Провадження № 2/755/439/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що від спільного з відповідачем шлюбу, який було розірвано, у сторін народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З моменту розірвання шлюбних відносин, ОСОБА_2 , участі у вихованні дитини не приймає, внаслідок чого позивач не має можливості сама утримувати їх спільну дитину. Вказала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Зазначила, що ОСОБА_2 іншим особам аліменти не виплачує, матеріальну допомогу на утримання дитини надавати може. Останній відомо, що відповідач працевлаштований та працює в пожежній частині Голосіївського району міста Києва. Звертала увагу суду, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, на утриманні нікого не має. В той же час, остання змушена сама утримувати та виховувати дитину, відповідач не допомагає, та як наслідок коштів є недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання їх спільної дитини, що є підставою для звернення до суду із позовом про стягнення аліментів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.02.2023 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні строки.

Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач отримав 07.03.2023, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового направлення.

Позивачка копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 22.02.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

24.03.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив частково задовольнити позовні вимоги та стягувати з нього аліменти у розмірі 1/8 частини доходу. Пояснив суду, що з 2007 року по теперішній час ніколи не ухилявся від утримання своєї доньки та добровільно надсилав кошти шляхом банківського переказу на утримання доньки - ОСОБА_3 , такі кошти надсилалися як з його особистої карти, так і з карти його дружини - ОСОБА_4 . Вказав, що виконуючи свої батьківські обов`язки щодо матеріального забезпечення дитини та її виховання, досягнуті з позивачем, починаючи з 2014 року по теперішній час щомісячно надавав позивачу на матеріальне утримання дитини грошові кошти. Крім того, завжди намагався підтримувати стосунки з донькою, та у разі потреби або на прохання доньки - надсилати додатково кошти, з дозволу позивача розмовляв по телефону та зустрічався з донькою. Зазначив, що загалом ним було перераховано на матеріальне забезпечення дитини кошти в розмірі 84 476,00 гривень: з картки дружини ОСОБА_4 - 70 876,00 гривень та 13 600 гривень з його картки. Такі кошти надсилалися доньці - ОСОБА_5 , про що зазначено в графі «опис транзакції». Посилався на те, що ним також здійснювалося поповнення карти позивача до того часу, як у спільної доньки з`явився власний картковий рахунок, однак дані квитанції не зберіглися та такі відомості у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» також не можливо встановити. Щодо відсутності у нього іншої родини та інших малолітніх чи неповнолітніх дітей вказав, що перебуває у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_4 з 25.11.2014 по теперішній час, а за час перебування у шлюбних відносинах зі ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, твердження позивача стосовно того, що він не надавав матеріальної допомоги своїй доньці, не має іншої родини не відповідають дійсності, а зазначаючи про такі обставини позивач намагається ввести суд в обману і таким чином обґрунтувати підстави звернення до суду. Щодо сплати аліментів у розмірі 1/8 від доходу зазначив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі, а на його утриманні перебуває сім`я та малолітня дитина. Крім того, можливий розмір аліментів, обґрунтовував тим, що його вихованням займалися тітка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дядько - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки він в ранньому віці залишився без батьківського піклування, про що позивачу достеменно відомо та вони є особами похилого віку, непрацездатні та єдиним джерелом їх доходу є пенсійне забезпечення, яке є мінімальним, відтак останній намагається забезпечити їх всім необхідним в повному обсязі, що включає в себе оплату комунальних послуг, придбання продуктів, оплату медичних обстежень та інше. Разом з цим, оскільки його дядько хворіє на рак, останній несе додаткові значні витрати. Зазначив, що не заперечує проти позовних вимог в частині стягнення з нього аліментів за рішенням суду на утримання дитини, однак заперечує проти вимог щодо запропонованого позивачем розміру та часу їх стягнення, оскільки визначена позивачем частка від його доходу є завищеною, з урахуванням наведених ним особистих та сімейних обставин, які існують на час розгляду справи.

Позивачкою відповіді на відзив, додаткових пояснень та доказів до суду подано не було.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , батьками якої записані - ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.01.2007.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 26.06.2008, 26.06.2008 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 було розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 537.

ОСОБА_1 разом із неповнолітньою донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторонами не було укладено договір про сплату аліментів на дитину у порядку ст. 189 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За приписами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).

Так, судом встановлено, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 25.11.2014, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 25.11.2014. Від даного шлюбу відповідач має малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 21.04.2016.

До доводів відповідача та доказів на їх підтвердження, у частині того, що на його утриманні перебувають його тітка та дядько суд ставиться критично, оскільки наведені доводи не підтверджені доказами, оскільки останні не є належними, достатніми та достовірними на підтвердження доводів у цій частині. Так, з наданих до суду медичних виписок та копії пенсійного посвідчення, суд позбавлений можливості встановити будь-які відомості та обставини у розрізі спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 3 ст. 183 СК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи убачається, що позивачка проживає разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , яка перебуває на її утриманні. При цьому, відповідач є особою працездатного віку, законодавчо на останнього покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власної дитини, у зв`язку з чим враховуючи вимоги ст. 182 СК України, беручи до уваги те, що відповідач має на утриманні малолітнього сина та перебуває у зареєстрованому шлюбі, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та відповідатиме принципам розумності та справедливості.

У відповідності до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 12.12.2022.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки в силу п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, з урахуванням ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 141, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 354, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 12.12.2022 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: