КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023року місто Київ

Справа № 758/13105/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/135912023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Желепи О. В.

суддів: Мазурик О. Ф., Немировської О. В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головка Юрія Анатолійовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 року (ухвалене у складі судді Захарчук С. С., інформація про дату складання повного судового рішення відсутня)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тригуб Євгенія Олегівна про зняття арешту з майна

ВСТАНОВИВ

У жовтні 2021 року ТОВ «ФК «Мустанг» звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: державний реєстратор - приватний нотаріус КМНО Тригуб Є. О., в якому просило зняти арешти з нерухомого майна, а саме: об`єкта житлової нерухомості, квартири, загальною площею 551,4 кв.м., житловою площею 334,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, номер запису про право власності: 38993540, яка належить ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», накладені:

- рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54906587 від 2 листопада 2020 року, прийнятим 23 травня 2018 року державним реєстратором ПН КМНО Тригуб Є.О. на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва по справі №756/6560/18 від 23 травня 2018 року; номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 38967203

- рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54906587 від 2 листопада 2020 року, прийнятим 23 травня 2018 року державним реєстратором ПН КМНО Тригуб Є.О. на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва по справі №757/12845/20-к від 26 березня 2020 року; номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 38966688.

Позов обґрунтовував тим, що у період з 25 жовтня 2006 року до 3 листопада 2020 року арештоване спірне майно перебувало у власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири.

3 листопада 2020 року право власності на вказану квартиру перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» на підставі договору іпотеки та договорів відступлення прав вимоги.

23 травня 2018 року державним реєстратором ПН КМНО Тригуб Є.О. прийнято рішення про накладення арешту на майно на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва по справі №756/6560/18 від 23 травня 2018 року, а 30 березня 2020 року - на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва по справі №757/12845/20-к від 26 березня 2020 року.

За таких умов, позивач, будучи власником спірної арештованої квартири, не має прав для реалізації цього права власності, яке порушене арештом указаного майна.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд зняти вказані арешти зі спірної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Головко Ю. А. в інтересах ТОВ «ФК «Мустанг» 31 липня 2023 року, згідно поштової відмітки, направив на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та зняти арешти з нерухомого майна - об`єкту житлової нерухомості, квартири, загальною площею 551,4 кв.м., житловою площею 334,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, номер запису про право власності: 38993540, яка належить ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», накладені:

- рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54906587 від 2 листопада 2020 року, прийнятим 23 травня 2018 року державним реєстратором ПН КМНО Тригуб Є.О. на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва по справі №756/6560/18 від 23 травня 2018 року; номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 38967203

- рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54906587 від 2 листопада 2020 року, прийнятим 23 травня 2018 року державним реєстратором ПН КМНО Тригуб Є.О. на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва по справі №757/12845/20-к від 26 березня 2020 року; номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 38966688.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Вказує, що в рамках розгляду цивільної справи № 756/6560/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, позивач ТОВ «ФК «Мустанг» не є стороною у справі, тому не має повноважень подавати клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Зазначає, що позов про зняття арешту може бути пред`явлений власником, а також особою яка володіє на підставі закону чи договору, або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

Також вказує, що в рамках кримінального провадження, в якому було накладено арешт на майно, позивач не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями в рамках кримінального провадження.

За таких обставин вважає, що ефективним способом захисту майнових прав позивача є звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-денний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу з моменту отримання даної ухвали.

Інші учасники справи своїм правом на надання відзиву не скористалась.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні Головко Ю. А. доводи апеляційної скарги підтримав, вказував, що позивач не може в рамках цивільної справи №756/6560/18 та кримінальної справи №757/12845/20-к скасувати арешт на майно накладений при розгляді вказаних справ. Тому просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 року та ухвалити нове, яким зняти арешти з нерухомого майна.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені судом належним чином.

Згідно статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь Головуючого судді Желепи О. В., дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції вважав встановленим, що відповідно до витягу з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» (а.с. 7-8).

Крім того, встановлено, що на вказану квартиру накладено арешти на підставі: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора ПН КМНО Тригуба Є.О., індексний номер: 54906587 від 2 листопада 2020 року, на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва по справі №756/6560/18 від 23 травня 2018 року; номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 38967203 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора ПН КМНО Тригуба Є.О., індексний номер: 54906587 від 2 листопада 2020 року, на підставі ухвали судді Печерського районного суду міста Києва по справі №757/12845/20-к від 26 березня 2020 року; номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 38966688 (а.с. 8).

До позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» долучено копію ухвали Оболонського районного суду міста Києва по справі №756/6560/18 від 23 травня 2018 року, відповідно до якої задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно, і копію ухвали судді Печерського районного суду міста Києва по справі №757/12845/20-к від 26 березня 2020 року, відповідно до якої в рамках досудового розслідування в кримінальному провадженні №0001244 від 18.03.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, задоволено клопотання про накладення арешту на нерухоме майно (а.с. 9-10, 11-12).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказував, що як вбачається з доданих копій ухвал, арешт на спірну квартиру було накладено з метою забезпечення позову у цивільній справі та з метою забезпечення кримінального провадження №0001244 від 18.03.2020.

Оскільки, як установлено судом, арешт на спірну квартиру був накладений на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 23 травня 2018 року з метою забезпечення позову у цивільній справі, порядок вирішення питання щодо скасування заходів забезпечення позову визначений ст. 158 ЦПК України, таким чином позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, а тому правових підстав для задоволення позову в частині скасування арешту майна на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 23 травня 2018 року немає.

Щодо арешту на вказану квартиру, який накладено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва по справі №757/12845/20-к від 26 березня 2020 року, судзазначав, що порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено статтею 174 КПК України 2012 року, і відповідно питання скасування арешту підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

У разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства.

Таким чином, позивач не позбавлений права звернутись до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту на спірне майно, якщо вважає, що цим заходом забезпечення кримінального провадження порушені його права, а отже, позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, а тому правових підстав для задоволення позову в частині скасування арешту майна на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 березня 2020 року також немає.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволені позову, однак колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволені позову в частині позовних вимог про зняття арешту з нерухомого майна накладеного на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва в цивільній справі №756/6560/18 від 23 травня 2018 року, з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 23 травня 2018 року у справі № 756/6560/18 постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою накладено арешт на майно відповідача ОСОБА_2 - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною першою статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суд не може задовольнити вимоги про скасування арешту, накладного в рамках іншої справи, за окремим позовом.

Скасування заходів забезпечення позову, накладених в межах іншої справи, за окремим позовом є підміною компетенції суду, який розглядає справу, в межах якої забезпечено позов.

Згідно керівних роз`яснень, які містяться у абз. 4 п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову може звернутись лише особа, чиї права та інтереси такі заходи забезпечення порушують чи обмежують.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що питання щодо зняття арешту з майна, накладеного як захід забезпечення позову при розгляді цивільної справи № 756/6560/18, має розглядатись в порядку визначеному ст. 158 ЦПК України.

Отже рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 року в цій частині підлягає залишенню без змін.

Посилання позивача на положення Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставними.

Крім того, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення в цивільній справі, в рамках якої забезпечено позов, станом на дату звернення позивача з позовом не ухвалено.

Доводи позивача про те, що він не є стороною у цивільній справі, в якій накладено арешт є недоведеними, оскільки позивач посилається на те, що до нього перейшло право вимоги за іпотечним договором. Згідно інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру іпотек, квартира з якої позивач просив зняти арешт знаходиться під обтяженням. Обтяжувач ТОВ "Фінансова компанія мустанг", особою, права якої обтяжуються є ОСОБА_2 , датою реєстрації обтяження зазначено 25 жовтня 2006 року.

Позивач , посилаючись на те, що право власності на арештовану квартиру до нього перейшло в 2020 році, просить зняти арешт , накладений ухвалою Оболонського районного суду в 2018 році, отже позивач не довів порушення своїх прав.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року в справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19) зазначено, що:

«21. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що вона вже неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикції суду за вимогами про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами кримінального судочинства, та вказала на таке:

21.1. Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

21.2. Якщо арешт накладений на майно особи, щодо якої за КПК України 1960 року була порушена кримінальна справа, але надалі постанову про порушення кримінальної справи за тим же процесуальним законом суд скасував, не вирішивши питання про зняття зазначеного арешту, спір про звільнення цього майна з-під арешту слід розглядати за правилами цивільного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 766/21865/17).

21.3. Якщо арешт накладений на майно особи під час досудового розслідування за правилами КПК України 1960 року, ця особа була засуджена, і вирок не виконаний, однак до її засудження інша особа на підставі судового рішення стала власником відповідного майна, то вирішення питання щодо зняття такого арешту здійснюється за правилами кримінального судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 569/4374/16-ц).

21.4. Якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц з урахуванням ухвали про виправлення описки від 3 липня 2018 року, від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17 та від 7 листопада 2018 року у справі № 296/8586/16-ц).

21.5. Якщо арешт накладений за КПК України 2012 року на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року(постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 202/5044/17, від 28 листопада 2018 року у справі № 636/959/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 640/17552/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 202/1452/18, від 11 вересня 2019 року у справі № 504/1306/15-ц)».

Згідно ч. 1 ст. 1 КПК України 2012 року, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України 2012 року. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина перша статті 174 КПК України 2012 року).

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

У даній справі судом встановлено, що арешт на спірне майно накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 березня 2020 рокув справі №757/12845/20-к за результатами розгляду клопотання представника цивільного позивача адвоката Лагоміни А. А. в рамках досудового розслідування в кримінальному провадженні №0001244 від 18.03.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

З вказаної ухвали вбачається, що кримінальне провадження розпочато в 2020 році за правилами КПК України 2012 року.

Таким чином, питання щодо зняття арешту з майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 березня 2020 рокув справі №757/12845/20-кв рамках досудового розслідування в кримінальному провадженні №0001244 від 18.03.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, має вирішуватись в кримінальному проваджені.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вирішення питання щодо скасування арешту накладеного на майно в рамках кримінального провадження розпочатого за правилами КПК 2012 року має розглядатись в кримінальному провадженні, разом з тим висновок суду про відмову з задоволені позову в цій частині, враховуючи положення п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ст. 255 цього Кодексу.

Таким чином, рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 року в цій частині підлягає скасуванню, з закриттям провадження в частині позовних вимог про зняття арешту з нерухомого майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 березня 2020 року по справі №757/12845/20-к.

Керуючись ст. ст. 255, 367-368, 374, 375, 377, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головка Юрія Анатолійовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 року в частині позовних вимог про зняття арешту з нерухомого майна накладеного на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 26 березня 2020 року по справі №757/12845/20-к - скасувати.

Провадження у справі в частині позовних вимог про зняття арешту з нерухомого майна накладеного на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 26 березня 2020 року по справі №757/12845/20-к - закрити.

В іншій частині рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2023 року.

Головуючий суддя О. В. Желепа

Судді О. Ф. Мазурик

О. В. Немировська