Провадження №2/752/6103/23
У Х В А Л А

іменем України

15.11.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

у липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва вд 24 липня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. (а.с. 48)

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася у суд з зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини. (а.с. 59) Зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з основним позовом.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2023 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. (а.с. 141)

В підготовчому судовому засіданні представник ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову. Просить заборонити ОСОБА_2 чинити будь-які дії, спрямовані на вчинення перешкод матері ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні, проведенні спільного часу разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності батька - ОСОБА_2 . Також просить встановити тимчасовий графік перебування дитини ОСОБА_4 , 2022 року народження, з матір"ю ОСОБА_1 до ухвалення судом рішення у даній справі, а саме щотижня кожного понеділка, середи, п"ятниці з 15 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв., а також першої та третьої суботи та неділі кожного місяця з 11 год. 00 хв. суботи до 19 год. 30 хв. неділі за місцем проживання матері ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) без присутності батька - ОСОБА_2 .

В обгрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що між сторонами справи склалися обставини, які позбавляють можливості матері ОСОБА_1 спілкуватися з малолітнім сином.

Позивач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні просили визначити графік перебування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір?ю ОСОБА_1 в присутності батька ОСОБА_2 , оскільки мати дитини зловживає спиртними напоями, що негативно відображається на виконанні нею своїх материнських обов"язків. Внаслідок вживання алкоголю ОСОБА_1 проходила стаціонарне лікування у Медичному центрі "Адомед" з 25.06.2023 року по 05.07.2023 року.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного.

Норми статей 149, 150 ЦПК України регламентують, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому забезпечення позову не порушує принцип змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, серед яких у пункті 3 є встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних відносин.

Частиною десятою статті 150 ЦПК України встановлена заборона вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANT v. UKRAINЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

У даному конкретному випадку, вирішуючи питання про необхідність застосування заходів забезпечення позову, судом встановлено, що між сторонами справи склалися обставини, які позбавляють можливості позивача спілкуватися з малолітнім сином.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Встановлено, що сторони у справі є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьки дитини проживають окремо. Малолітній ОСОБА_4 , 2022 року народження, проживав разом з матір"ю.

Розпорядженням від 15.05.2023 року Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації визначено порядок зустрічей ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_4 , 2022 року народження, наступним чином:

- щовівторка та щочетверга з 17.00 год. до 21.00 год,

-щосуботи з 16.00 год. до 20.00 год.

З 25 червня 2023 року малолітня дитина проживає разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Також суд враховує, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини. Судове засідання призначено 24 січня 2024 року.

Суд звертає увагу на те, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд щодо малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю. А тому з метою запобігання втрати емоційного контакту матері з малолітньою дитиною, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, та остаточного вирішення питання про визначення місця проживання малолітньої дитини, відібрання малолітньої дитини, суд вважає за необхідне застосування заходу забезпечення позову у спірних правовідносинах із дотриманням вимог законодавства, яким врегульовано правовий механізм забезпечення позову.

Про необхідність та важливість контакту дитини з кожним із батьків під час тривання судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дітей неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ.

Так, у рішенні від 04 вересня 2018 року "Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії" (заява № 6221/14) ЄСПЛ вважав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі, зі встановленням графіку відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, а тому допустимим є встановлення такого графіку до закінчення розгляду справи по суті, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції щодо права на повагу до його приватного i сімейного життя.

Відповідно до правових висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року у справі № 490/1087/21, мати, яка на час вирішення справи проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Судом враховується, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини, під час вирішення якого підлягають доведенню обставини щодо неправомірної зміни місця проживання дитини, тому обраний вид забезпечення позову є доцільним та співмірним з заявленими вимогами позову, а невжиття таких заходів може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів заявника та утруднити виконання рішення суду в майбутньому.

Зустрічі матері з дитиною є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин.

ОСОБА_2 , заперечуючи проти визначення графіку перебування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір?ю ОСОБА_1 без присутності батька, на думку суду, навів обґрунтованих доводів про те, що зустрічі дитини із матір`ю без його участі можуть призвести до негативних наслідків для стану дитини, оскільки остання внаслідок вживання алкоголю проходила стаціонарне лікування у Медичному центрі "Адомед" з 25.06.2023 року по 05.07.2023 року.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням права матері на особисте спілкування з дитиною, відсутність випадків, які обмежують право на таке спілкування, а також враховуючи ту обставину, що між сторонами існує спір щодо відібрання та визначення місця проживання малолітнього сина і саме під час вирішення даного спору підлягають доведенню твердження позивача про неправомірну зміну місця проживання дитини, що не може бути вирішено під час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про доцільність забезпечення позову шляхом встановлення графіку перебування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір?ю ОСОБА_1 кожного понеділка, середи, п"ятниці з 15 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв., у вихідні дні - кожну суботу з 10.00 год. по 18.00 год. в рекреаційних зонах та зонах дитячого відпочинку і дозвілля в присутності батька ОСОБА_2 .

Наведений графік, на думку суду, буде сприяти дотриманню прав та інтересів обох батьків та дитини, з урахуванням віку останнього.

За вказаних обставин суд надходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 353 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Встановити графік перебування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір?ю ОСОБА_1 у будні дні - кожного дня з понеділка по п`ятницю з 17.00 год. по 19.00 год., у вихідні дні - кожну суботу з 10.00 год. по 18.00 год. в рекреаційних зонах відпочинку в присутності батька ОСОБА_2 .

У іншій частині заяви - відмовити.

Стягувач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Боржник - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення до виконання ухвали - один рік.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя