Справа № 303/7673/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді Курах Л.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Мукачево матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування служба у справах дітей Нижньоворітської сільської ради Мукачівського району про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного між нею та відповідачем ОСОБА_3 який було зареєстровано 11 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 926 та про визначення місця проживання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з позивачем.

Позовні вимоги мотивує тим, що 11 червня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у подружжя народився син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Спільне життя в подружжя не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюб існує тільки формально, кожен з подружжя проживає окремо і можливість подальшого збереження шлюбу є неможливою та суперечитиме інтересам позивача. Сторони дійшли спільної згоди про те, що дитина ОСОБА_4 , після розірвання шлюбу сторін буде проживати з матір`ю, тому просить визначити місце проживання дитини разом з нею.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області суду від 21.09.2023 року по справі призначено підготовче судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, не заперечують проти розгляду справи по суті під час підготовчого судового засідання, просять позов задоволити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає, не заперечує щодо визначення місця проживання сина разом з матір`ю.

Представник третьої особи в підготовче судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки відповідач визнав позов і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч. 3,4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частиною п`ятою ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частин третьої та четвертої ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 11 червня 2014 року зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 926 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує, подружжя шлюбних стосунків не підтримує, проживають окремо, спільного господарства не ведуть то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, та позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд констатує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 являються батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).

Згідно з витягів з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (№2023/006421667 від 16.08.2023 року та №2023/006421587 від 16.08.2023 року), дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , тобто за адресою реєстрації місця проживання матері.

Так, ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналогічне відображено в ч. 8 ст. 7 СК України, де вказано, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Як передбачено ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами та особисте виховання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина,спір між ними може вирішуватися судом. При цьому, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статей 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно із статтею 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті першому статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що враховуючи перш за все інтереси малолітньої дитини, а також ті обставини, що батько дитини позов визнав, а мати дитини з турботою ставиться до своєї дитини, належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечена житлом та умовами для проживання і виховання дитини, а тому для якнайкращого забезпечення інтересів дитини місце проживання дитини слід вирішити з матір`ю, а відтак позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Визначаючи місце проживання неповнолітньої дитини разом з матір`ю, суд не обмежує право батька на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і батько може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач позов визнав, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1073,60 грн. Іншу частину сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на його користь, що становить 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 141, 200, 206, 207, 263-265, ЦПК України, ст.ст. 7, 19, 141, 151, 155, 160, 161 СК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , 11 червня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 926 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. судових витрат.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 1073,60 грн, сплаченого при подачі позову відповідно до квитанції № 57253 від 16.08.2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Представник позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ( НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ).

Третя особа: Орган опіки та піклування служба у справах дітей Нижньоворітської сільської ради Мукачівського району (89130, Закарпатська область, Мукачівський район, с.Нижні Ворота, вул. Центральна, 114, ).

Головуюча Л.В.Курах