справа № 361/3989/22
провадження № 2-сз/361/13/23
УХВАЛА

09 жовтня 2023 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши заяву Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк про повернення судового збору,

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року Акціонерне товариство комерційного банку ПриватБанк (далі АТ КБ ПриватБанк або Банк) звернулося до суду із заявою, у якій просить повернути йому судовий збір у розмірі 2684 грн., сплачений при подачі до суду позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 07 грудня 2022 року ухвалою суду дану позовну заяву Банку було повернуто.

Перевіривши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

У серпні 2022 року АТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути на його користь із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором спадкодавця ОСОБА_2 № б/н від 10 лютого 2011 року в загальному розмірі 10688 грн. 31 коп.

29 листопада 2022 року від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшла заява, у якій він зазначав, що станом на 29 листопада 2022 року заборгованість відповідача перед Банком повністю сплачена, тому просив суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закрити провадження у вказаній справі, у зв`язку із відсутністю предмета спору.

07 грудня 2022 року ухвалою суду провадження у цивільній справі за позовом АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закрито.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади розподілу судових витрат та порядок повернення судового збору у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду визначені у ст. 142 ЦПК України та Законі України Про судовий збір.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду, зокрема, у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У ч. ч. 1, 3, 6 ст. 142 ЦПК України встановлено, що уразі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. У випадках, встановлених частинами третьою п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої ст. 141 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при закритті провадження у справі судовий збір за клопотанням особи, яка його сплатила, повертається з державного бюджету у розмірі 50 відсотків та лише за умови укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову або визнання позову відповідачем до початку розгляду справи. Також передбачено, що якщо позивач не підтримує своїх позовних вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, то судові витрати за заявою позивача підлягають стягненню з відповідача та суд вирішує таке питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження.

Із змісту заяви позивача АТ КБ ПриватБанк про закриття провадження у справі вбачається, що заборгованість, яка була предметом вказаного позову відповідачем ОСОБА_1 перед Банком повністю сплачена, тому позивач подав заяву про закриття провадження у цій справі, тобто у даному випадку позивач фактично не підтримав своїх позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, що відповідно до ст. 142 ЦПК України не є підставою для повернення з державного бюджету судового збору та у такому випадку законодавством передбачено інший порядок вирішення питання про розподіл судових витрат.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що заява АТ КБ ПриватБанк про повернення судового збору задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7 Закону України Про судовий збір, ст. ст. 133, 259, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк про повернення судового збору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дутчак І. М.