Справа № 570/5033/23
Номер провадження 2-др/570/19/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2023 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:
судді Гнатущенко Ю.В.
з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області заяву представника позивача адвоката Штогрін В.С про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
До суду 03.11.2023 р. засобами поштового зв`язку надійшла заява представника позивача адвоката Штогрін В.С. від 30.10.2023 р. про ухвалення додаткового рішення у справі, про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги в розмірі 5000 грн. 00 коп.
У позовній заяві зазначено, що докази понесення витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язу з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести по розгляду спору, складається зокрема, з витрат по оплаті професійної правничої допомоги в розмірі 5000 грн.
На виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України надає суду наступні докази понесення позивачем витрат по оплаті професійної правничої допомоги в розмірі 5000 грн., які позивач має сплатити: копію договору про надання правничої допомоги №29/08 від 29.08.2023 р., копію акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 30.10.2023 р., копію рахунку №1 від 30.10.2023 р.
Звертає увагу суду, що саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Вказана позиція викладена у постановах ВП ВС від 27.06.2018 р. у справі №826/1216/16 та Верховного Суду від 17.09.2019 р. у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 р. у справі №726/549/19.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
У межах укладеного договору та на його підставі, за розпорядженням голови об`єднання Давидюка М.М. повноваження по наданню правничої допомоги позивачу покладені на адвоката Штогрін В.С., про що адвокатським об`єднанням сформовано та видано адвокату ордер про надання правничої (правової допомоги).
Пунктом 3 вказаного договору про надання правничої допомоги №29/08 від 29.08.2023 р. сторони узгодили, що вартість правничої допомоги становить 5000 грн. 00 коп. Сторони узгодили, що визначений сторонами гонорар має бути оплачено в строк, який визначений в рахунку на оплату.
Адвокатським об`єднанням «Скорпіон» відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 29.08.2023 року надано ОСОБА_1 правничу допомогу, детальний опис якої міститься у Акті приймання-передачі наданої правничої допомоги від 30.10.2023 року. Жодна сторона не має зауважень та претензій з приводу повноти виконання адвокатом своїх зобов`язань за договором та зобов`язань клієнта з оплати наданої правничої допомоги. Вважає, що розмір витрат є доведеним, співмірним, пропорційним та обґрунтованим, у зв`язку з чим вони підлягають покладенню на відповідача.
Учасники справи в судове засідання, яке було призначене для розгляду заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат, понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги, не з`явилися, судом було вжито належних заходів щодо їх повідомлення про дату, час та місце його проведення.
Від представника позивача адвоката Штогрін В.О. до суду надійшла заява, в якій не заперечує проти розгляду заяви без участі позивача та його представника за наявними матеріалами. Доводи заяви підтримують, просять ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги згідно підтверджуючих документів в розмірі 5000 грн.
Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 п.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
При вирішенні вимог щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, то суд застосовує такі норми права.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
За п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Право на професійну правничу допомогу гарантоване ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 та від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
При визначенні суми відшкодування даних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Саме такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у Рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна та інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Відповідно до ст.ст. 1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.
19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято додаткову постанову у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де зазначено таке.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1.) їх дійсність; 2.) необхідність; 3.) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до Цивільного процесуального кодексу України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Отже, враховуючи складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для позивача, суд вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу та необхідність покладення на відповідача обов`язку їх компенсувати.
Так, рішення у справі ухвалено 23.10.2023 року.
Виходячи зі змісту ч.8 ст. 141 та ст. 124 ЦПК України, представником позивача дотримано порядок подачі заяви про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат, оскільки така заява згідно поштового штемпелю здана на пошту 30.10.2023 р., та надійшла до суду 03.11.2023 року.
До заяви про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги долучені наступні докази: засвідчені адвокатом Штогрін В.С. копії Договору №29/08 про надання правничої допомоги від 29.08.2023 року, Рахунку №1 від 30.10.2023 року, Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги згідно до договору про надання правничої допомоги №29/08 від 29.08.2023 р., від 30.10.2023 року.
Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги підтверджується згаданим вище Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги у справі від 30.10.2023 року.
Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020р. у справі № 648/1102/19, де зазначено наступне.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Оцінюючи посилання представника відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Кожушка В.О. у відзиві вих. №004764528 від 28.09.2023 р., який надійшов до суду 29.09.2023 р., про те, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 5000 грн. є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, не надано договору про надання правової допомоги, жодного платіжного доручення чи квитанції в підтвердження оплати правової допомоги, які б були оформлені у встановленому законом порядку, також відсутній детальний опис із зазначенням витраченого часу, а отже не має підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, тому в цій частині судових витрат позивачу слід відмовити, суд приходить до переконання про відхилення таких доводів з наступних міркувань.
Так, Європейський суд з прав людини основними критеріями судових витрат, що підлягають відшкодуванню, називає їх (а) фактичність, тобто їх реальне підтверджене здійснення, (б) неминучість, тобто відсутність альтернативних шляхів забезпечення такого ж захисту/представництва, і (в) обґрунтованість, тобто пропорційність вчинених дій до наявних завдань та отриманого результату й адекватність оголошеної ціни за виконану роботу. Такий погляд сформовано, зокрема, у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України».
Заявлені представником позивача вимоги про стягнення судових витрат на правничу допомогу, на думку суду, відповідають критерію обґрунтованості, оскільки Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 30.10.2023 р. містить чіткий перелік дій адвоката з конкретизацію кожного із розділів та вказівкою на затрачений для цього часовий проміжок.
Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, вважає, що стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги адвоката, які має понести позивач, підлягають до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 270 ЦПК України,-
Заяву представника позивача адвоката Штогрін В.С про ухвалення додаткового рішення у справі - задоволити повністю.
Ухвалити додаткове рішення, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Гнатущенко Ю.В.