Провадження № 6/554/142/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді: Сініцина Е.М.

за участю секретаря: Леуської Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», про заміну стягувача,

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2021 ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» звернулось до Московського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить замінити стягувача у рішенні Московського районного суду м. Харкова у справі № 4700/2009 щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 76 411,57 гривень та судових витрат у розмірі 794,12 гривень, на його процесуального правонаступника ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку».

В обґрунтування своїх вимог, заявник вказує, що 21 травня 2009 року Московським районним судом міста Харкова ухвалено рішення щодо стягнення на користь АКІБ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заборгованості за кредитним договором у розмірі 76411,57 гривень та судові витрати у розмірі 794,12 гривень, на підставі чого судом було видано виконавчий лист.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСибанк» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого відбулася заміна кредитора у зобов?язанні шляхом відступлення ПАТ «УкрСибанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитним договором № 0 від 07.08.2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

11 травня 2019 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ», відповідно до вимог чинного законодавства України, за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-03-26-000009-b від 17.04.2019 року, був укладений Договір № 1369/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 року відбулася заміна кредитора у зобов?язанні шляхом відступлення ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитним договором № 0 від 07.08.2006, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , разом із забезпеченням.

Таким чином, позивач зазначає, що саме він є належним стягувачем заборгованості, на підставі ст. 512, 514 ЦК України, у порядку ст. 442 ЦПК України.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

Згідно акту передачі справ від 20 вересня 2022 року вище вказану справу передано з Московського районного суду м. Харкова до Октябрського районного суду м. Полтави, яка зареєстрована Октябрським районним судом м. Полтави 23 березня 2023 року за Вх № 19469/23Вх.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2023 року суддю Сініцина Е.М. визначено головуючим по справі.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, про причини поважності неявки суд не повідомив.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Виконавче провадження, згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», являє собою сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції .

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Судом встановлено, що виконавчий лист, який є належним та допустимим доказом по справі, що наданий суду заявником, виданий Московським судом м. Харкова 21 травня 2009 року, та, відповідно до його змісту, граничним строком пред`явлення якого було 30 травня 2012 року, з чого випливає, що строк пред`явлення вказаного виконавчого листа сплив станом на дату ухвалення даного рішення суду, а виконавчий документ втратив свою юридичну силу, тоді як позивачем, в свою чергу, не надано до суду доказів та не вказано обставин, що б підтверджували або спростовували зазначене.

Крім того, відповідно до письмового доказу, що наданий позивачем «Результат пошуку виконавчих проваджень в АСВП» від 20.08.2021 року, виконавче провадження № 16784025 станом на дату створення документу є завершеним, що породжує правові наслідки, які передбачені ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме повернення виконавчого документа до суду, який його видав, зняття арешту, накладеного на майно (кошти) боржника, виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасування інших вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення, а також проведено інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Оскільки виконавче провадження є завершеним, то у заявника відсутні правові підстави звернення до суду з будь-якими вимогами.

Окрім вищенаведеного, судом під час розгляду доказів встановлено, що до договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСибанк» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», долучено акт прийому-передачі Документації від 05.03.2012 року, у якому зазначено номер кредитного договору між первісним кредитором та споживачем кредиту ОСОБА_1 - №0 та номер договору застави/іпотеки № 1425.

Також, судом при дослідженні доказів встановлено, що до Договору про відступлення прав вимоги № 1369/К від 11 травня 2019 року, укладеного між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ», долучено аналогічний документ Виписку з Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги № 1369/К від 11.05.2019 року, у якому в графі «Номер договору застави/поруки вказано «б/н», з чого випливає протиріччя між зазначеними доказами, а отже, суд позбавлений можливості оцінювати такі докази окремо та в сукупності, як такі, що доводять перехід права вимоги за кредитним договором № 0.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

Тобто, у випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження). За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні й підстави для процесуального правонаступництва.

Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

14 вересня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 1519/2-1141/11, провадження № 61-4323 св 22 (ЄДРСРУ № 106264415) наголосив, що стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби/приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17).

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, і він не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

При вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження суди мають встановити, чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, та виходячи з вищенаведених висновків суд вважає за необхідне відмовити в заяві ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про зміну стягувача.

Керуючись ст.ст.81,89, 442, 258-260, 352-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про зміну стягувача відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 /п`ятнадцяти/ днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Е.М. Сініцин.