Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1782/23
Номер провадження: 2/511/513/23
22 листопада 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді- Гринчак С. І.,
секретаря судового засідання Замковенко О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування грошовими коштами,
Короткий зміст позовної заяви.
27.06.2023 року представник ТОВ «Консалт Солюшенс» звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором № 490/ФКВІП-07 від 13.11.2007 року в розмірі 542971,03грн., з яких 384652,20грн.- інфляційне збільшення, 158318,83грн. 3% річних за користування грошовими коштами.
Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 13.11.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 490/ФКВІП-07, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит в іноземній валюті у сумі 220 000 доларів США, зі сплатою 12.30% річних, за весь час фактичного користування кредитом.
30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України (надалі НБУ) було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк», відповідно до п. 4.1 якого, в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед НБУ, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях та до нього переходить також право вимагати від боржників та вказаними договорами. Відповідно до вказаного договору АТ «Дельта Банк» набув права вимоги також за кредитним договором № 490/ФКВІП-07 від 13.11. 2007 року.
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15.03.2017 року по справі № 1522/12471/12, Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2014 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором від 13.11. 2007 року № 490/ФКВІП-07 в сумі 2 194 661 грн. 52 коп., яка складається із: 1 572 223 грн. 68 коп. заборгованість за кредитом; 561 271 грн. 86 коп. заборгованість за відсотками та 61 165 грн. 98 коп. комісія та судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1609 грн. 50 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «Український промисловий банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.12.2019 року Рішення Апеляційного суду Одеської області від 15.03. 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 25.02.2021 року по справі № 1522/12471/12 Рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 1522/12471/12 від 16.01.2014 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення - позов ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ «Український промисловий банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором -задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» (Україна, 65048, Одеська область, м. Одеса, вул. Пушкінська, будинок 36, офіс 308, код ЄДРПОУ - 42251700) заборгованість за Кредитним договором№ 490/ФКВІП-07 від 13.11.2007 року станом на 15 травня 2010 року в загальному розмірі 220 165 (двісті двадцять тисяч сто шістдесят п`ять) доларів 22 цента США, яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту 196 776 (сто дев`яносто шість тисяч сімсот сімдесят шість) доларів 39 центів США; - заборгованість за нарахованими процентами 23 388 (двадцять три тисячі триста вісімдесят вісім) доларів 83 цента США. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Здійснено остаточний перерозподіл судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» (Україна,65048,Одеська область, м. Одеса, вул. Пушкінська, будинок 36,офіс 308,код ЄДРПОУ- 42251700) судовий збір у сумі - 8 682 (вісім тисяч шістсот вісімдесят дві) гривні 23 копійок.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.09.2021 року постанову Одеського апеляційного суду від 25.02.2021 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором змінено в мотивувальній частині щодо визначення розміру заборгованості та викладено її резолютивну частину у такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» заборгованість за кредитним договором № 490/ФКВІП-07 від 13 листопада 2007 року станом на 15 травня 2010 року в загальному розмірі 1 759 098,09 грн. яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 1 572 223,68 грн та заборгованості за нарахованими відсотками - 186 874,41 грн».

24.06.2020 року проведено електронний аукціон №UA-ЕА-2020-06-12-000019-b за лотом № GLЗN218065 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, які укладались з фізичними особами: 120 кредитних договорів, що забезпечені іпотекою, 2 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 1 кредитним договором, що забезпечений іншою заставою та 4 без заставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» .

21.07.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2292/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрований в реєстрі № 236. За змістом пункту 1 цього Договору банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів.

ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» у правовідносинах, що виникли на підставі Кредитного договору № 490/ФКВІП-07 від 13 листопада 2007 року, та які були предметом розгляду у справі № 1522/12471/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Станом на момент звернення до суду з позовною заявою, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 1522/12471/12 від 08 вересня 2021 року не виконана, сума заборгованості складає 1 759 098 (один мільйон сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч дев`яносто вісім) гривень 09 копійок, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 1 572 223 (один мільйон п`ятсот сімдесят дві тисячі двісті двадцять три) гривні 68 копійок та заборгованості за нарахованими процентами -186874 ( сто вісімдесят шість тисяч вісімсот сімдесят чотири ) гривні 41копійка.

В період з 08 вересня 2021 року по цей час Відповідач безпідставно користувався коштами у розмірі 1 759 098 (один мільйон сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч дев`яносто вісім) гривень 09 копійок.

В силу наведеного, у ТОВ «Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «Дельта Банк» виникло право вимагати від відповідача сплати інфляційних втрат та 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 542 971,03грн., з яких 384652,20грн.- інфляційне збільшення, 158318,83грн. 3% річних за користування грошовими коштами за період з 24.02.2019 року до 23.02.2022 року.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду від 03.07.2023 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Роздільнянського районного суду від 23.10.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позиції сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином- поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у його відсутність суду не надав, не подав відзив. ( а.с.109,105,114,119 )

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 13.11.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 490/ФКВІП-07, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит в іноземній валюті у сумі 220000 доларів США, зі сплатою 12.30% річних, за весь час фактичного користування кредитом, дата повернення Кредиту-12.11.2022 рік.( а.с.16-24)

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України (надалі НБУ) було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк», відповідно до п. 4.1 якого, в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед НБУ, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях та до нього переходить також право вимагати від боржників та вказаними договорами. Відповідно до вказаного договору АТ «Дельта Банк» набув права вимоги також за кредитним договором № 490/ФКВІП-07 від 13.11. 2007 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 14.11.2012 року в задоволені позовних ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Укрпромбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490/ФКВІП-07 від 13.11.2007 року (справа 1522/12471/12) - відмовлено у повному обсязі.( а.с.25-27)

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13.03.2013 року рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі 1522/12471/12 від 14.11. 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 07.08 2013 року було скасовано ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 13.03.2013 року та рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 1522/12471/12 від 14.11.2012 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

16.01.2014 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси, по справі № 1522/12471/12, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Український промисловий банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490/ФКВІП-07 від 13.11.2007 року - задоволено частково, а саме: стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ПАТ «Дельта Банк» (11333, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, , МФО 380236) заборгованість за кредитним договором № 490/ФКВІП-07 від 13 листопада 2007 року в розмірі 2 194 661,52грн., які складаються з: суми заборгованості за кредитом - 1 572 223,68 грн.; суми заборгованості за відсотками - 561 271,86 грн.; суми комісій передбачених кредитним договором - 61 165,98 гри. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ПАТ "Дельта Банк" судові витрати по сплаті судового збору по 1 609 (одна тисяча шістсот дев`ять) гривень 50 копійок. ( а.с.28-33)

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15.03.2017 року по справі № 1522/12471/12, Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2014 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором від 13.11. 2007 року № 490/ФКВІП-07 в сумі 2 194 661 грн. 52 коп., яка складається із: 1 572 223 грн. 68 коп. заборгованість за кредитом; 561 271 грн. 86 коп. заборгованість за відсотками та 61 165 грн. 98 коп. комісія та судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1609 грн. 50 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «Український промисловий банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.( а.с.31-42)

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.12.2019 року Рішення Апеляційного суду Одеської області від 15.03. 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.( а.с.43-49)

10.09.2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду по справі № 1522/12471/12, заяву представника ТОВ «Консалт Солюшенс» про залучення до участі у справі правонаступника - задоволено. Залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (Україна, 65048, Одеська область, м. Одеса, вул. Пушкінська, будинок 36, офіс 308, код ЄДРПОУ - 42251700) до участі у справі в якості правонаступника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». ( а.с.90-94)

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 25.02.2021 року по справі № 1522/12471/12 Рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 1522/12471/12 від 16.01.2014 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення - позов ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ «Український промисловий банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором -задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» (Україна, 65048, Одеська область, м. Одеса, вул. Пушкінська, будинок 36, офіс 308, код ЄДРПОУ - 42251700) заборгованість за Кредитним договором№ 490/ФКВІП-07 від 13.11.2007 року станом на 15 травня 2010 року в загальному розмірі 220 165 (двісті двадцять тисяч сто шістдесят п`ять) доларів 22 цента США, яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту 196 776 (сто дев`яносто шість тисяч сімсот сімдесят шість) доларів 39 центів США; - заборгованість за нарахованими процентами 23 388 (двадцять три тисячі триста вісімдесят вісім) доларів 83 цента США. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Здійснено остаточний перерозподіл судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» (Україна,65048,Одеська область, м. Одеса, вул. Пушкінська, будинок 36,офіс 308,код ЄДРПОУ- 42251700) судовий збір у сумі - 8 682 (вісім тисяч шістсот вісімдесят дві) гривні 23 копійок. ( а.с.50-66)

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.09.2021 року постанову Одеського апеляційного суду від 25.02.2021 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором змінено в мотивувальній частині щодо визначення розміру заборгованості та викладено її резолютивну частину у такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» заборгованість за кредитним договором № 490/ФКВІП-07 від 13 листопада 2007 року станом на 15 травня 2010 року в загальному розмірі 1 759 098,09 грн. яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 1 572 223,68 грн та заборгованості за нарахованими відсотками - 186 874,41 грн».( а.с.67-74)

24.06.2020 року проведено електронний аукціон №UA-ЕА-2020-06-12-000019-b за лотом № GLЗN218065 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, які укладались з фізичними особами: 120 кредитних договорів, що забезпечені іпотекою, 2 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 1 кредитним договором, що забезпечений іншою заставою та 4 без заставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» , що підтверджується проколом електронного аукціону №UA-ЕА-2020-06-12-000019-b. ( а.с.75-76)

21.07.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2292/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрований в реєстрі № 236. За змістом пункту 1 цього Договору банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів.

За змістом пункту 2 Договору Новий кредитор день укладення цього Договору, але в будь- якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойки, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України ( індекс інфляції, 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, вимоги, які випливають із судових справ, у томи числі справ про банкрутство Боржників, виконавчих проваджень щодо Боржників тощо. Права кредитора за основними договорами перейшли до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги.

ТОВ «Консталт Солюшенс» сплатило ПАТ «Дельта Банк» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 15186587,48 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 166 від 16.07.2020 року. ( а.с.82)

За змістом пункту 17 Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги № 2292/К від 21.07.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за кредитним договором № 490/ФКВІП-07 від 13 листопада 2007 року.

ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 29 серпня 2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10 вересня 2019 року. ( а.с.88)

Враховуючи все вищенаведене, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у правовідносинах, що виникли на підставі Кредитного договору № 490/ФКВІП-07 від 13 листопада 2007 року, та які були предметом розгляду у справі № 1522/12471/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Станом на момент звернення позивача з цією позовною заявою, залишок заборгованості складає 1 759 098 (один мільйон сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч дев`яносто вісім) гривень 09 копійок, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 1 572 223 (один мільйон п`ятсот сімдесят дві тисячі двісті двадцять три) гривні 68 копійок та заборгованості за нарахованими процентами -186874( сто вісімдесят шість тисяч вісімсот сімдесят чотири)гривні 41 копійка.

В період з 08 вересня 2021 року по цей час Відповідач безпідставно користувався коштами у розмірі 1 759 098 (один мільйон сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч дев`яносто вісім) гривень 09 копійок.

В силу наведеного, у ТОВ «Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «Дельта Банк» виникло право вимагати від відповідача сплати інфляційних втрат та 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 542 971,03грн., з яких 384652,20грн.- інфляційне збільшення, 158318,83грн. 3% річних за користування грошовими коштами.

Нормативно- правове обґрунтування та висновки суду.

За змістом частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3)виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4)виконання обов`язку боржника третьою особою.

За змістом частини першої статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

При цьому, слід зазначити, що за змістом частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

В порушення зазначених правових норм відповідач ОСОБА_1 . Постанову Верховного Суду від 08.09.2021року у справі №1522/12471/12 в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором змінено в мотивувальній частині щодо визначення розміру заборгованості та викладено її резолютивну частину у такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» заборгованість за кредитним договором № 490/ФКВІП-07 від 13 листопада 2007 року станом на 15 травня 2010 року в загальному розмірі 1 759 098,09 грн. яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 1 572 223,68 грн та заборгованості за нарахованими відсотками - 186 874,41 грн» не виконав.

Відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Як вбачається з тексту Постанови Верховного Суду від 08.09.2021року у справі №1522/2-12471/12, зобов`язання відповідача виражено у гривні.

Таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням.

В період з 08.09.2021 року (дата набрання законної сили рішенням суду) по цей час відповідач безпідставно користується коштами у розмірі 1 759 098,09грн, що належали до сплати ТОВ «Консалт Солюшенс» , відповідно до укладеного договору про відступлення права вимоги № 2292/К від 21.07.2020 року.

В силу наведеного, у ТОВ «Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «Дельта Банк» виникло право вимагати від ОСОБА_1 сплати інфляційних втрат та 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 542 971 (п`ятсот сорок дві тисячі дев`ятсот сімдесят одна) гривня 03 копійки.

У відповідності до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 08.11.2019 р. у аналогічній цивільній справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) зробила такий правовий висновок:

«Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох процентів річних за період з 24.02.2019 року до 23.02.2022 року в розмірі 542 971,03грн. (п`ятсот сорок дві тисячі дев`ятсот сімдесят одна) гривна 03 копійки, з яких 384 652,20грн.- інфляційне збільшення, 158 318,83грн. 3% річних за користування грошовими коштами. На підтвердження своїх доводів надав суду розрахунок заборгованості, за період з 24.02.2019 року до 23.02.2022 року, оскільки відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Разом з тим пунктом 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559,681, 728, 786, 1293 ЦК, продовжуються на строк його дії.

Таким чином строк загальної позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України було продовжено на строк дії воєнного стану.

Відповідно до Указу Президента України N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України N 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Цей правовий режим зберігається і до дня подачі цього позову.

Враховуючи зазначене, звертаючись до суду з цим позовом, позивач здійснив розрахунок заборгованості за період з 24.02.2019 року до 23.02.2022 року.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону( ст.625 ЦК України) нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що три процента річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку трьох процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в Постанові від 19 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість за інфляційними витратами та три проценти річних підлягають стягненню з відповідачки за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року, які нараховані на прострочену суму боргу за невиконання грошового зобов`язання, в сумі 542971,03грн. (п`ятсот сорок дві тисячі дев`ятсот сімдесят одна) гривна 03 копійки, з яких 384652,20грн.- інфляційне збільшення, 158318,83грн. 3% річних за користування грошовими коштами.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 8 144,57грн.(а.с.14).

Стосовно вимоги про стягнення 20 000,00 грн. на правову допомогу, суд вважає що така вимога не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд зазначає, що до матеріалів справи було долучено: тільки розрахунок витрат на правову допомогу, а тому в зазначеній частині вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст.4,18,19,76-81, 141, 247,259, 263-265, 281-284, 288, 289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування грошовими коштами,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», (, 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308) заборгованість у розмірі 542971,03грн. (п`ятсот сорок дві тисячі дев`ятсот сімдесят одна) гривна 03 копійки, з яких 384652,20грн.- інфляційне збільшення, 158318,83грн. 3% річних за користування грошовими коштами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», (, 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308), в рахунок відшкодування судових витрат у розмірі 8144,57грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 22.11.2023 року

Суддя С. І. Гринчак