ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

15 листопада 2023 року

м. Харків

справа № 636/5639/21

провадження № 22-ц/818/2200/23

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Маміної О.В. Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Носової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 до Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), приватного виконавця Бабенка Дмитра Анатолійовича, АТ «Альфа-Банк», ПАТ «Експрес-Банк», ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» про зняття арешту з майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Русанова Г.В. звернулася до суду з вищевказаним позовом, та з урахуванням уточнень просила зняти арешти, накладені: постановами державного виконавця Чугуївського МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області Папян Д.А. від 25.06.2014року у виконавчих провадженнях: за № 42818490, обтяження № 61463030; від 25.06.2014 року за № 42818671, обтяження № 6146478; від 13.08.2014 року за № 44358159, обтяження № 6674714; від 10.12.2014 року за № 45755370, обтяження №8035555; а також постановою державного виконавця Чугуївського МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області Сергєєвою Т.А. від 30.01.2015 року у виконавчому провадженні № 46283812, обтяження № 8561831; та постановою приватного виконавця Бабенка Д.А. від 29.11.2018 року у виконавчому провадженні № 57814398, обтяження № 29173718. Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 . Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті своєї сестри ОСОБА_3 , яка прийняла спадок, а 18 жовтня 2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Юрченко О.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримала відмову, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про обтяження та заборону відчуження майна, належного спадкодавиці ОСОБА_3 , на підставі вище вказаних постанов про арешт майна боржника в межах виконавчих

проваджень, які за відповідями ВДВС та приватного виконавця значаться завершеними.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 17 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 в особі її представника адвоката Русанова Геннадія Вікторовича відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову про зняття арештів накладених постановою державного виконавця у виконавчому провадженні № 44358159, № 45755370, № 46283812 та ухвалити нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що підготовче судове засідання не проводилося, позивачка та її представник не змогли повідомити суд про те, що після звернення з цим позовом до суду постановою приватного виконавця Бабенко Д.А. у виконавчому провадженні № 57814398, обтяження № 29173718, арешт було знято. Також після звернення до суду постановами державних виконавців Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було знято арешти, накладені постановою державного виконавця Чугуївського МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області Папян Д.А. 25.06.2014 року у виконавчому провадженні № 42818490, обтяження № 6146303 та постановою державного виконавця Чугуївського МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області Папян Д.А. 25.06.2014 року у виконавчому провадженні № 42818671, обтяження № 6146478. Між тим, на даний час не погоджується з висновками суду в частині відмови у задоволенні позову про зняття арештів накладених постановою державного виконавця у виконавчому провадженні № 44358159, № 45755370, № 46283812. Вказує, що 17.07.2023 року рішення по справі № 636/5639/21 17.07.2023 року постановлено без проведення підготовчого засідання та фактичного розгляду справи по суті, що є грубим порушенням норм процесуального права і унеможливило належним чином забезпечити захист прав позивачки. Вказує, що зазначення судом про можливість особи, яка вважає, що майно належить їй, а не боржникові, звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та зняття арешту з нього, свідчить про неправильну юридичну оцінку судом обставин справи та норм законодавства, бо позивачка після відкриття спадщини є власницею майна спадкодавиці і ця обставина ніким не оспорюється. Тож суд вважає майно спірним, при цьому не зазначає осіб, які на нього претендують.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять достовірних даних про наявність передбачених ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для зняття арешту зі спірного нерухомого майна.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 05.03.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),актовий запис № 190(а.с.14). Відповідно до копії повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 09.08.2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, шлюб між чоловіком ОСОБА_5 і дружиною ОСОБА_3 розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 385 від 31 травня 1994 року(а.с.13). Згідно з витягу за № 0 від 01 вересня 2016 р. Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища 03.11.1989 р. Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зареєстрований актовий запис №1030 про шлюб між чоловіком ОСОБА_5 та дружиною: дошлюбне прізвище ОСОБА_6 , прізвище після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_3 (а.с. 12).

Відповідно до копії свідоцтва про народження (далі по тексту російською мовою: серия НОМЕР_3 , выданого 08.08.1960 г. с. Начальное Пристенского р-на Курской области,) ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками зазначені: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про народження (далі по тексту російською мовою: серия НОМЕР_4 , выданого 20.10.1951г. Нагольнинским с/сонетом Кривцовского р-на Курской области), ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками зазначені: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого Палацем одруження м. Харків, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 уклали шлюб 25.02. 1972 р. , після укладення шлюбу прізвище дружини ОСОБА_12 (а.с. 16).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді належної їй на праві власності( відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 02.12.2010 р .) квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка зареєстрована Комунальним підприємством «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 19.01.2011 року в книзі 2-п за № 2201/9, реєстраційний номер 30829177 (а.с.17-18).

Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Юрченко О.М. Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області від 18.10.2021 року за вих. №82/01-16 на звернення ОСОБА_1 від 18.10.2021 року щодо можливості оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , цим нотаріусом 20 липня 2021 року було заведено спадкову справу № 116/2021 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 20 липня 2021 року ОСОБА_1 як сестра померлої подала заяву про прийняття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_5 син померлої ОСОБА_13 подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Заяв від інших спадкоємців не надходило. Таким чином, ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 . При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нотаріусом було встановлено наявність обтяжень у вигляді арештів, накладених на майно ОСОБА_3 , а саме: № 29173718 від 29.11.2018 року, № 8561831 від 30.01.2015 року, №8035555 від 11.12.2014року, №6674714 від 14.08.2014, № 6146478 від 26.06.2014, № 61463030 від 26.06.2014р. Також було встановлено наявність заборони відчуження в єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна квартири, розташованої в АДРЕСА_2 ( 11559067 від 31.08.2011 р.) та в Державному реєстрі іпотек № 11559067

від 31.08.2011 р. Відповідно до п. 4.17 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо на спадкове майно накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Тому видача свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на будь-яке майно, що належало померлій, не вбачається можливим (а.с.20).

З відповіді Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29.10.2021 року за № 19.15-83/38135 вбачається, що проведеною перевіркою автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №62898177 з примусового виконання судового наказу по справі № 636/5488/19, виданого Чугуївським міським судом Харківської області 27.02.2020 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 13337,5 грн. та судовий збір у сумі 96,05 грн. Дане виконавче провадження було закінчено 24.03.2021 року на підставі п.3 ч.1ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №46283812 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 636/1411/14-ц, виданого Чугуївським міським судом Харківської області 29.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 806С01 від 31.08.12011 року у розмірі 50665,2 грн. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем 30.01.2015 року винесено постанову ВП № 46283812 про арешт майна боржника. 24.06.2015 року виконавче провадження було завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року). На примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №45755370 з примусового виконання судового наказу по справі № 636/3244/14-ц, виданого Чугуївським міським судом Харківської області 11.11.2014 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_13 на користь ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 3833,86 грн. та судовий збір у сумі 1218 грн. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем 10.12.2014 року винесено постанову ВП №45755370 про арешт майна боржника. 30.06.2015 року виконавче провадження було завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року). На примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №44358159 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 636/3824/13-ц, виданого Чугуївським міським судом Харківської області 21.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6569,05 грн. та судовий збір у розмірі 229,4 грн. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем 13.08.2014 року винесено постанову ВП №44358159 про арешт майна боржника. 27.11.2014 року виконавче провадження було завершено на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року). На примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №42818671 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 636/4748/13, виданого Чугуївським міським судом Харківської області 12.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Експрес- Банк» судові витрати у сумі 433,01 грн. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем 25.06.2014 року винесено постанову ВП №42818671 про арешт майна боржника. 25.06.2014 року виконавче провадження було завершено на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року). Також на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №42818490 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 636/4748/13, виданого Чугуївським міським судом Харківської області 12.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Експрес- Банк» суми боргу за кредитним договором №9279/07/к7 від 22.06.2013 року, яка станом на 11.10.2013 року становила 43301,16 грн., з яких: заборгованість по кредиту складає 32440,01 грн., заборгованість по

відсоткам -7361, 15 грн. та штраф в сумі 3500 грн. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем 25.06.2014 року винесено постанову ВП №42818490 про арешт майна боржника. 25.06.2014 року виконавче провадження було завершено на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року). Завершення виконавчого провадження на підставі пунктів 2,9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року) зняття арешту з майна боржника не передбачало(а.с.63).

Зазначені у вказаній інформації відомості узгоджуються з даними, викладеними в наданих позивачем результатах пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 14.10.2021 року(а.с.58-61), а також з наданими відповідачем ТОВ « Котельні лікарняного комплексу» копіями постанов державних виконавців Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), копіями судових наказів(а.с. 82-90).

Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як у межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за

нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 та від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 як спадкоємець ОСОБА_3 не була залучена стороною виконавчих проваджень, і питання процесуального правонаступництва ОСОБА_1 після смерті її сестри ОСОБА_3 , яка була боржником у виконавчих провадженнях, не вирішувалось у судовому порядку.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року в справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Між тим, вимог про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту, позивач не заявляла.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Отже, законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту порушеного права ОСОБА_1 , яке може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту, відповідачами у якому мають бути особи, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71)).

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21).

Оскільки предметом спору, зокрема, є вимога ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, накладеного державним виконавцем під час здійснення виконавчих дій щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», при цьому відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» в позові не зазначений, отже у задовленні скарги в цій частині слід відмовити через не залучення до участі у справі належного відповідача.

З урахуванням викладених обставин справи рішення суду першої інстанції підлягає зміні, в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Згідно п.п.1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 липня 2023 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» про зняття арешту накладеного постановою державного виконавця Чугуївського МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області Папян Д.І. 13.08.2014 року у виконавчому провадженні № 44358159, обтяження № 6674714; накладеного постановою державного виконавця Чугуївського МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області Папян Д.І. 10.12.2014 року у виконавчому провадженні № 45755370, обтяження № 8035555; накладеного постановою державного виконавця Чугуївського МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області Сергєєвою Т.А. 30.01.2015 року у виконавчому провадженні № 46283812, обтяження № 8561831.

Мотивувальну частину рішення викласти в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено 21 листопада 2023 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова