РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Мукачево Справа №303/9906/23

2-о/303/286/23

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді - Кость В.В.,

секретар судового засідання Станкович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи: (1) ОСОБА_2 ;

(2) Виконавчий комітет Мукачівської міської ради

про встановлення факту постійного догляду,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного догляду за своєю дружиною ОСОБА_2 .

Як на підставу для задоволення заяви, ОСОБА_1 посилається на те, що його дружина тривалий період часу не може пересуватися, оскільки внаслідок захворювань має порушення функцій ходи, помітну загальну слабкість, головокружіння, зниження пам`яті, часті судоми, внаслідок чого він змушений здійснювати постійний догляд за нею.

Заявник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву просить задоволити.

Заінтересована особа (1) в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Від заінтересованої особи (2) попередньо надійшли письмові пояснення в яких зазначено, що у заяві не вказано конкретної мети для встановлення означеного факту. Крім того, встановлення такого роду факту пов`язується з виникненням соціальних прав та обов`язків через те, що особа потребує постійного догляду, тому законодавством регламентовано порядок надання таких соціальних послуг.

Відтак, на думку представника органу місцевого самоврядування, відсутніми є підстави для задоволення заяви.

Також уповноваженим представником заінтересованої особи (2) подано заяву про розгляд справи без участі представника виконавчого комітету та прохання врахувати подані раніше пояснення.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

Згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Конституцією Україна проголошена соціальною державою, політика якої спрямована на створення умов, які забезпечують гідне життя та вільний розвиток людини. Зокрема, в її статті 3 людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнані найвищою соціальною цінністю.

За визначенням, яке міститься в частині першій ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтереси особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорювальних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (частини третя та четверта ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини другої ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У переданій на розгляд суду заяві заявник посилається на те, що він є єдиною особою, яка зайнята постійним доглядом за своєю дружиною ОСОБА_2 , яка внаслідок ряду захворювань потребує постійного стороннього догляду.

На підтвердження наведених доводів, заявником подано суду наступні докази.

Так, дані свідоцтва про шлюб, свідчать про те, що 13 січня 2007 року між заявником та заінтересованою особою (1) було укладено шлюб (а.с. 8).

Тобто, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є чоловіком та дружиною.

Згідно з даними акту №125 від 23.08.2023, складеним уповноваженою особою паспортистом ТОВ «Навібуд» у присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , встановлено, що заявник проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2000 року.

Як вбачається з відмітки у паспорті громадянина України, за цією ж адресою зареєстровано і місце проживання ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки ЛКК від 06.10.2023 №101/1/1, ОСОБА_2 не здатна до самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду (а.с. 11).

Згідно з даними висновку від 06.10.2023 №101/1 про наявність порушення функцій організм,у через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Крім того, заінтересована особа (1) має другу групу інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим 03.05.2023 (а.с. 14).

Разом з тим, відповідно до висновку про стан здоров`я заявника від 07.09.2023 №452, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Медичний центр «Сім`я», ОСОБА_1 придатний за станом здоров`я виконувати обов`язки доглядальника.

Надаючи правову оцінку доводам заявника, у контексті з поданими ним доказами, суд приймає до уваги наступні норми права та наводить мотиви їх застосування.

У статті 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» (надалі - Закон) наведено детермінацію понять особи з інвалідністю, інвалідності та догляду за особою з інвалідністю.

Так, особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність; інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист; догляд за особою з інвалідністю (дитиною з інвалідністю) - сукупність соціальних послуг, спрямованих на соціально-побутову допомогу та підтримку, захист і забезпечення життєдіяльності особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю).

Стаття 7 Закону місить нормативне правило відносно того, що перша група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від міри втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягів потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді.

Зокрема, до підгрупи Б першої групи інвалідності належать особи з високою мірою втрати здоров`я, значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій і які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Надаючи правову оцінку таким доводам заявника суд констатує, що досліджені судом, у межах розгляду даної справи, фактичні дані дають підстави для висновку про можливість встановлення в судовому порядку зазначеного заявником факту, з метою забезпечення юридичної визначеності, як складової принципу верховенства права, у правовідносинах, пов`язаних із необхідністю забезпечення постійного догляду з боку заявника над своєю дружиною, за умови документально підтвердженого стану її здоров`я.

З огляду не наведене слід вважати сформованою у правовій площині мету звернення заявника до суду із вищевказаною заявою.

За таких обставин справи, суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду не суперечить законодавству і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено.

Встановлення означеного перед цим факту має юридичне значення для заявника, а також напряму впливає на його права, обов`язки та інтереси заінтересованої особи (1), яка потребує постійного стороннього догляду.

Також у заяві не йдеться про отримання заявником, за наслідками встановлення факту, тих, чи інших соціальних виплат, а лише акцентується увага на юридичному визначенні у судовому порядку статусу заявника, з метою забезпечення практичної реалізації догляду за своєю дружиною, яка є інвалідом другої групи, внаслідок чого потребує сторонньої допомоги.

Таким чином, вимоги за заявою є підставними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 77-80, 263, 296, 300, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 - задоволити.

2. Встановити факт відносно того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є єдиною особою, яка здійснює постійний догляд за своєю дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

5. Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересовані особи:

(1) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

(2) Виконавчий комітет Мукачівської міської ради, м.Мукачево, пл. О. Духновича 2, .

Суддя В.В. Кость