відповідача, про те, що між нею як потерпілою досягнуто згоди з страховиком, а саме: ПрАТ «СК «АСКО ДС» щодо розміру та способу відшкодування шкоди за відповідача, вважає, що останній навмисно затягує судову процедуру шляхом наміру отримати докази, які не мають ніякого відношення до предмету спору. Предметом спору у справі є примусове стягнення з винної особи матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач намагається спрямувати суд до розгляду її дій щодо дотримання положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вона здійснила усі необхідні дій що були пов`язані із отриманням страхового відшкодування. 20.08.2020 року за участі оцінювача Страхової компанії «ПЗУ Україна» на станції технічного обслуговування ТОВ «Саміт Моторз Україна» було здійснено огляд пошкоджень, які зазнав її автомобіль внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , яка відбулася 04.08.2020 року. Результатом огляду пошкоджень став рахунок ТОВ «Саміт Моторз Україна» № СМУ00021084 від 20.08.2020 року, за яким для відновлення автомобіля потрібно було витратити грошові кошти у сумі 29 640,08 гривень, в тому числі ПДВ 4 940,01 гривень. Представник Страхової компанії «ПЗУ Україна» Єлісєєв Євген Володимирович (тел. НОМЕР_3 ) отримав оригінал одного рахунку № СМУ00021084 та повідомив, що вона отримає суму компенсації з урахуванням даного огляду від Страхової компанії «ПЗУ Україна». Далі ситуація відбувалася таким чином. На її адресу надійшов лист Страхової компанії «ПЗУ Україна» № 5203-31 від 02.10.2020 року, в якому Страхова компанія зазначала, що справу № 56817 відносно події (дорожньо-транспортної) , яка мала місце 04.08.2020 року, розглянуто. За наслідками розгляду Страхова компанія відшкодовує їй страхове відшкодування в розмірі 14040,06 гривень. Одночасно 02.10.2020 року на рахунок позивача надійшла страхова компенсація від Страхової компанії «ПЗУ Україна» в розмірі 14040,06 гривень з віднесенням комісійних в розмірі 70,20 гривень за її рахунок. Фактично вона отримала суму компенсації в розмірі 13969,86 гривень.Відповідно до вимог ст. 1194 Цивільного кодексу України, де зазначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. На підставі вищенаведеного вона і звернувся до суду з даним позовом 12.10.2020 року. Крім того, при підготовці до судового розгляду з метою знаходження оптимального варіанту захисту майнових інтересів учасників судового провадження, а також страхових компаній 12.11.2020 року направила відповідачу, а також ПрАТ Стахова компанія «АСКО ДС» та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» запрошення щодо участі представників вищезазначених учасників у проведенні авто-товарознавчої експертизи. Авто-товарознавча експертиза була проведена 19.11.2020 року за участі судового експерта Тараканова Ю.Ю. на станції технічного обслуговування ТОВ «Саміт Моторз Україна». Відповідно до висновку експерта № 363, складеного 24.11.2020 року , матеріальний збиток, який завданий власнику автомобілю Lexus NХ 200 державний номер НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.08.2020 року, складає 56168,44 гривень, з яких витрати на відновлювальний ремонт автомобілю складають 31 444,44 гривень, а величина втрат товарної вартості дорівнюється сумі 24 727,00 гривень. Відповідач вправі після виконання свого обов`язку по погашенню суми відшкодування збитків звернутися до своєї страхової компанії з регресним позовом, а не уникати відповідальності за нанесення шкоди. Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України чітко визначено, що шкода завдана джерелами підвищеної небезпеки, а автомобіль є таким, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Просить Ірпінський міський суд Київської області задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Через канцелярію суду позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог на 26 528,36грн., враховуючи висновок експерта № 363, складеного 24.11.2020 року, просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, яка завдана автомобілю Lexus NХ 200 державний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП, що сталася 04.08.2020 року загалом на суму 42128,00грн. інші пункти вимог з позовної заяви залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Баляба С.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити вимоги, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог від 04.02.2021 року. Додатково зазначив, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

В судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав додатково зазначив, що належним відповідачем по справі є страхова компанія, яка залучена позивачем як третя особа. Оскільки, позивачна момент вчинення вказано вище ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ "СК АСКО ДС" та згідно полісу № АО/2378288.0559 ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становив 130 000,00 грн., за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 260 000,00 грн., тобто розмір страхових сум являвся більший за спричиненні збитки, пошкодженому автомобілю. Що стосується, вимоги стягнення спричиненої моральної шкоди, в розмірі 15000,00грн. то вона є необґрунтованою жодним доказом, тому не підлягає задоволенню.

Третя особи - ПрАТ «СК АСКО ДС» в судове засідання не забезпечив явку свого представника, через канцелярію подана заява про розгляд справи у відсутності представника страхової компанії.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови Ірпінського міського суду Київської області від 25 серпня 2020 року встановлено, що 04.08.2020 р. о 21:00 год. в Київській обл., а/д м-07 (Київ-Ковель) 26 км., водій ОСОБА_2 керував автомобілем Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Lexus NХ 200 д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився по переду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Даною постановою суду визнано винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно рахунком № СМУ 00021084 від 20.08.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» сума ремонту автомобіля Lexus NХ 200 д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 становить 29 640,08 гривень

Згідно додатку № 1 до договору купівлі-продажу №ЕЛюА-0004/302 від 29.10.2018 укладеного між ТОВ «ВіДі Еліт» та ОСОБА_1 продавець протягом 3 років бере на себе забов`язання щодо гарантії та догляду за проданим автомобілем (предмет договору - автомобіль Lexus NХ 200 Business, 2018 року випуску, код моделі N 5), в тому числі ремонті наслідків зіткнення, що в повній мірі відповідає вимогам ст. 675 ЦК України згідно з якою «1.Товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. 2. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). 3.Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором».

Згідно висновку експерта № 363 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 24 листопада 2020 року, судовим експертом ОСОБА_4 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Lexus NХ 200 держномер НОМЕР_2 , в результаті його пошкоджень в ДТП, що сталася 04 серпня 2020 року, станом на дату дослідження, складає: 56168,44грн.

Згідно листа ПАТ «СК АСКО ДС» від 04.08.2021 року № 2095 вбачається, що страхова сума (ліміт відповідальності) за полісом АО/2378288 становить 260 000 грн. шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого; 130 000 за шкоду, заподіяну майну потерпілого. Оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля LEXUS, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ПрАТ "СК АСКО ДС" не замовляло та не проводило самостійно, вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу ПрАТ "СК АСКО ДС" не визначало. Із заявою про доплату страхового відшкодування власник автомобіля LEXUS, реєстраційний номер НОМЕР_4 , до ПрАТ "СК АСКО ДС" не звертався. Врегулюванням події, що має ознаки страхового випадку, та сталася 04.08.2020 року, відносно відомостей МТСБУ, займалось ПрАТ "Страхова компанія ПЗУ Україна" за системою прямого врегулювання збитків". Система "Прямого врегулювання збитків" - це система, в якій страховик, який страхував цивільно-правову відповідальність потерпілого, в частині відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням або фізичним знищенням транспортного засобу потерпілого, виконує обов`язки страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність особи, відповідальної за скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Номер вимоги ЕР.114147982L0001, від 07.08.2020, сума відшкодування 14040,06грн, поліс винуватця АО № 2378288, страховик АСКО-Донбас Північний, винуватець ОСОБА_2 .

Згідно полісу №АО/2378288 цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована в ПрАТ «СК АСКО ДС», страхувальник: ОСОБА_2 , забезпечений транспортний засіб: Skoda Fabia» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , строк дії договору 04.06.2020 по 03.06.2021 включно, розмір франшизи 0,00грн., страхові суми ліміти відповідальності з одного потерпілого: за шкоду, заподіяну майну - 13000,00грн.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, необхідно мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди.

Така особа відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000,00 грн. на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Підпункт 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року в справі № 286/1643/18, провадження №61-11107св19.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Саме такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Зазначеним судовим рішенням Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, визнавши, що наведений правовий висновок не відповідає змісту та сенсу чинного законодавства.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

За таких обставин, у разі, якщо позивач (особа, якій завдана шкода) не звертався до страховика відповідача (завдавач шкоди) та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явив відразу вимогу до особи, відповідальної за шкоду, то відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог.

Зазначене відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року, справа №640/12615/15-ц, провадження №61-31141св18; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року, справа № 369/8675/16-ц, провадження № 61-25447св18; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року, справа №759/9261/15-ц, провадження №61-15093св18.

Отже, зобов`язаною особою внаслідок заподіяних позивачу у результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків, є страховик відповідача.

Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована в ПрАТ «СК АСКО ДП» згідно поліса №АО/2378288, згідно якого франшиза 0,00грн., ліміт за шкоду майну 130000,00грн., позивач мав самостійно звернутись до страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування за полісом. Позивачем не надано доказів, що у ПрАТ «СК АСКО ДП» не виникає обов`язок з виплати страхового відшкодування в повному розмірі завданих матеріальних збитків, а саме: на суму 42128,00грн. що не перевищує ліміту страхового відшкодування.

Позивач після звернення до страхової компанії отримав страхове відшкодування від ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна» за системою прямого врегулювання збитків» в розмірі 14040,06грн., з заявою щодо виплати страхового відшкодування в сумі 42128,00грн. - вартості матеріального збитку завданого пошкодженням автомобіля, згідно висновку висновку експерта № 363 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 24 листопада 2020 року, судовим експертом Таракановим Ю.Ю. не зверталася.

Визначення різниці між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з винної особи, можливо лише після здійснення страховиком виплати страхового відшкодування.

Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що ПрАТ «СК АСКО ДП» на даний час не ліквідовано, позивач не надав доказів стосовно відмови йому у виплаті суми страхового відшкодування в повному розмірі 42128,00грн., чи звернення його до суду з відповідним позовом до страховика, а також оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 15000грн.

За ст. 23, ст.1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав яке полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням майна.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За п. 5 Постанови Пленуму № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів в обґрунтування заподіяння їй моральної шкоди, та чому саме в такому розмірі.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і з зазначених позивачем підстав, та виходячи з наданих доказів і встановлених на їх підставі конкретних обставин та правовідносин, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 12000,00грн. В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 1-12, 76-81, 95, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 22, 23, 980, 1166, 1167,1187, 1190, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 3, 9, 22, 29, 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: «ПрАТ «СК АСКО ДС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Повний текст судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза