Справа № 308/2931/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Фазикош О.В., за участю секретаря Білак І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород скаргу ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, особа дії якої оскаржуються: Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач у виконавчому провадженні ПАТ «ФКБ БАНК»(правонаступник ПАТ» ЕРСТЕ БАНК»), -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст. 259 та ч.6 ст. 268 ЦПК України 15.05.2023 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано17.05.2023 року.

ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, особа дії якої оскаржуються: Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2023 вказана скарга залишена без руху.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у цивільній справі, за скаргою: ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, особа дії якої оскаржуються: Ужгородський відділ ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального Управління міністерства юстиції, стягував у виконавчому провадженні: ПАТ «ФКБ БАНК»(правонаступник ПАТ «ЕРСТЕ БАНК»), скаргу призначено до розгляду.

Від Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, надійшов відзив на скаргу.

ОСОБА_1 , та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника заявника адвоката Дорош І.І. надійшла заява про залишення скарги без розгляду.

Представник Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у судове засідання не з з`явився про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв не подавав

Представник стягувача у виконавчому провадженні ПАТ «ФКБ БАНК»(правонаступник ПАТ» ЕРСТЕ БАНК»), у судове засідання не з в`явився про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв не подавав.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду (пункт 5 частини першої статті 257 ЦПК України).

У разі відсутності спеціальних приписів щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, для розгляду таких скарг мають застосовуватися приписи ЦПК України, якими врегульовані аналогічні питання, зокрема, щодо учасників цивільного процесу, їхніх прав і обов`язків (статті 42-47, 55-64), судових викликів і повідомлень (статті 128-131), заходів процесуального примусу глава 9 розділу ІІІ), відкриття провадження у справі (глава 2 розділу ІІІ), розгляду справи по суті (глава 6 розділу ІІІ), апеляційного та касаційного оскарження судових рішень (глави 1, 2 розділу V) (див. пункт 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19), пункт 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 199/1478/17 (провадження № 14-52цс19).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 77- 82 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21) зазначено, що:

Велика Палата Верховного Суду нагадує, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105). Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Наприклад, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27) застосування аналогії дозволило замінити одного відповідача двома, що і забезпечило справедливість постанови. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Вказане узгоджується із позицією що викладена в постанові Верховний Суд від 21грудня 2022 року справа № 308/5733/21 провадження № 61-11846св22.

Враховуючи те, що розділом VI ЦПК України не передбачено залишення скарги без розгляду, а відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України передбачено право суду застосовувати закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

З врахуванням тієї обставини, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України), а також тієї обставини, що звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця є правом сторони, суд вважає за можливе застосувати положення п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, а саме суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, в разі якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 257, 353, 354, 355, 447 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 , - адвоката Дорош І.І., про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, особа дії якої оскаржуються: Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач у виконавчому провадженні ПАТ «ФКБ БАНК»(правонаступник ПАТ» ЕРСТЕ БАНК»), - задовольнити.

Скаргу ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, особа дії якої оскаржуються: Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач у виконавчому провадженні ПАТ «ФКБ БАНК»(правонаступник ПАТ» ЕРСТЕ БАНК»), - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош