Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2023 Справа №607/10221/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кметика В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки),

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення 2% пені (неустойки) в сумі 25812,80 доларів США за невиконання умов договору грошової позики.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 01 лютого 2021року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 позику у розмірі 27000 доларів США, що підтверджується оригіналом розписки від 01.02.2021 року, яка знаходиться у позивача.

Час повернення позики визначено розпискою у строк до 01.03.2021. Однією із умов Договору у разі невиконання грошових зобов`язань є виплата 3% річних та 2% за кожен день прострочки на залишок боргу.

Оригінал розписки від 01.02.2021 про отримання грошових коштів написаний та підписаний власноручно відповідачем ОСОБА_2 01.02.2021.

Відповідач у визначений в розписці строк до 01.03.2021 грошових коштів не повернув, що змусило ОСОБА_1 29.03.2021 подати позов до суду.

15.09.2021 рішенням Тернопільського міськрайонного суду позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основну суму боргу -20500 доларів США, три проценти річних в розмірі - 198,49 доларів США та 5788 грн 93 коп. судового збору.

02.12.2021 постановою апеляційного суду рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15.09.2021 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24820 доларів США, неповернутого основного боргу за договором позики та 9928 доларів США -2% неустойки від суми боргу за кожен день прострочення.

У постанові Тернопільського апеляційного суду стягнуто 2% пені (неустойки) за період з 02 березня по 29 березня 2021 рік.

На даний час боржник рішення суду не виконав, що змусило стягувача звернутись до суду з позовом про стягнення 2% пенні (неустойки) від суми залишку основного боргу - 24820 доларів США за кожен день прострочення, виходячи із наступного розрахунку: 24820 ( залишок суми основного боргу) х 2% = 496,40 x 52 = 25812,80 долари США).

Згідно офіційного курсу НБУ станом на 05.08.2022 - 1 долар США =36,5686грн.

Із вказаних підстав позивач просить стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню в сумі 25812,80 долари США ( 2% пені (неустойки) за кожен день прострочки на залишок суми боргу, як передбачено умовами розписки від 01.02.2021року за період з 25.03.2022 до 15.05.2022, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 9438 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кметик В.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задовольнити у повному обсязі. Вказав, що пеню із відповідача просить стягнути за період із 25.03.2022 до 15.05.2022.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих на те суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення представника позивача вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За результатами розгляду справи по суті судом встановлено такі обставини справи.

01 лютого 2021 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 позику у розмірі 27000 доларів США, що підтверджується оригіналом розписки від 01.02.2021 року.

У вказані розписці вказано, що ОСОБА_2 зобов`язався повернути суму позики до 01.03.2021. У випадку не погашення суми до зазначеної дати, сума боргу з урахуванням інфляції та 3% збільшується на 2% в день на залишок.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 02.12.2021 рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24820 доларів США неповернутого основного боргу за договором позики та 9928 доларів США 2% від суми боргу за кожен день прострочення. У задоволенні інших вимог відмовлено.

Положеннями ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до положень ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із змісту заявлених позовних вимог вбачається, що позивач просить стягнути із відповідача неустойку (пеню) розмір якої становить 25812,80 доларів США за період прострочення, термін якого становить 52 дні. Розмір такої неустойки нарахований після закінчення терміну повернення суми позики, тобто після 01.03.2021.

Виходячи із встановлених обставин справи та положень чинного законодавства України суд вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до задоволення не підлягають, оскільки позивач за невиконання грошового зобов`язання у визначений договором (розпискою) строк, а саме до 01.03.2021, згідно умов розписки, має право вимагати стягнення грошових сум відповідно до ст.625 ЦК України, а не 2% пені за кожен день прострочення.

Більше того, суд зазначає, що умовами договору (розписки) укладеного між сторонами передбачено, що у випадку не погашення суми до зазначеної дати, сума боргу з урахуванням інфляції та 3% збільшується на 2% в день на залишок.

Із вказаних положень вбачається, що сторони погодили не стягнення 2% пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, а збільшення суми боргу на 2% в день на залишок, що суперечить положенням ст.ст. 1046, 1048, 1050 ЦК України, відповідно до яких позикодавець має право вимагати повернення суми позики, одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, а також на стягнення грошових сум відповідно до статті 625 цього Кодексу, а не збільшення суми боргу після визначеного строку виконання грошового зобов`язання.

Крім цього, суд вважає, що стягнення позивачем із відповідача значної суми пені, а саме 25812,80 доларів США за незначний період часу, а саме 52 дні, суперечить принципам справедливості та розумності, які визначені ст. 3 ЦПК України, оскільки є надмірною мірою відповідальності відповідача за невиконання грошового зобов`язання.

Із вказаних підстав суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх необґрунтованістю.

На уставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 141, 89, 259, 263, 265 268, 273, 354 ЦПК суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) відмовити.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресом: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресом: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич