У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/1213/19

Номер провадження 8/184/2/23

17 травня 2023 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів ОСОБА_2 , Лейченко І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду м. Покров заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, заступника КП «Центральна міська лікарня м. Покров ДОР» з питань експертизи, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області «про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області по ново виявленим обставинам по справі №184/1213/19», -

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області по ново виявленим обставинам по справі №184/1213/19. Посилається на те, що рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15.01.2020 року за його позовом до ПАТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», Головного управління державної праці у Дніпропетровській області, Головного державного експерта з умов праці Дніпропетровської області, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області «про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної та матеріальної шкоди» було відмовлено. Він не погоджується з прийнятим рішенням суду, оскільки вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на те, що судом не в повній мірі проаналізовано виниклу ситуацію, не в достатній мірі вивчено взаємний зв`язок доказів та окремих документів справи, що змогли б посприяти правильному вирішенню даної справи, приділено неабияку увагу доводам відповідачів та не враховані докази позивача, що загалом призвело до винесення помилкового рішення суду. 04.05.2022р. судом була винесена ухвала, якою йому відмовлено у перегляді вищевказаного рішення. 03.08.2022р. Дніпропетровський апеляційний суд м. Кривого Рогу його апеляційну скаргу залишив без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області без змін. Вважає, що дана постанова прийнята безпідставно. Просить переглянути за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15.01.2020 року по справі №184/1213/19 та прийняте рішення, яким задовольнити цивільний позов ОСОБА_1 в повному обсязі; стягнути з ПАТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» моральну шкоду у розмірі 1 млн. грн. та матеріальну шкоду в розмірі 1,5 млн. грн.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просить задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та задовольнити його позов у повному обсязі.

Представник АТ «ПГЗК» Добриніна О.О. в судовому засіданні заперечувала проти заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, надала відзив, в якому просить відмовити ОСОБА_1 в його задоволенні даної заяви. Вважають заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Представник Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці І.Лейченко в судовому засіданні заперечувала проти заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та просить відмовити ОСОБА_1 в його задоволенні даної заяви.

Відповідач - заступник КП «Центральна міська лікарня м. Покров ДОР» з питань експертизи в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав.

Третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи і оцінивши в їх сукупності, вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15.01.2020 року за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», Головного управління державної праці у Дніпропетровській області, Головного державного експерта з умов праці Дніпропетровської області, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області «про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної та матеріальної шкоди» було відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.04.2020 року рішення Орджонікідзевського міського суду від 15.01.2020 року залишено без змін та набрало законної сили.

03 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області по ново виявленим обставинам по справі №184/1213/19. 04 травня 2022 року Орджонікідзевським міським судом була винесена ухвала, якою відмовлено ОСОБА_1 у перегляді рішення. 03 серпня 2022 року Дніпропетровський апеляційний суд м. Кривого Рогу його апеляційну скаргу залишив без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області без змін

Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 01.12.2022 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 01.12.2022 року за нововиявленими обставинами. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.02.2023 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена, оскільки суд першої інстанції у відповідності до вимог ч. 3 ст. 427 ЦПК України мав застосувати положення ст. 185 цього Кодексу. Оскаржувана ухвала Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 01.12.2022 року про відмову у відкритті провадження скасована, справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно доводів, викладених у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 вважає, що додана ним до заяви довідка закладу охорони здоров`я від 27.09.2022 року №376 є істотною обставиною щодо перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Проте, відповідно норм чинного законодавства, а саме ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами ново виявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій ново виявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду, під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другий критерій для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду становить доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Тобто, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих :азів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що обставини, а саме довідка закладу охорони здоров`я від 27.09.2022 року №376 не може спростувати факти, покладені в основу ухвали Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області 04.05.2022 року і цей доказ не може призвести до іншого результату судового розгляду, іу не є нововиявленими у розумінні ст. 423 ЦПК України.

З 2009 року ОСОБА_1 звертався до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області щодо проведення розслідування спеціальною комісією можливого його професійного захворювання, яке він вважає отримав під час роботи на ВАТ «ОГЗК».

Відповідно до п. 68 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 25.08.2004 року №1112 «Про деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювання і аварій на виробництві» із змінами і доповненнями (в подальшому - Порядок №1112), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, усі виявлені випадки хронічних професійних захворювань підлягають розслідуванню.

За п. 76 Порядку №1112 роботодавець організовує розслідування причин виникнення професійного захворювання та наказом призначає комісію з розслідування причин виникнення професійного захворювання (далі - комісія з розслідування), до складу якої входять представник установи державної санітарно-епідеміологічної служби, яка обслуговує підприємство (голова комісії), представники лікувально-профілактичного закладу, що обслуговує підприємство, підприємства, працівником якого є потерпілий, первинної організації профспілки, членом якої є потерпілий, або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці, якщо потерпілий не є членом профспілки, робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства. До розслідування в разі потреби можуть залучатися представники інших органів.

Розслідування випадку професійного захворювання проводиться протягом десяти робочих днів після надходження повідомлення за формою П-3.

В свою чергу, повідомлення за формою П-3 складається спеціалізованими лікувально- профілактичними закладами стосовно кожного хворого згідно з додатком 14 до Порядку №1112. Протягом трьох діб після встановлення діагнозу це повідомлення надсилається роботодавцю та керівнику підприємства, шкідливі виробничі фактори на якому призвели до виникнення професійного захворювання, установі державної санітарно-епідеміологічної служби, яка обслуговує це підприємство, робочому органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства (п. 75 Порядку №1112).

АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» не отримувало жодного повідомлення за формою П-3, яке б стосовно ОСОБА_1 складалося спеціалізованими лікувально-профілактичними закладами Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини МОЗ України (м. Кривий Ріг), Інститутом медицини АМН України праці Клініка професійних захворювань (м. Київ). Отже, у АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» були відсутні правові підстави для проведення розслідування професійного захворювання щодо ОСОБА_1 .

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28.03.2011 року у справі №2-203/11 ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Рішенням від 28.03.2011 року, яке не було оскаржено позивачем встановлено, що згідно Постанови КМУ №1662 від 08.11.2000 року «Про затвердження переліку професійних захворювань», наведені у характеристиці умов праці ОСОБА_1 речовини, не є алергенами, тобто не відносяться до факторів, вплив яких може викликати професійне захворювання, а саме бронхіальну астму.

На робочих місцях хворого концентрація шкідливих хімічних речовин за період 1975-1987 роки не перевищувала нормативних показників, ці речовини не відносились до тих, що могли причинити розвиток у хворого бронхіальної астми.

Виходячи з цього, рішенням ЛЕК Українського НДІ промислової медицини від 30.06.2005 року (Протокол №1279) було визнано, що умови праці ОСОБА_1 не дозволяють визнати зв`язок захворювання бронхіальною астмою з його професією.

Тобто, рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28 березня 2011 року не підтверджено факт зайнятості Позивача в шкідливих умовах праці та вплив на стан його здоров`я, в процесі трудової діяльності, шкідливих виробничих факторів і як слідство вини ВАТ «ОГЗК» у виявленому захворюванні ОСОБА_1 ..

Крім того, рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06.02.2018 року в цивільній справі №184/81/17 (провадження №2/184/6/18) за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПОКРОВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, Головного державного експерта з умов праці Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодувати моральну шкоду в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Підставою рішення, зокрема є лист ДУ «Український науково-дослідний інститут і промислової медицини» від 07.07.2017 року, у якому зазначено, що повідомлення професійне захворювання (отруєння) на ім`я ОСОБА_1 не складалось, оскільки згідно висновку ЛЕК ДУ і «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 30.06.2005 року №1279 діагноз професійне захворювання не встановлено.

Постановою апеляційного суду від 12.09.2018р. апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Постановою Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а оскаржуване рішення та оскаржувана постанова без змін.

Рішення судів мотивовано тим, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не довів обставини, на які він посилається як на обґрунтування своїх позовних вимог, у тому числі й наявність у нього професійного захворювання, яке ним могло бути отримано під час роботи у АТ ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України від 18.03.2004 року №1618-ІV, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення вимог ЦПК України та Порядку №1112 позивач зловживає своїм правом на судовий захист, оскільки зазначені вище заяви ґрунтуються виключно на суб`єктивних припущеннях ОСОБА_1 і не підтверджені матеріалами справи та нормами закону.

Суд вважає, що у АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» відсутні правові підстави для проведення розслідування професійного захворювання щодо ОСОБА_1 , оскільки повідомлення за формою П-3 уповноваженою медичною установою не складалось та роботодавцю - АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» не направлялось, у зв`язку з чим розслідування причин виникнення у позивача захворювань підприємством не організовувалось і акт розслідування за формою П-4 не складався.

В своїй Заяві ОСОБА_1 вирішує питання стосовно зв`язку його захворювання з умовами праці і подальшого складання (документу) акту П-4. Акт форми П-4 - це акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який, за ствердженням позивача, слугує для подальшого призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку (Список 1 та Список 2).

Зазначені твердження є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 9 Закону України від 21.11.2002 року №229-ІV «Про охорону праці», під час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах.

Пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах призначаються по професіям і посадам, які прямо передбачені Списком №1 та Списком № 2 пільгового пенсійного забезпечення.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

На період роботи Позивача ОСОБА_1 були чинними:

-Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах та Список №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, що діяла до 01 січня 1992 року;

-Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, що діяла до 11 березня 1994 року;

- Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 11 березня 1994 року №162, що діяла до 16 січня 2003 року;

- Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 16 січня 2003 року №36, що діяла до 03 серпня 2016 року.

Встановлено, що жодним з перелічених вище Списків №1 і Списків № 2 названих постанов професія ОСОБА_1 - слюсар паливної апаратури не передбачена. Тому, навіть за наявності у позивача Акту за формою П-4 і можливого встановлення інвалідності, у зв`язку з професійним захворюванням, ОСОБА_1 нe має право на призначення пільгової пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Щодо вимоги Позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 млн. грн. та матеріальної шкоди у розмірі 1,5 млн. грн., відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 20.09.2018 року у справі №686/23731/15-ц (провадження №14-298цс18) зроблено висновок, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальна заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Згідно абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами і доповненнями, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, зокрема, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму ВСУ №4, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 1 млн. грн., а матеріальну шкоду у розмірі 1,5 млн. грн.

Слід зазначити, що позивач зовсім не наводить доказів, якими підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань та матеріальної шкоди, тому суд вважає, що факт заподіяння позивачеві моральних страждань та матеріальної шкоди не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної та матеріальної шкоди позивачем не обґрунтований.

Згідно п. 3.8. Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.11.1995р. №212, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.03.1996р. за №136/1161 (далі - Порядок), під моральною шкодою розуміють фізичні і моральні страждання, спричинені потерпілому в результаті трудового каліцтва чи його ушкодження здоров`я.

При встановленні факту моральної шкоди МСЕК враховує як характер каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, так і залишкову працездатність потерпілого. Висновком медичних органів як підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичного закладу або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес, якого зазнав потерпілий у результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, чи їх наслідків, про депресію чи інші негативні вияви стану потерпілого. Такі висновки слід розглядати в комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого.

Враховуючи вищенаведене, а також судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди застрахованим громадянам (працівникам), що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, при вирішенні питання про встановлення факту моральної шкоди, необхідно виходити з наступного: - характеру каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; - ступеня втрати професійної працездатності у відсотках; - інших документів і наявних відомостей про потерпілого.

Так, відповідно до висновків №28/1326 від 04.07.2007 року та №11/478 від 31.03.2009 року Центральної лікарсько-експертної комісії Українського профпатологічного центру ДУ «Інститут медицини праці Національної Академії медичних наук України», Клініка професійних захворювань, медичного висновку №1279 від 30.06.2005 року Українського науково-дослідного Інституту промислової медицини зв`язок захворювання позивача ОСОБА_1 з професією не встановлено, проте зазначено про відсутність перевищення ГДК нафтових індустріальних мастил в період роботи, і що звернення за медичною допомогою з приводу захворювання після припинення роботи в професії слюсаря паливної апаратури.

Крім того, згідно виписок з історії захворювання Криворізького інституту промислової медицини №772 від 11.03.2005 року, №2407 від 01.07.2005 року ОСОБА_1 відповідних обмежень щодо умов та характеру його подальшої праці (противопоказання) не зазначено, а потреба у медичній допомозі визначено у забезпеченні лікарськими засобами.

Тобто, іншими словами, ОСОБА_1 не встановлено групу інвалідності, не встановлено втрату професійної працездатності, що дозволяло ОСОБА_1 можливості і далі працювати за іншими спеціальностями і лише обмежувало його право у виборі роботи (праці) з шкідливими умовами праці, тобто з шкідливими виробничими факторами.

Відсутність факту зв`язку захворювання ОСОБА_1 з професією, також підтверджується доданими до Заяви медичними документами, зокрема листами Головного позаштатного спеціаліста з профпатологїї Управління охорони здоров`я Радіонової В.В. від 08.08.2007 року №41/4, Головного державного експерта умов праці Дніпропетровської області Просандєєва О.І. від 03.03.2008 року №003/07-1-61, Головного лікаря клініки профзахворювань Харченко Т.Д. від 10.07.2017 року №2/176, наданого на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19.06.2017 року.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Проте, позивачем належними (ст.77 ЦПК України), допустимими (ст.78 ЦПК України) та достовірними (ст.79 ЦПК України) не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу для обґрунтованості своїх вимог, в тому числі, щодо порушення відповідачем вимог чинного законодавства України про охорону праці та наявності обов`язку відповідача відшкодувати моральну шкоду та матеріальну шкоду.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» (в подальшому - Постановою Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року№14) обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були дослідженні в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Окрім цього, згідно абз. 1 та 5 п. 11 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року №14 у мотивувальній частині рішення слід наводити дані встановлені судом, обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносин, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, cуд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). У цій частині рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XІ.50).

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України р ішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другою передбачені підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Суд вважає рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року законним, правомірний обґрунтованим, прийнятим у цілковитій відповідності до приписів чинного трудового цивільного законодавства України на підставі встановлених судом та досліджених ним всі обставин справи. Заява ОСОБА_1 є необґрунтованою та безпідставною. Заявник не надав суду та не навів жодних підстав, передбачених ч. 2 ст. 423 ЦПК України, які б потягли за собою скасування рішення суду, що набрало законної сили.

За таких обставин суд вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 43, 423, 424, 429 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, заступника КП «Центральна міська лікарня м. Покров ДОР» з питань експертизи, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області «про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області по ново виявленим обставинам по справі №184/1213/19» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш