Справа № 496/374/23
Провадження № 6/496/92/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Горяєва І.М.,

за участю секретаря Желяпової О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка матеріли подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець звернувся до суду з поданням, відповідно до якого просить дозволити звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер: :01:001:0859, яка розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, Фонтанська селищна територіальна громада.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. знаходиться виконавче ВП №72357646 з примусового виконання виконавчого листа № 496/374/23 виданого 11.07.2023 року Біляївським районним судом Одеської області про: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», грошову суму (3% річних за користування грошовими коштами) в розмірі 12498,40 доларів США 40 центів, що еквівалентно в гривні за курсом НБУ на день подачі позовної заяви 457048,99 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», судові витрати у розмірі 6855,73 грн., за яким боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ТОВ "КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС". 25.07.2023 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття вищевказаного виконавчого провадження, яку у той ж день направлено за адресою боржника, яка зазначена у виконавчих документах. Окрім того, боржник отримав вищевказану постанову про відкриття виконавчого провадження 31.07.2023 року, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 на супровідному листі до цієї постанови. 25.07.2023 року, з метою реального виконання вимог виконавчого документу, було винесено постанови про звернення стягнення на майно боржника, про накладення арешту на майно боржника та кошти боржника. Згідно до електронних відповідей банків, у боржника наявні відкриті рахунки у АБ «Південний» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК». На рахунках боржника у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» наявні кошти у сумі 9,38 грн. та заборгованість у сумі 8157,09 грн. З грошових коштів на рахунку у АБ «Південний», виконавцем було знято арешт 31.07.2023 року, оскільки на цей рахунок боржник отримує допомогу при народженні дитини та державну соціальну допомогу на утримання дитини з інвалідністю. Також приватним виконавцем було направлено запити до реєструючих установ з метою встановлення майнового стану боржника.

Згідно до розділу «Визначення термінів» та п 1.1. Договору Іпотеки, посвідченого 04.02.2008 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Марченко О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №204, укладеного 04.02.2008 року між ВАТ КБ «НАДРА» та боржником ОСОБА_1 , остання передала в іпотеку земельну ділянку з земель сільськогосподарського призначення за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Фонтанської сільської ради, цільового призначення: ведення садівництва площею 0,10 га, з них ріллі - 0,100 га, кадастровий номер :01:001:0859, право власності на яку виникну у майбутньому, що придбана Іпотекодавцем за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим 04.02.2008 р. за реєстром №201 Марченко О.М., приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів за №2670560 від 04.02.2008 р. Право власності на земельну ділянку виникне у Іпотекодавця при державній реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку. Згідно до п. 3.1.16 вищевказаного Договору Іпотеки, Іпотекодавець ( ОСОБА_1 ) зобов`язалась оформити право власності на зазначену вище земельну ділянку шляхом одержання Державного акту на право власності на земельну ділянку у шестимісячний термін та укласти з Іпотекодержателем договір про внесення змін до цього іпотечного договору у місячний термін з моменту державної реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку. Однак, цього ОСОБА_1 зроблено не було. Так, згідно до вищевказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки, цю земельну ділянку ОСОБА_1 купила у ОСОБА_2 . Згідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 12.08.2023 року, до цих пір власником вищевказаної земельної ділянки значиться ОСОБА_2 . Отже, ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 вищевказану земельну ділянку, але не здійснила належним чином її державну реєстрацію. У зв`язку з чим заявник звернувся до суду з вказаним подання.

Державний виконавець до судового засідання не з`явився, в поданні просив розглянути подання без участі приватного виконавця.

Дослідивши подання приватного виконавця та додані до нього матеріали, суд прийшов до наступного.

За змістом ч. 10 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», завдання органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

На підставі положень ч. 5, 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

З аналізу зазначених положень законодавства слідує, що в такому випадку виконавцю, окрім надання відповідних документів обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача.

Це обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Суд зазначає, що звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна є крайнім заходом виконання судового рішення і він може бути застосований лише в тому випадку, коли виконавцем вичерпано всі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Відповідно до наданих до суду документів, судом не вбачається, чи приватним виконавцем було належним чином проведено всі необхідні виконавчі дії, чи з`ясовувалося наявність чи відсутність у боржника коштів чи іншого нерухомого майна.

Крім того, виконавцем не зазначено чи на даній земельній ділянці щодо якої просить звернути стягнення, є інші забудови, чи наявні інші земельні ділянки на праві власності у боржника.

До того ж слід зазначити, що в процесі виконання рішення суду приватним виконавцем було встановлено, що вищезазначена земельна ділянка, є майном, на яке може бути звернене стягнення, крім того, є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки від 04.02.2008 року та передано в іпотеку ВАТ КБ "Надра".

За нормами ч. ч. 4, 7 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку").

Нормами ст. ст. 37, 38 також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений законодавством спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Водночас, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України "Про виконавче провадження", а не нормами спеціального Закону України "Про іпотеку".

Судом встановлено, що виконавчі дії приватним виконавцем вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості.

Згідно із Правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-224цс16: Закон України "Про виконавче провадження" дозволяє державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України "Про іпотеку".

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи, викладені у поданні приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно (що є крайнім заходом, до вчинення приватним виконавцем усіх можливих дій, спрямованих на виконання рішення суду) не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 440 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.М. Горяєв