Справа № 703/613/21
4-с/703/3/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

при секретарі Холодняк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельника Юрія Романовича щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельника Ю.Р. щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

В обґрунтування скарги зазначила, що за результатом розгляду Смілянським міськрайонним судом справи за її позовом до ОСОБА_2 про визначення способу участі матері у спілкуванні та вихованні дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до неї про визначення місця проживання дитини разом з батьком 29 серпня 2022 року між сторонами досягнуто мирової угоди та постановлена ухвала суду про її затвердження, згідно якої було вирішено те, що:

1) ОСОБА_2 зобов`язується не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні, побаченнях та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2) Сторони визначили такі способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожної першої або третьої суботи чи неділі з 10.00 год. до 20.00 год. за місцем проживання сина без присутності батька дитини - ОСОБА_2 , а також у період осінніх та/або зимових канікул у закладі, де навчається син ОСОБА_4 , - 5 (п`ять) днів за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності батька дитини - ОСОБА_2 , а у період літніх канікул у закладі, де навчається син ОСОБА_4 , - сукупно 45 (сорок п`ять) днів за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності батька дитини - ОСОБА_2 , а також особисте необмежене спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 засобами телефонного, поштового та електронного зв`язку.

Не зважаючи на те, що спір між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як батьками ОСОБА_4 щодо питання спілкування із сином вирішений у законний спосіб, оскільки у затвердженій мировій угоді сторони зобов`язалися виконувати її умови щодо проведення зустрічей матері дитини на умовах та в порядку, визначених в угоді, ОСОБА_2 продовжував чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні, побаченні та вихованні сина ОСОБА_5 , тобто добровільно не виконував означене судове рішення. Наведені обставини дають підстави вважати, що ухвала Смілянського міськрайонного суду від 29 серпня 2022 року підлягає до примусового виконання.

У зв`язку з цим 13 лютого 2023 року ОСОБА_1 направила ухвалу Смілянського міськрайонного суду про затвердження мирової угоди у справі №703/613/21 для примусового виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, тобто за місцем проживання боржника як фізичної особи відповідно до положень ст.24 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, 22 березня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку отримала повідомлення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельника Ю.Р. датоване 22 лютого 2023 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання (далі - Повідомлення).

Повертаючи виконавчий документ, державний виконавець послався на те, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання.

Разом з тим, заявник вважає, що державним виконавцем Мельником Ю.Р. під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження згідно її заяви від 13 лютого 2023 року не враховано положення ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 від 02 червня 2016 року, відповідно до яких встановлено порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною. Згідно положень ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим для виконання. Повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є перепоною у завершенні судового провадження і в реалізації громадянином його гарантованого Конвенцією про захист прав людини права на суд. На думку заявника, твердження державного виконавця Мельника Ю.Р. про відсутність зобов`язання у судовому рішенні як на підставу для повернення без прийняття до виконання виконавчого документа, що оформлено повідомленням від 22 лютого 2023 року є помилковим, оскільки суперечить положенням ст.64-1 Закону №1404, відтак дії щодо повернення без прийняття до виконання ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року в справі №703/613/21 є неправомірними.

На підставі викладеного заявник ОСОБА_1 просила суд визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельника Ю.Р. щодо повернення без прийняття до виконання виконавчого документа - ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року в справі №703/613/21 та зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельника Ю.Р. повторно вирішити питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом - ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 29 серпня 2022 року в справі №703/613/21, з врахуванням висновків суду, що будуть зроблені за результатами розгляду цієї скарги.

Розгляд скарги призначено судом на 14 квітня 2023 року.

Судове засідання 14 квітня 2023 року було відкладено на 03 травня 2023 року за клопотанням начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкладення розгляду скарги в зв`язку з перебуванням державного виконавця Мельника Ю.Р. у відпустці.

03 травня 2023 року розгляд скарги відкладено на 15 травня 2023 року в зв`язку з неявкою державного виконавця.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання 15 травня 2023 року не з`явилася, подавши до суду клопотання про розгляд скарги без її участі, скаргу підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити з наведених у ній підстав.

Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник Ю.Р. т в судове засідання 15 травня 2023 року повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали вказаної скарги та цивільної справи №703/613/21, 2/703/79/22, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК України).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, у тому числі, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Судом встановлено, що в провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа №703/613/21, 2/703/79/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, про визначення способу участі матері у спілкуванні та вихованні дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, про визначення місця проживання дитини разом з батьком.

За результатами розгляду даної справи ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року, затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та представником ОСОБА_2 адвокатом Пашковським Дмитром Петровичем, згідно з умовами якої:

1. Сторони визначили місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із батьком ОСОБА_2 за місцем його проживання чи перебування;

2. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зобов`язався не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , у спілкуванні, побаченнях та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

3. Сторони визначили такі способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожної першої або третьої суботи чи неділі з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за місце проживання сина без присутності батька дитини ОСОБА_2 , а також у період осінніх та/або зимових канікул у закладі, де навчається син ОСОБА_4 5(п`ять) днів за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності батька дитини ОСОБА_2 , а у період літніх канікул у закладі, де навчається син ОСОБА_4 ,- сукупно 45 (сорок п`ять) днів за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності батька дитини ОСОБА_2 , а також особисте необмежене спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 засобами телефонного, поштового та електронного зв`язку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. Провадження по справі закрито (Т.1 а.с. 142-144).

В ухвалі про затвердження мирової угоди вказано, що вона є виконавчим документом. У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Відповідно до статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

13 лютого 2023 року ОСОБА_1 відповідно до положень ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» направила до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, тобто за місцем проживання боржника як фізичної особи ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року про затвердження мирової угоди та заяву про її примусове виконання.

Заява обґрунтована тим, що не зважаючи на те, що спір між сторонами, як батьками ОСОБА_4 щодо питання спілкування із сином вирішений у законний спосіб, доказом чому є означена вище ухвала суду, однак ОСОБА_2 не дотримується взятих на себе зобов`язань, продовжує чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні, побаченні та вихованні сина ОСОБА_5 , тобто добровільно не виконує означене судове рішення, зокрема в частині як встановлення побачення з дитиною, так і не вчинення перешкод у побаченні з дитиною. За наведених обставин просила відкрити виконавче провадження на підставі ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року, якою було затверджено мирову угоду (Т.2 а.с. 150).

22 березня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку отримала повідомлення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельника Ю.Р. датоване 22 лютого 2023 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання (Т.2 а.с. 151-153).

В повідомленні зазначено, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За положеннями ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвали судів у випадках передбачених законом.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.(ч.ч.2,3 ст.208 ЦПК України)

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням (ч. 6 ст. 26 Законом України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Згідно з ч. 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.ч. 3,5ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею (ч. 6ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порядок виконання рішень державним виконавцем про встановлення побачення з дитиною також передбачений розділом IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Таким чином, стаття 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує чіткий порядок та встановлює обов`язок державного виконавця вчиняти виконавчі дії з примусового виконання судових рішень про встановлення побачення з дитиною, у порядку, встановленому ст. 63 цього Закону.

Аналогічний висновок щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 13.10.2021 року у справі №703/2714/19 (провадження № 61-11537св21).

Разом з тим повідомлення про повернення виконавчого документу носить інформаційний характер, не є ні нормативно-правовим актом, ні правовим актом індивідуальної дії, тому не може бути предметом оскарження, а відкриття виконавчого провадження відноситься до компетенції державного виконавця.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельником Ю.Р. не враховано положення ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», а тому її дії щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є неправомірними.

З огляду на те, що дії суб`єкта оскарження щодо повернення без прийняття до виконання ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року в справі №703/613/21 є неправомірними, слід зобов`язати державного виконавця Мельника Р.Ю. усунути порушення шляхом повторного вирішення питання про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом.

Керуючись ст.19, 129 Конституції України, ст.ст.1, 2, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 223, 259, 260, 447, 451 ЦПК України,-

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельника Юрія Романовича щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельника Юрія Романовича щодо повернення без прийняття до виконання виконавчого документа - ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року в справі №703/613/21.

Зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельника Юрія Романовича повторно вирішити питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом - ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 29 серпня 2022 року в справі №703/613/21 - з врахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.В. Крива