Справа № 274/2766/23
Провадження № 2-і/274/35/23
УХВАЛА

Іменем України

16.05.2023 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., при секретарі Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області заяву Акціонерного товариства "Сенс Банк" про заміну сторони у виконавчому листі -

в с т а н о в и в :

03.05.2023 АТ "Сенс Банк" звернулося до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі виданому 25.02.2015 Дніпровським районним судом міста Києва у справі №755/1936/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості по кредитному договору в сумі 272 314,81 грн., третейського збору в розмірі 3 123,15 грн, на правонаступника - АТ "Сенс Банк".

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 05.11.2014 постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків прийняте рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість по договору кредиту в сумі 272314,81 грн. та третейський збір в сумі 3123,15 грн.

13.02.2015 Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду.

25.02.2015 Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованості по договору кредиту в сумі 272 314 гривень 81 копійок, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" третейський збір в сумі 3 123 гривень 15 копійок.

Виконавчий лист від 25.02.2015 неодноразово був скерований до виконання.

15.01.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Ковальським М.Р. прийнято рішення про завершення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого 25.02.2015 Дніпровським районним судом міста Києва з підстав п.3 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» про, що винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (п. 1 ч. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином строк пред`явлення виконавчого листа виданого 25.02.2015 Дніпровським районним судом міста Києва у справі № 755/1936/15-ц до виконання після його переривання з 15.01.2020 почав відраховуватися заново, та встановлений до 15.01.2023.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 04.05.2023 року заяву Акціонерного товариства "Сенс Банк" про заміну сторони у виконавчому листі прийнято до розгляду ( а.с. 42).

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку.

В заяві про заміну сторони у виконавчому листі міститься клопотання представника заявника про розгляд заяви за його відсутності ( а.с.5).

Оскільки нормами діючого законодавства неявка належно повідомленої сторони не є перешкодою для подальшого розгляду заяви, суд ухвалив подальший розгляд заяви продовжувати у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.11.2014 постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків прийняте рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість по договору кредиту в сумі 272314,81 грн. та третейський збір в сумі 3123,15 грн.

13.02.2015 Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду (а.с.6-8).

25.02.2015 Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованості по договору кредиту в сумі 272 314 гривень 81 копійок, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" третейський збір в сумі 3 123 гривень 15 копійок (а.с.8).

15.01.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Ковальським М.Р. прийнято рішення про завершення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого 25.02.2015 Дніпровським районним судом міста Києва з підстав п.3 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» про, що винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.9-10).

Рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 за № 5/2019, а також рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» протокол № 4/2019 від 15.10.2019 затверджено Передавальний акт. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». Правонаступником щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019 (а.с.11-19).

Протоколом № 4/2019 року позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт (а.с.20-28).

03.12.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Альфа-Банк».

01.12.2022 змінено найменування Банку з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АЛЬФА-БАНК на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО СЕНС БАНК(а.с.33-36).

Таким чином, заявником проведено реорганізацію Банку шляхом зміни найменування, що не впливає на обсяг прав та обов`язків Банку.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За приписами постанови Верховного Суду України від 20.11.2013 року №6-122цс13 за своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Згідно ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512,514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 14 ЦПК України і статті 18 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. ст. 124 та 129 Конституції України були розглянуті Конституційним Судом України, який у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду в справі "Совтрансавто-Холдинг" протиУкраїни" (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права, як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів ("Брумареску проти Румунії").

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У п. 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява АТ «СЕНС БАНК» про заміну сторони у виконавчому листі є законною та обґрунтованою, а тому в цій частині підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 211,223,247,258-261,354 431,442 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про заміну сторони у виконавчому листі задовольнити.

Замінити сторону стягувача у виконавчому листі виданому 25.02.2015 Дніпровським районним судом міста Києва у справі № 755/1936/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість по договору кредиту в сумі 272 314 гривень 81 копійок, стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" третейський збір, в сумі 3 123 гривень 15 копійок, на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, код ЄДРПОУ - 23494714, рахунок ІВАN НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Суддя Т.М. Вдовиченко