УХВАЛА

22 листопада 2023 року

м. Київ

справа №183/3754/21

провадження № 61-16612ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» про усунення порушень прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії, та зустрічним позовом Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до КП «Новомосковськ водоканал» про усунення порушень прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії, у якому просив усунути порушення його прав, як споживача, з отримання ним послуг водовідведення у квартирі АДРЕСА_1 , та зобов`язати відповідача відновити йому послуги водовідведення у зазначеній квартирі шляхом демонтажу блокуючого пристрою системи водовідведення, а також стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з правничою допомогою.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстроване його місце проживання, є споживачем послуг водопостачання та водовідведення КП «Новомосковськ водоканал» у цій квартирі. Вказував, що 15 січня 2021 року відповідач протиправно, порушуючи положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про захист прав споживачів», відключив його квартиру від водовідведення шляхом встановлення блокуючого пристрою.

У листопаді 2021 року КП «Новомосковськ водоканал» звернулося до суду із зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, за період з 2014 року, яка станом на 25 жовтня 2021 року становить 8 872,82 грн.

Зустрічний позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем послуг КП «Новомосковськ водоканал» за зазначеною адресою, не сплачував у повному обсязі надані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 8 872,82 грн, враховуючи нарахування 6 674,89 грн, у зв`язку із порушенням, зафіксованим у Акті №202771/2 від 23 жовтня 2021 року.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2023 року позов ОСОБА_1 до КП «Новомосковськ водоканал» про усунення порушень прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Усунуто порушення прав ОСОБА_1 , зобов`язавши КП «Новомосковськ водоканал» відновити послугу водовідведення до квартири АДРЕСА_1 шляхом демонтажу блокуючого пристрою системи водовідведення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Зустрічний позов КП «Новомосковськ водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь КП «Новомосковськ водоканал» заборгованість з оплати за послуги водопостачання та водовідведення, станом на 25 жовтня 2021 року, у розмірі 8 872,82 грн та судовий збір у розмірі 2 270 грн, всього стягнено 11 142,82 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2023 року скасовано в частині задоволення зустрічного позову КП «Новомосковськ водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У листопаді 2023 року КП «Новомосковськ водоканал» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом зустрічного позову є стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 8 872,82 грн, отже ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним і заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» про усунення порушень прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії, та зустрічним позовом Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко