Справа № 645/5101/23
Провадження № 2/645/2139/23
УХВАЛА

Іменем України

22 листопада 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Іващенко С.О.,

секретаря судового засідання Пастушенко К.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АН «Рестріелт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АН «Рестріелт», від імені та в інтересах якого діє адвокат Костиря Г.А., звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 20061,30 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 2147,20 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7041,10 грн..

Ухвалою суду від 02.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. 30.10.2023 від представника позивача надійшла заява в якій просить суд закрити провадження по справі, у зв`язку з тим, що відповідачем, до початку розгляду справи по суті, було у повному обсязі погашено заборгованість, що свідчить про відсутність предмету спору, та є підставою для закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України а також вирішення питання щодо розподілу судових витрат в тому числі витрат на правову допомогу, які просить стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, що надійшов до суду 11.10.2023, в якому відповідач ОСОБА_1 зазначив, що 05.10.2023 ним була здійснена оплата боргу в сумі 20062,00 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 2147,20 грн., на підтвердження чого надав підтвердження (а.с. 53,54). Проте, відповідач заперечує проти стягнення з нього судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони безпідставні і завищені. Зазначив, що витрати на правову допомогу є неспівмірними зі складністю даної справи, яких можливо було уникнути, оскільки для даної категорії справ не обов`язкова особиста присутність позивача або його представника в судовому засіданні. Просить суд відмовити у стягненні з нього витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №13/51-04, провадження N 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Згідно висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20 провадження №61-3438сво21, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Судом встановлено, що після пред`явлення даного позову, відповідачем в добровільному порядку відшкодовано кошти в сумі 20062,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн. тому між сторонами не залишилося неврегульованих питань, тобто предмет спору між сторонами відсутній, що унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.1, ч.2 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Оскільки представником позивача подана заява про закриття провадження в справі, підстав для відмови в прийнятті вказаної заяви не встановлено, а тому дана заява підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю.

Стосовно розподілу судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, суд зазначає наступне.

За приписами ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.137 ЦПК України).

Згідно з ч.3ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20, полягає у тому, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

На підтвердження факту отримання правової допомоги позивач надав суду договір про надання правової допомоги від 14.07.2023 №14/07-23-2, укладений між ТОВ «АН «Рестріелт» в особі директора Мігунова В.І. та адвокатом Костиря Г.А., акт №3 від 20.09.2023 приймання-передачі виконаних робіт (послуг) за цим договором.

Проте, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом не надано. За таких обставин відсутні підстави для відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 255, 258, 260, 353 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АН «Рестріелт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Роз`яcнити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення, безпосередньо до Харківського апеляційного суду .

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя