Справа № 276/1853/23
Провадження по справі №2/276/397/23
21 листопада 2023 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Збаражського А.М.,
за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міларі" про розірвання договору оренди землі,
Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзив не направив.
З огляду на викладене, керуючись положеннями ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію дійсності правочину.
Закріплена зазначеною статтею ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Договір оренди землі від 26.03.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Міларі» суд вважає правомірним, оскільки доказів, які б свідчили про зворотне матеріали справи не містять. За таких обставин, набуті сторонами права за вказаним Договором повинні здійснюватися, а створені обов`язки та наслідки підлягають виконанню.
Відповідно до п. 8 Договору, орендна плата щорічно вноситься орендарем за кожен повний рік користування земельною ділянкою у грошовій формі у розмірі 2832,32 грн., що становить 10% від вартості земельної ділянки. За письмовою заявою орендаря орендна плата може бути безготівково перерахована орендарем на вказані орендодавцев платіжні реквізити.
Відповідно до п.10 Договору орендна плата вноситься один раз на рік у строк до останнього календарного дня останнього календарного місяця року, за який провадиться оплата. Також Договір оренди містить реквізити сторін, зокрема місце проживання орендодавця.
Частина 1 статті 14 ЦК України визначає, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ч.1 ст.792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент укладання договору, передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.
За положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Правова позиція Верховного суду з даного приводу викладена в постанові від 25.04.2018 року по справі № 378/556/16-ц, в якій зазначено, що системний аналіз зазначених положень законодавства та порядок врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема положень ЦК України, дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. У зобов`язанні з виплати орендної плати за користування зазначеною земельною ділянкою позивач є кредитором, відповідач є боржником. З огляду на це в частині виконання цього зобов`язання саме відповідач був зобов`язаний довести його належне виконання, вчинене вчасно та у повному обсязі. Доказів цього суду не надано, такі обставини не встановлено. В оцінці поведінки цієї сторони Верховним Судом має бути враховано, взявши до уваги, що таке зобов`язання є грошовим, що боржник не використав альтернативний спосіб виконання свого зобов`язання шляхом внесення суми боргу в депозит нотаріуса, що мало ним бути застосовано за правилами статті 537 ЦК України.
Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.
Крім того, згідно п.31 Договору оренди землі від 26.03.2018 року дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Судом встановлено, що TOB «MIЛAPI» не виконує свої зобов`язання за договором оренди від 26.03.2018 року, а саме не здійснює виплату орендної плати два роки поспіль (2021-2022 роки), виплата якої є істотною умовою договору оренди, що свідчить про систематичність порушення вказаним товариством, як орендарем, умов договору та є підставою для його розірвання.
Відповідно до Закону України «Про поштовий зв`язок» цей закон визначає правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, а також регулює відносини між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв`язку і користувачами їх послуг.
Згідно ст.1 цього Закону переказом грошових коштів (поштовий переказ) є послуга поштового зв`язку щодо виконання доручення користувача на пересилання та виплату адресату зазначеної ним суми грошей.
Отже закон чітко визначає зміст поштового переказу як послугу поштового зв`язку щодо пересилання та виплати адресату грошових коштів.
Відповідно до п.1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМ України від 05 березня 2009 року ці Правила визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.
Згідно п.2 Правил у цих Правилах терміни вживаються у такому значенні:
- адресат - фізична або юридична особа, якій адресується поштове відправлення, поштовий переказ, прізвище, ім`я та по батькові або найменування якої зазначені на поштовому відправленні, бланку поштового переказу в спеціально призначеному для цього місці;
- вручення поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення, виплаті коштів за поштовим переказом одержувачу.
Відповідно до п.89 вказаних Правил кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред`явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорт іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина, інших документів, що посвідчують особу згідно із законодавством.
Тобто, виплата коштів за поштовим переказом є законодавчо врегульованою на державному рівні і є одним із способів пересилання і виплати грошових коштів з огляду на значну мережу поштових відділень, де відсутні банківські установи.
Суд враховує, що згідно п. 8 Договору подання письмової заяви орендаря для безготівкового перерахування йому орендної плати на платіжні реквізити є правом, а не обов`язком орендодавця. Разом з тим, відповідач з метою виконання свого обов`язку щодо сплати орендної плати заходів для її виплати позивачу не вживав, зокрема, безпосередньо позивачу виплату не здійснював, поштовим переказом (за наявності даних в Договорі про місце проживання орендодавця) грошові кошти не направляв, суму боргу в депозит нотаріуса не вносив, доказів на підтвердження протилежного суду не надав.
З урахуванням наявних в справі доказів, якими підтверджується перебування земельної ділянки в оренді у ТОВ «Міларі», враховуючи не надання суду відповідачем доказів на підтвердження факту виплати орендної плати протягом 2021-2022 років, суд вважає наявними підстави для висновку про систематичну несплату визначеної договором орендної плати за користування земельною ділянкою, а тому наявні підстави для розірвання договору оренди.
Відповідач вказані обставини жодним чином не оспорив та не спростував, не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими статями 12, 13, 76, 83,191 ЦПК України, в судове засідання не прибув, не надав до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування.
Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки слід задовольнити, оскільки ТОВ «Міларі» істотно порушило умови договору оренди, а саме систематично не сплачувало орендну плату.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 1073,60 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 76-79, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 6, 14, 526, 628, 629, 651 ЦК України, ст.ст. 2, 13, 15, 21, 22, 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міларі» про розірвання договору оренди земельної ділянки, - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міларі» на користь ОСОБА_1 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 00 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя А.М.Збаражський