Справа № 189/3827/23
У Х В А Л А

22 листопада 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Зімін М.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

23 жовтня 2023 року на адресу Покровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Дана позовна заява надійшла до суду в електронному вигляді, за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», за електронним цифровим підписом представника позивача адвоката Бурлак М.В.

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 року вказану цивільну справу передано на розгляд Жовтневому районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за територіальною підсудністю.

20 листопада 2023 року цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу надійшла на адресу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Перевіривши матеріали позовної заяви та долучених до неї документів, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, подана з порушенням правил про підсудність та положень Закону України «Про міжнародне приватне право».

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_3 , що зареєстрований 17 липня 2007 року за актовим записом № 54.

На обґрунтування даного позову позивач вказує, що сторони проживають окремо та дітей від шлюбу не мають.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів відповідач ОСОБА_3 є громадянином Республіки Ізраїль.

За відомостями Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим на території України не значиться.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон № 2709-IV) іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону № 2709-IV цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Відповідно до статті 63 Закону № 2709-IV припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Визначаючи підсудність справ судам України слід керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону № 2709-IV.

Відповідно до частини другої статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Оскільки позивач є громадянкою України, а відповідач громадянином іншої країни, то правовідносини між сторонами обтяжені ознакою «іноземний елемент», а тому вирішення спору між ними щодо розірвання шлюбу та наслідків розірвання шлюбу в судових органах України необхідно здійснювати відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України.

Процесуальний порядок провадження у справах за участю іноземних осіб врегульовано Розділом ХІ ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Отже суд, який відкриває провадження у справі, зобов`язаний повідомити про подачу позову, час і місце судового засідання всіх учасників процесу, в тому числі й нерезидента.

Питання надання правової допомоги у відносинах України з Республікою Ізраїль регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, підписаної в м. Гаага 15 листопада 1965 року (далі Конвенція), згода на обов`язковість якої надана згідно з Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2052-ІІІ.

Частиною 2 статті 3 Конвенції визначено, що до прохання (у даному випадку судового доручення) додається документ, який підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Таким чином, до позовної заяви має бути додано по дві копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Також необхідно зважати на те, що частиною третьою статті 5 Конвенції передбачене право Центрального Органу запитуваної Держави вимагати складення або перекладу документу офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави. За таких обставин доцільним є надання копій позовної заяви з додатками у перекладі на мову Держави Ізраїль, з завіренням перекладу перекладачем (печаткою бюро перекладу), для запобігання повернення судового доручення без вручення відповідачеві через відсутність перекладу на офіційну мову країни або англійську мову.

Таким чином, саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, на мову запитуваної Сторони, як це передбачено нормами Конвенції.

З поданої позовної заяви та доданих документів встановити зареєстроване чи останнє відоме точне місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , який є громадянином Республіки Ізраїль, не вбачається можливим, що унеможливлює його належне повідомлення про місце і час розгляду справи судом у будь-який спосіб, що тягне за собою порушення прав особи.

Враховуючи викладене, дану позовну заяву слід залишити без руху в порядку статті 185 ЦПК України та встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання суду позовної заяви із зазначенням зареєстрованого чи останнє відомого точного місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 на території Республіки Ізраїль, копій позовної заяви з додатками у перекладі на мову другої Договірної Сторони або англійську мову.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу залишити без руху та надати позивачу десятиденний строк для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, якщо у зазначений строк недоліки позовної заяві не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. В. Зімін