Справа № 606/1839/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Іванченко А.М.,

з участю секретаря Порчик Р.І,.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради про визнання права власності за спадкоємцем,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Теребовлянської міської ради, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог позивач вказує, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_2 , та членом колгоспного двору була його дружина ОСОБА_3 . Ще за життя ОСОБА_2 склав на позивача заповіт, яким все належне йому майно заповів позивачу. Після смерті дружини, ОСОБА_2 став володіти 1/1 частиною житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 та після його смерті позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Тому позивач вимушена звернутись до суду.

Представник позивача у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без участі представника Теребовлянської міської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради від 16.08.2023 року №09-04/03/96 житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 відносився до колгоспного двору, голова колгоспного двору ОСОБА_2 , члени: дружина ОСОБА_3 (а.с.10)

Згідно заповіту , посвідченого секретарем Підгайчицької сільської ради від 16.05.2007 року ОСОБА_2 заповів житловий будинок за адресою: с.Зеленче та усе належне йому майно ОСОБА_1 (а.с. 8)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .(а.с.13)

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с.7)

Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради від 16.08.2023 року №09-04/03/97 ОСОБА_2 на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 274/02-14 від 16.08.2023 року ОСОБА_1 біло відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с. 14).

Також судом було оглянуто копії спадкових справ № 52 (заведену після смерті ОСОБА_3 ), та № НОМЕР_3 (заведену після смерті ОСОБА_2 ), наданих державним нотаріальним архівом Тернопільської області на запит суду, зяких вбачається, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом післ смерті ОСОБА_2 .

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який був колгоспним двором, належав його членам - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на вказане, суд вважає, що оскільки позивач, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідач визнав позов і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, то слід захистити права позивача та в судовому порядку визнати за ними право власності на житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 328, 392 Цивільного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя А.М.Іванченко