Справа № 1506/3499/2012
Провадження № 6/496/16/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Касьяненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Біляївський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника - адвокат Козак І.С., звернувся до суду з заявою, в якій просить суд скасувати тимчасове обмеження боржнику - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, яке було встановлено ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18.07.2012 року у цивільній справі №1506/3499/2012 за поданням ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області до виконання зобов`язань згідно виконавчого листа №2-828/05, що виданий 13.01.2016 року Кодимським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування заяви зазначив, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18.07.2012 року у цивільній справі № 1506/3499/2012 за поданням ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань, згідно виконавчого листа № 2-828/05, що виданий 13.01.2006 року Кодимським районним судом Одеської області про стягнення з заявника на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на підставі якого було відкрите виконавче провадження № 27304019 державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Горділовським М.М. 13.06.2018 року по вказаному виконавчому провадженню № 27304019 прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу - ОСОБА_2 , на підставі її заяви про повернення виконавчого листа без подальшого виконання, так як боржник - ОСОБА_1 сплачує аліменти та претензій до нього у стягувача немає. Станом на момент подання заяви, заявник не має заборгованості зі сплати періодичних платежів, однак, відповідна тимчасова заборона перетину державного кордону України є чинною і по теперішній час. Обмеження права заявника у виїзді за кордон не є виправдним та пропорційним за будь-яких обставин, оскільки виконавчий лист №2-828/05 повернуто стягувачу ще у 2018 році у зв`язку з тим, що аліменти було сплачено та у свою чергу стягувач не мав претензій до боржника.

Заявник у судове засідання не з`явився, але представник заявника - ОСОБА_3 надіслав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за їх відсутності, заяву підтримав, просив задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, заяву підтримала, просила задовольнити, зазначила, що претензій до ОСОБА_1 не має.

Представник Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, але надіслав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви.

Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18.07.2012 року подання ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України задоволено, тимчасово обмежено боржника - ОСОБА_1 , до врегулювання виконання ним зобов`язань, покладених на нього рішенням суду - у праві виїзду за межі України.

Постановою державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Горділовського М.М. від 13.06.2018 року, виконавчий документ № 2-828 від 13.01.2006 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини, повернуто стягувачу, на підставі її заяви про повернення виконавчого листа без подальшого виконання, так як боржник сплачує аліменти та претензій до нього у стягувача немає.

Листом головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 30.08.2022 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що Головний центр не може вилучити відомості стосовно заявника з відповідної бази даних Державної прикордонної служби України на підставі постанови державного виконавця Біляївського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області Горділовського М.М. від 13.06.2018 року ВП № 27304019, оскільки дана постанова не є правовою підставою для зняття тимчасового обмеження у праві виїзду з України. Рекомендовано звернутися до уповноваженого державного виконавця вищевказаного відділу.

Листом Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.12.2022 року за вих. № 4797105 повідомлено ОСОБА_1 про те, що згідно затвердженого Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, обмеження у праві виїзду за межі України, яке було внесено Ухвалою суду, знімається постановою про закінчення виконавчого провадження, а у випадку заявника виконавче провадження повернуто стягувачеві для повторного пред`явлення. Рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч. 3 ст. 441 ЦПК України).

Тобто, за змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що примусово виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України крім випадків передбачених законом.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», підставами для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є невиконані зобов`язання.

Пунктом 5 ч. 1 цього ж Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Тобто, аналіз зазначених норм закону дає можливість дійти висновку про те, що обмеження особи у праві виїзду за межи України встановлюється для осіб за невиконання рішення суду або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно за своїм власним бажанням.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд зазначив, що таке обмеження є виправданим лише настільки, наскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського Суду від 13.11.2003 р. у справі «Напияло проти Хорватії» скарга № 66485/01).

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника (ч. 5 ст. 441 ЦПК України).

Судом встановлено, що на теперішній час ОСОБА_1 не має заборгованості зі сплати аліментів, виконавчий лист № 2/828 від 13.01.2006 року повернутий стягувачу на підставі її заяви, ОСОБА_2 своєю заявою підтвердила те, що не має претензій до ОСОБА_1 .

Таким чином, обмеження застосовувались до боржника в межах вищевказаного виконавчого провадження, яке на теперішній час завершене, обов`язок зі сплати аліментів заявник виконує належним чином, тому суд вважає, що відпали підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 260, 261, 353, 441 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Біляївський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межу України, яке було встановлено ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18.07.2012 року у цивільній справі №1506/3499/2012 за поданням ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області до виконання зобов`язань згідно виконавчого листа №2-828/05, що виданий 13.01.2016 року Кодимським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 18.05.2023 року.

Суддя М.Л. Пасечник