Справа №478/1007/23
пров. №2/478/230/2023
З а о ч н е р і ш е н н я
І м е н е м У к р а ї н и
22 листопада 2023 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі : головуючої судді Сябренко І.П.
за участю: секретаря Поліщук С.П.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11 серпня 2007 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 укладено Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О. Відповідно до умов договору, вона передала у власність відповідачу ОСОБА_3 належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , а взамін чого відповідач ОСОБА_3 зобов`язалася забезпечити її утриманням та доглядом довічно, відповідно до п.7, 8 Договору. Грошова оцінка зазначених у цьому договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством. Так, відповідач ОСОБА_3 зобов`язана: забезпечити її житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у відчужуваному будинку довічно; забезпечити щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря) за раціоном, який складає дієтолог чи лікар. При цьому сніданок має бути приготовлений не пізніше 10 години ранку, а вечеря не пізніше 19 годин. Вартість продуктів визначається виходячи з середніх цін на продукти у період їх придбання або довідки торговельної організації чи управління ринком; забезпечити придатним для носіння одягом та взуттям, здійснення догляду та надання негайної допомоги, надання побутових послуг (прання постільної білизни-один раз на 10 днів, відвідування лікарів - один раз на місяць, ремонт побутової техніки, тощо); забезпечити радіозв`язком; забезпечувати щотижня, не пізніше п`ятниці готівкою у сумі, яка має бути не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян; забезпечувати належними лікувальними засобами, забезпечувати послугами адвоката та нотаріуса. В той же час відповідач ОСОБА_3 не виконує взяті на себе обов`язки, не забезпечує її необхідним доглядом, який передбачений договором та матеріально, оскільки проживає у іншому місці і фізично виконувати цього не може, а останнім часом навіть уникає спілкування з нею за телефоном. Вона отримує пенсію розмір якої складає 2663 грн у місяць, за власні кошти вимушена забезпечувати себе ліками, харчами та іншими побутовими речами. Вважає, що дії відповідача ОСОБА_3 , як набувача за Договором, суперечать умовами Договору, та чинному законодавству, де встановлені обов`язки набувача за Договором довічного утримання, які остання порушує, тому посилаючись на вищевикладене просить розірвати Договір довічного утримання, укладений 11 серпня 2007 року між нею ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О., зареєстрований в реєстрі за №1807.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце його проведення була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.
Матеріалами справи встановлено, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання від 11 серпня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О. зареєстрований в реєстрі за номером 1807 (а.с.6-8).
Відповідно до п. 1 Договору, ОСОБА_2 , непрацездатна за віком, передає у власність ОСОБА_3 належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , взамін чого ОСОБА_3 , зобов`язується забезпечувати відчужувачку утриманням та доглядом довічно.
Пунктом 7 Договору зазначено, що за згодою сторін обов`язок набувачки майна по наданню відчужувачці довічного забезпечення визначається у вигляді:
- забезпечення відчужувачки житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у відчужуваному будинку довічно;
- забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря) за раціоном, який складає дієтолог чи лікар. При цьому сніданок має бути приготовлений не пізніше 10 годин ранку, а вечеря не пізніше 19 годин. Вартість продуктів визначається виходячи з середніх цін на продукти у період їх придбання або довідки торгівельної організації чи управління ринком;
- забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та надання негайної допомоги, надання побутових послуг (прання постільної білизни-один раз на 10 днів, відвідування лікарні один раз на місяць, ремонт побутової техніки, тощо);
- забезпечення радіозв`язком; забезпечення щотижня, не пізніше п`ятниці, готівкою у сумі, яка має бути не меншою одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян;
- забезпечення належними лікувальними засобами; забезпечення послугами адвоката та нотаріуса.
Пунктом 8 Договору визначено, що грошова оцінка зазначених у цьому договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством.
Відповідно до п. 11 Договору, цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання, однією із сторін у судовому порядку.
Згідно із ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Договір довічного утримання передбачає співмірність між вартістю переданого стороною цінного майна та отриманого натомість матеріального забезпечення та/або догляду від сторони, що отримала у власність майно значної цінності.
Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно із ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків незалежно від його вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане.
Верховний Суд у постанові від 13 травня 2021 року (справа № 752/818/17) та від 24 червня 2021 року (справа № 644/1566/19) зазначив, що істотними умовами договору довічного утримання є: забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у відчужуваному житловому будинку, здійснення догляду та надання необхідної допомоги, надання побутових послуг. Відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності тих обставин, на які посилається позивач.
Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 6 травня 2020 року у справі № 755/1750/19.
Норми чинного цивільного законодавства України та правові висновки Верховного Суду покладають саме на відповідача, як набувача відчуженого за договором довічного утримання житлового будинку, обов`язок доведення належного виконання нею договірних зобов`язань за спірним договором по довічному утриманню та догляду за ОСОБА_2 .
Встановлено, що сторони визначили та погодили у договорі істотні умови, а саме те, що відповідач ОСОБА_4 повинна надавати позивачу ОСОБА_2 матеріальне забезпечення та догляд довічно у вигляді забезпечення останньої житлом у відчужуваному будинку, шляхом безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваному будинку в цілому, забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням, забезпечення придатним для носіння одягом, здійснення догляду та необхідної допомоги, надання побутових послуг, забезпечення належними лікувальними засобами.
Проте, докази виконання відповідачкою умов договору довічного утримання щодо надання необхідної допомоги та матеріального забезпечення, відсутні, що свідчить про порушення ОСОБА_3 договірних умов щодо довічного утримання ОСОБА_2 ..
Представник позивача стверджує, що відповідачка тривалий час проживає у іншому населеному пункті і уникає спілкування з позивачем ОСОБА_2 навіть за телефоном. Позивач ОСОБА_2 отримує пенсію за віком в розмірі 2663 грн щомісячно, та за власні кошти вимушена забезпечувати себе ліками, харчами та іншими побутовими речами.
Відповідач, в порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України, на підтвердження нею виконання передбачених договором довічного утримання обов`язків не надала суду належних та допустимих доказів, що є підставою для розірвання цього договору.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що, позовні вимого ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з другої сторони на користь осіб, які його понесли.
Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_2 у відповідності до положень ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_3 в дохід держави, в розмірі 1073 грн 60 коп.
Керуючись ст. ст.12, 13, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, - задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання, укладений 11 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О., зареєстрованого за номером 1807.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, в розмірі 1073 грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Копію судового рішення надіслати відповідачу ОСОБА_3 протягом двох днів з дня його складення рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Повний текст рішення складено 22.11.2023 року.

Суддя І.П. Сябренко