РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.,

при секретарі Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних стосунків та визнання права власності в порядку спадкування, та вимогами зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних стосунків та визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

06.12.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить: встановити факт родинних стосунків, а саме те, що він є сином ОСОБА_3 , 1906 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , 1909 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити факт належності його батьку, ОСОБА_3 , 1906 року народження, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого на підставі рішення виконавчого комітету В-Данилівської селищної ради депутатів трудящих виконкому В-Данилівської сільради 21.03.1958 на ім`я ОСОБА_3 ; визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель АДРЕСА_1 (колишня назва: АДРЕСА_2 ).

Позовні вимоги мотивовані наступним. Позивач є сином ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . В посвідці про народження позивача батьками позивача зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Після смерті батька було видано свідоцтво про смерть, в якому було зазначено його прізвище « ОСОБА_8 ». Батькові позивача на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 21.03.1958 належало в цілому домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та батько в ньому зазначений як « ОСОБА_8 ». Позивач від самого народження зареєстрований та мешкає в зазначеному будинку, та прізвище батька в будинковій книзі зазначено як « ОСОБА_8 », а інші члени сім`ї зазначені в книзі за прізвищем « ОСОБА_8 ». Позивач, його матір, його сестра ОСОБА_9 та брат ОСОБА_10 прийняли спадщину після смерті батька, оскільки були зареєстровані та мешкали в будинку разом зі спадкодавцем як спадкоємці першої черги за законом, тобто по частині вказаного будинку кожний. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_4 , прізвище якої в свідоцтві про смерті зазначено як « ОСОБА_8 » замість « ОСОБА_8 ». В П`ятій Харківській міській ДНК зберігається спадкова справа №2П/2021 заведена після смерті матері ОСОБА_4 , помелої ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно наявної інформації заповіти від її імені не посвідчувались. Сестра позивача ОСОБА_11 спадщину після смерті батька не прийняла, та не була зареєстрована з ним за однією адресою, не подавала заяву про отримання спадщини у встановлений законом строк та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сестра позивача ОСОБА_12 спадщину після смерті батька прийняла, була зареєстрована разом з ним за однією адресою та мешкала в будинку разом зі своїм чоловіком ОСОБА_13 та сином ОСОБА_13 . ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на даний час відповідач ОСОБА_2 - онук сестри позивача ОСОБА_12 також звернувся до П`ятої Харківської міської ДНК з приводу оформлення своїх спадкових прав. Факт належності померлому батькові позивача житлового будинку підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівлю видане на підставі рішення Виконавчого комітету В-Данилівської селищної ради депутатів трудящих виконкомом В-Данилівської сільради 21.03.1958 на ім`я ОСОБА_3 . Відповідно до довідки КП «ХМБТІ» від 08.12.2020 №1092883, власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 . На час смерті матері позивача у спірному будинку були зареєстровані та мешкали позивач, його сестра ОСОБА_9 , та брат ОСОБА_10 , та вони прийняли спадщину, та їх частки є рівними, тобто по 1/3 частці кожний. Постановою нотаріуса від 07.04.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спірний будинок у зв`язку з розбіжністю щодо написання прізвища батька в правовстановлюючих документах, свідоцтвах про смерть. Брат позивача ОСОБА_10 помер, та позивач не претендує на його частку майна у спадщині. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Відповідач своїм правом на подання відзиву до суду не скористався.

19.01.2023 відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить встановити факт родинних стосунків, а саме те, що ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є донькою ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ; факт належності ОСОБА_3 на праві особистої власності житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями; та визнати за ним право власності на 1/3 частину спірного будинку.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані наступним. Позивач за зустрічним позовом є сином ОСОБА_13 та онуком ОСОБА_9 - сестри позивача за первісним позовом. Батько позивача ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , його дідусь - чоловік спадкодавці ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . Бабуся позивача - ОСОБА_9 є донькою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з розходженням у написанні прізвища його дідуся у документах позивачу за зустрічним позовом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з вказаним зустрічним позовом.

Відповідач за зустрічним позовом своїм правом на подання відзиву не скористався.

Позивач за первісним позовом, який є одночасно відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач за первісним позовом, який є одночасно позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами.

06.12.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, та розподілена судді Зубу Г.А.

Ухвалою судді від 08.02.2022 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження.

19.01.2023 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява.

Ухвалою суду від 09.02.2023 вказану цивільну справу об`єднано в одне провадження з вимогами зустрічного позову, постановлено здійснювати розгляд вказаної справи за правилами загального позовного провадження, та задоволено клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 15.03.2023 закрито підготовче провадження по вказаній справі, та справу призначено до судового розгляду по суті.

Судом встановлено, що батьками позивача в його посвідці про народження зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , хоча в свідоцтвах про смерть вони зазначені « ОСОБА_3 », який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , та « ОСОБА_4 », яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після смерті батьків позивача та його сестри ОСОБА_15 були заведені спадкові справи у П`ятій Харківській міській державній нотаріальній конторі, відповідно до яких позивач та відповідач звернулись з заявами про прийняття спадщини після смерті своїх батьків, та відповідач після смерті своєї бабусі ОСОБА_9 , однак постановами нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що останніми не доведено родинний зв`язок з померлими у зв`язку з різницею прізвищ в документах, та існують розбіжності в документах щодо спадкового майна, про що свідчать матеріали спадкових справ.

Тому позивачі за первісним та зустрічним позовом змушені звернутись до суду з вказаними позовами за захистом свого права.

На підтвердження своїх позовних вимог надано до суду копію домової книги, та копію свідоцтва про право особистої власності на будівлі, з яких вбачається, що ОСОБА_3 є власником цілого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_1 ), та з він разом зі своєю родиною (своєю дружиною, дітьми) мешкали за вказаною адресою. Вказані обставини також підтверджуються копією інвентаризаційної справи №273 на вказаний будинок, що надана до суду, та прізвище « ОСОБА_8 » зазначено як « ОСОБА_8 ».

Після смерті своїх батьків позивач за первісним позовом прийняв спадщину фактично, оскільки мешкав з ними за однією адресою. Заповіту від їх імені складено не було, та його сестра ОСОБА_9 також прийняла спадщину після смерті своєї матері фактично. Інших спадкоємців за законом та за заповітом не існує.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Юридичні факти - це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

Пунктом 1 частини першої вказаної статті передбачено, що суд розглядає справу про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання свідоцтва про право на спадщину.

Із системного аналізу частини шостої статті 294, статті 315 ЦПК України вбачається, що за наявності спору про право суд в порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факти родинних відносин, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або особа не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факти, що мають юридичне значення.

Справи про спадкування повинні розглядатися судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Суд, надавши належну правову оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту їх родинних відносин з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , є саме що останні є батьками позивача за первісним позовом, та ОСОБА_9 , оскільки від них залежить право позивачів на спадкування.

Позовні вимоги у частині встановлення юридичних фактів, що на момент смерті ОСОБА_3 належало свідоцтво про право особистої власності на будівлю,

виданого на підставі рішення виконавчого комітету В-Данилівської селищної ради депутатів трудящих виконкому В-Данилівської сільради 21.03.1958 на ім`я ОСОБА_3 , та те, що вказаний будинок належав останньому на праві особистої власності задоволенню не підлягають з тих підстав, що встановлення даних фактів необхідне для прийняття спадщини в позасудовому порядку, а позивачі в своїх позовах просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом, а тому визнання вказаних фактів є неефективним способом захисту порушеного права.

Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права.

Згідно роз`яснень викладених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Батьки позивача за первісним позовом померли до набуття чинності ЦК України, та позивач зазначає, що після смерті останніх ним було прийнято спадщину фактично.

Згідно ч.1 ст. 524 ЦК УРСР (чинної на час виникнення спірних правовідносин) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Нормами статей 548, 549,554 ЦК УРСР визначено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Статтями 529, 530 ЦК УРСР встановлено черги спадкоємців за законом, а саме, спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

У постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17 (провадження № 61-11869св 19) зазначено, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі з обов`язкового страхування; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Встановивши, що позивач за первісним позовом звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своїх батьків, проте у зв`язку з відсутністю доказів родинного зв`язку між ним і померлими, державним нотаріусом П`ятої Харківської міської

ДНК відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому первісні позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (статті 1216,1217 ЦК України)

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Під спадкуванням за правом представлення розуміють особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини ніби заступає на її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини.

При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступенів, це означає, що у разі смерті до відкриття спадщини дітей спадкодавця, право на спадкування переходить до їхніх дітей (онуків спадкодавця), у разі смерті до відкриття спадщини онуків спадкодавця, право на спадкування отримають їхні діти (правнуки спадкодавця), у разі смерті до відкриття спадщини правнуків спадкодавця - їхні діти (праправнуки спадкодавця) і т. д.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 643/1216/15-ц (провадження № 61-6924св18).

ОСОБА_2 є онуком ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка в свою чергу є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , і спадкоємцем першої черги за законом (стаття 1261 ЦК України), та 17.01.2020 він звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі, та ОСОБА_13 відмовився від прийняття спадщини на користь онука померлої.

Виходячи із вищенаведених положень закону та встановлених судом фактичних обставин, відповідач за зустрічним позовом має право спадкування після смерті своєї бабусі ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 за правом представлення своєї бабусі, яка померла до відкриття спадщини, тобто є спадкоємцем за законом першої черги за правом представлення, а тому зустрічні позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати за первісним та зустрічним позовами компенсуються за рахунок спадкоємців.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 4,5, 12,13, 133, 137,141, 259, 264,265 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1222, 1224, 1268, 1258, 1261, 1266 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних стосунків та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є сином ОСОБА_3 , 1906 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_4 , 1909 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.

В решті позову - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок спадкоємця ОСОБА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних стосунків та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме: що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_3 , 1906 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_4 , 1909 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.

В решті зустрічного позову - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок спадкоємця ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , місцеперебування: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , місцеперебування: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 20 квітня 2023 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ