Справа № 459/3594/22 Головуючий у 1 інстанції: Мельникович М. В.
Провадження № 22-ц/811/729/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначав, що 30.09.2006 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу у них народилося двоє синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно судового наказу, постановленого у справі №459/2110/20 17.08.2020 з позивача стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31.07.2020 і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до рішення Червоноградського міського суду від 23.11.2020 шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що він працює у первинній профспілковій організації відокремленого підрозділу шахта «Межирічанська» державного підприємства «Львіввугілля» профспілки працівників вугільної промисловості України на посаді голови первинної профспілкової організації. Також по сумісництву працює на посаді провідного юрисконсульта у відокремленому підрозділі шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля». З отриманого заробітку сплачує 1/3 частини доходів на утримання двох неповнолітніх дітей. 23.06.2021року позивач уклав шлюб з ОСОБА_5 . Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_6 . На даний час позивач проживає разом із дружиною ОСОБА_7 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку з сином - ОСОБА_6 , який перебуває на його утриманні. Крім цього, з ними проживають та перебувають на утриманні позивача двоє неповнолітніх дітей дружини ОСОБА_7 : ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є студентом першого курсу Червоноградського професійного гірничо - будівельного ліцею та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка навчається у сьомому класі. Відповідно до довідки №129 від 08.12.2022р., виданої Відокремленим підрозділом шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» заробітна плата позивача за період січень-листопад 2022 року становить 56 519,81 грн., з яких 29 428,00 грн. аліменти. Із довідки, виданої первинною профспілковою організацією Відокремленого підрозділу шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» установлено, що заробітна плата за період січень-листопад 2022 року становить 271 063,37грн, з яких 69887,52грн - аліменти. Також позивач вказує, що відповідно до ст. 7 Закону «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 грудня 2022 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає - 2833 гривні. Станом на сьогодні розмір аліментів, що стягуються на двох неповнолітніх дітей становить в середньому на місяць 9028,68грн. Тому, посилаючись на ст.192 ЦПК України просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 09 лютого 2023 року в позові відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її доводи.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення суду є необґрунтованим, незаконним, та таким, що винесене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що не відповідає дійсності та обставина, що йому належить нерухоме майно, оскільки квартира по АДРЕСА_1 була продана ще у 2013 році. Також не відповідає дійсності, що він не підтримує з дітьми ніяких стосунків.

Вважає хибною думку суду про те, що народження дитини, перебування дружини у декретній відпустці, проживання з ними двох неповнолітніх дітей дружини не підтверджують про погіршення матеріального стану та не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову про зменшення розміру аліментів з 1/3 частини від всіх видів доходу платника аліментів до 1/6 частини від всіх видів доходу платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму дл

27 квітня 2023 року представник ОСОБА_2 адвокат Маслей І.М. подала відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2006 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб від 30 вересня 2006 року серії НОМЕР_1 , виданого Сілецькою сільською радою Сокальського району Львівської області, який було розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23.11.2020 (а. с. 32).

17 серпня 2020 року Червоноградським міським судом Львівської області у справі №459/2110/20 було видано судовий наказ, згідно якого з позивача стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31.07.2020 і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 2).

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.10.2013, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області (а. с. 33) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 04.09.2015, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області (а.с.34).

Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 23.06.2021 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 23.06.2021, виданого Червоноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а. с. 5).

У позивача з ОСОБА_5 народився син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 26.10.2022, виданого Червоноградським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а. с. 6).

Із копії акту №5335№07 від 03.11.2022, складеного КП «Червонограджитлокомунсервіс» встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_10 на час складання акту дійсно зареєстровані і проживають за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за цією адресою проживають без реєстрації (а. с. 7).

Встановлено, що син сторін ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства, що підтверджено копією посвідчення серії НОМЕР_6 про державну соціальну допомогу на дитину інваліда до 18 років ОСОБА_3 , 2013 року народження (а. с. 44).

Окрім цього суд встановив, що ОСОБА_3 знаходиться під спостереженням педіатра та дитячого кардіолога, останній потребує консультації та обстеження у «Науково-практичному медичному центрі дитячої кардіології та кардіохірургії» кожних 1-3 місяці, що підтверджується виписками з історії хвороби №416 від лютого 2014 року (а. с. 39), №3730 від листопада 2013 року (а. с. 40), №297 від лютого 2015 року (а. с. 41), №4450 від грудня 2019 року (а. с. 42).

Відповідно до довідки про доходи № 96 від 08.12.2022 позивач працює по сумісництву в ВП «Шахта «Межирічанська» з 13.11.2014 та займає посаду провідного юрисконсульта. З цієї довідки також вбачається, що доходи позивача за період з січня по листопад 2022 року становлять 56 519, 81 грн., з них вирахувані аліменти у сумі 29428,00 грн., та інші відрахування, тому позивач за вказаний період отримав дохід у сумі 15 700 грн. (а. с. 12).

Окрім цього, з довідки про доходи №16/22 від 27.12.2022, виданої головним бухгалтером Первинної профспілкової організації відокремленого підрозділу шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» вбачається, що ОСОБА_1 займає посаду голови первинної профспілкової організації та за період з січня по листопад 2022 року отримав дохід у сумі 271 063, 37 грн., з них відрахування у сумі 48791,67 ПДФО, 4065,95 грн. військовий збір, 69 887, 52 грн. аліменти (а. с. 13).

Із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №871 від 25.01.2023 вбачається, що позивачу на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 та квартира у АДРЕСА_2 (а. с. 38).

Позиція Апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції взявши до уваги те, що позивачем належними та достатніми доказами не доведено факту того, що зміна сімейного стану позивача спричинила погіршення матеріального становища останнього, він і надалі є спроможним сплачувати аліменти, а зміна його сімейного стану у світлі вищезгаданих норм права та позицій Верховного Суду не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, враховуючи слушність доводів відповідачки, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

У частині третій статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня

2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу з ОСОБА_5 має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , а також на його утриманні знаходяться неповнолітні діти дружини: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.2, 4, 8 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не бере до уваги докази подані позивачем до апеляційної скарги.

Зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину та дружину у декретній відпустці без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення прав дітей від першого шлюбу та суперечитиме їх інтересам. Батьки не можуть компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Доводи апеляційної скарги про перебування на утриманні апелянта інших дітей колегія суддів також до уваги не бере, оскільки обов`язок по утриманні дітей покладено на їхніх батьків.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Позивачем жодними доказами не підтверджено що його матеріальний стан погіршився, в той час як відповідач зазначала, що старший син сторін хворіє та потребує постійних медичних обстежень, окрім цього, ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір аліментів, який сплачує позивач на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідає чинному законодавству, тобто не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, тому такий розмір аліментів не є надмірним з урахуванням розміру доходів позивача, докази отримання яких містяться у матеріалах справи.

Отже, доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими, не підлягають задоволенню та не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального чи процесуального права під час розгляду даної справи, а тому оскаржуване рішення суду належить залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 травня 2023 року.

Головуючий Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.