Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №344/13723/23

Провадження № 2/348/796/23

16 листопада 2023 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Матолич В.В., за участю секретаря судового засідання Буратчук О.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадженняу судовому засіданні в м. Надвірна Івано-Франківської області за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Процесуальні дії у справі.

27.07.2023 позивач пред`явив позов, відповідно до якого просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 18371,50 гривень та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог наведено таке. 11.10.2021 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4906125, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5650,00 гривень строком на 30 днів під 1,805% від суми кредиту за кожен день користування та 1,9% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення. Кошти були перераховані на особисту карту відповідача № НОМЕР_1 . 10 квітня 2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "УМ Факторинг" було укладено договір факторингу №10.04/23-Ф та підписано реєстр прав вимог №1 від 10.04.2023. Відповідно до цих документів відбулася заміна кредитора з ТОВ "Авентус Україна" до ТОВ УМ "Факторинг". Тому ТОВ УМ "Факторинг" є новим кредитором відповідача. Загальна заборгованість за кредитним договором 18371,50 гривень. Відповідач її не погасив, а тому позивач просить стягнути ці кошти з відповідача у судовому порядку.

04.09.2023 суд постановив прийняти до розгляду та відкрив провадження у даній справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

10.10.2023 суд витребував докази.

26.10.2023 предстаник позивач подав додаткові пояснення, відповідно до яких зазначив таке. Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кошти кредитору надаються у безготівковй формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Зарахування кредиту на власну карту відповідача, підтверджує той факт, що відповідач знав про кредит та витратив кошти на власні цілі. Для того, щоб отримати кедит, необхідно зробити наступні кроки: зареєструватисьна веб-сайті інтернет-сторінки Товариства з доменним ім`ям https://сreditplus.uа, яка є частиною інформаційно-телекомунікаційної системи Товариста (п.1.1 договору); внести номер власного телефону, після чого на вказаний номер телефону приходить смс-повідомлення (одноразовий ідентифікатор), який потрібно внести, щоб підтвердити (п.1.1 договору); після чого система просить внести персональні дані, паспортні дані, потім потрібно внести дані кредитної карти, які відомі тільки відповідачу. Отже, відповідач знав про отримання ним кредиту, а відповідно і знав про кредитний договір та своїми діями акцептував умови кредитного договору. Ніхто крім відповідача не міг надати персональні дані картки, не міг використовувати кредитні кошт из кредитної картки, тому що для цього потрібно знати РІN код, який відомий тільки відповідачу.

16.11.2023 представник позивача в судове засідання не з`явився, 26.10.2023 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

16.11.2023 відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Слід зазначити, що відповідач відзиву не позов у ході судового розгляду не подав, строк на подання відзиву закінчився. Позивач не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Враховуючи наведене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд встановив:

10.04.2023 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "УМ Факторинг" було укладено договір факторингу №10.04/23-Ф, у відповідності до якого ТОВ "Авентус Україна" передало ТОВ "УМ Факторинг" належні права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами згідно з реєстром.

Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 25.05.2023 до договору факторингу №10.04/23Ф від 10.04.2023, ТОВ "УМ Факторинг" набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 11.10.2021 №4906125. Згідно із платіжною інструкцією від ТОВ "УМ Факторинг" сплатило ТОВ "Авентус Україна" 64058,87 гривень згідно з реєстром прав вимог №1 від 10.04.2023 (договір факторингу від 10.04.2023 №10.04/23-Ф).

Згідно з договором від 11.10.2021 №4906125, який підписаний електронним підписом (за допомогою одноразового ідентифікатора А885874), що належить відповідачу, останньому було надано кредит у розмірі 5650,00 гривень, на строк 30 днів, під 1,805% на день від суми кредиту за кожен день користування та 1,9% в день від залишку суми кредиту за кожен день прострочення.

Відповідно до листа від 18.04.2023 №2546 відповідачу ОСОБА_1 було перераховано на картковий рахунок № НОМЕР_1 5650,00 гривень.

АТ КБ "Приватбанк" у відповідь на ухвалу про витребування доказів надало виписку за рахунком № НОМЕР_2 . Згідно з випискою за період з 31.07.2020 по 17.10.2023, 11.10.2021 відповідачу на карту було зараховано 5650,00 гривень; протягом вказаного у виписці періоду відповідач здійснював розрахунок картою, перекази коштів, поповнення телефону, оплату картою через мережу Інтернет.

Оцінка суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 виявив волевиявлення на укладення договору фінансового кредиту та зареєструвалася на веб-сайті позивача в мережі Інтернет https://сreditplus.uа, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи та отримав кредит у сумі 5650,00 гривень. Кредитні кошти в розмірі 5650,00 гривень були перераховані на банківську карту № НОМЕР_2 відповідача.

Підтвердженням того, що відповідач підписав заявку на отримання кредиту є електронний цифровий підпис за одноразовим ідентифікатором (А885874), який було надіслано у повідомленні на номер телефону відповідача і без правильного введення якого кнопка "Підтверджую" не могла бути активована, а отже і не могли бути надані кредитні кошти.

10 квітня 2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "УМ Факторинг" було укладено договір факторингу №10.04/34-Ф та підписано реєстр прав вимог №1 від 10.04.2023. Відповідно до цих документів відбулася заміна кредитора з ТОВ "Авентус Україна" на ТОВ УМ "Факторинг". ТОВ УМ "Факторинг" є новим кредитором відповідача.

Згідно з випискою по карті відповідачу 11.10.2021 було зараховано кошти у розмірі 5650,00 гривень, які він у повному обсязі витратив.

Оскільки фактично отримані та використані відповідачем ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, це є підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 5650,00 гривень.

Щодо заборгованості за відсотками.

Позивач просить стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом, а саме 1,805 % від суми кредиту за кожний день користування та 1,90 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення Позики (відповідні ставки зазначені в п.1.5.2. та 1.5.1 Договору).

Відтак на користь позивача згідно з розрахунком заборгованості підлягають стягненню 1,805% за 30 днів користування кредитом в розмірі 3060, 00 гривень (за період з 12.10.2021-11.11.2021) а також заборгованість 1,90% за 90 днів користування кредитом в розмірі 9661,50 гривень (за період з 12.11.2021-11.02.2022).

Відповідно до ст.1054 ЦК України розмір відсотків, є істотною умовою кредитного договору, має бути обумовлений договором і з цією умовою має бути ознайомлений також і позичальник.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Щодо судових витрат.

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 гривень, що підтведжується платіжним дорученням від 01.07.2023 № 258.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено, а судовий збір за подання позовної заяви у справі підлягає сплаті у мінімальному розмірі, визначеному законом, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача розмірі 2684,00 гривень.

Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" 18371 (вісімнадцять тисяч триста сімдесят одну) гривню 50 копійок заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його постановлення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складено повного тексту рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг", ідентифікаційний код: 40274286, місцезнаходження: м. Київ вул. Ризька, 73-Г, офіс 7/1.

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 21.11.2023.

Суддя Матолич В.В.