Справа № 191/2144/22
Провадження № 2/191/693/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря - Вехник С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Раївської сільської ради Синельниківського району про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з вересня 2007 року вона почала проживати в цивільному шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 332 та видано свідоцтво серія НОМЕР_1 . В зв`язку з безвідповідальністю І байдужістю по відношенню до дитини вони практично після народження ОСОБА_4 припинили проживати однією сім`єю. З моменту припинення проживання разом і по цей час, батько ОСОБА_3 бачив доньку лише двічі, і то коли вона була зовсім малесенькою. Ні коштів, ні іншої матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_4 відповідач не надавав і не надає по цей час. Донька не отримала від батька жодного подарунку на день народження, та інші свята. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідував і не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі, у Синельниківському ліцею №5, це підтверджується відповідною довідкою. Ніколи не цікавився станом її здоров`я, це також підтверджується відповідною довідкою. До того ж зі слів батька відповідача, ОСОБА_2 приблизно 12 років проживає в Росії.

Просить суд позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивача в судове засідання не з`явилася, до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Представник третьої особи до початку судового засідання надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить долучити до матеріалів справи висновок від 03.04.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази у справі.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Факт родинних відносин між сторонами та їх донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 .

З довідки №199 від 01.09.2022 року виданою Веселівським округом №10 Раївської сільської ради Синельниківського району вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно проживає з 2013 року разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . За період проживання ОСОБА_3 у с. Веселому батько ( ОСОБА_2 ) не відвідував, не брав участі в її вихованні.

З характеристики №198 від 01.09.2022 року виданою Веселівським округом №10 Раївської сільської ради Синельниківського району вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з чоловіком - ОСОБА_5 , 1984 року народження, донькою - ОСОБА_6 , 2014 року народження, донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У 2011 році закінчила Академію митної служби України за фахом «Менеджмент ЗЕД». З 2012 року працює у МВС України по теперішній час. За період проживання скарг від сусідів та жителів села не надходило.

Згідно довідки №67 від 31.08.2022 року виданої «Синельниківським ліцеєм №5» Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, батько ОСОБА_2 , який знаходиться за межами України, учениці 8 класу ОСОБА_3 з 01.09.2015 року по 01.09.2022 року не займався вихованням доньки (не відвідував батьківські збори, не спілкувався із класним керівником, з учителями-предметниками, не приходить на родинні свята у школу та не цікавиться її навчальними досягненнями).

Згідно довідки від 01.09.2022 року виданої Раївської амбулаторії загальної практики сімейної медицині Синельниківського району, батько ОСОБА_3 жодного разу не звертався до сімейного лікаря щоб поцікавитися станом її здоров`я.

З пояснень сусідів позивачки: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що вони є сусідами ОСОБА_1 . Жодного разу не бачили батька неповнолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_2 .

З службової характеристики начальника управління превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області С. Мороза від 31.10.2022 року вбачається, що Капітан поліції ОСОБА_1 з 23 травня 2022 року перебуває на посаді старшого інспектора відділу дільничних офіцерів поліції управління превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області. За час служби на займаній посаді зарекомендувала себе з позитивного боку, як високопрофесійний фахівець, сумлінний та дисциплінований, ініціативний та принциповий поліцейський. До виконання службових обов`язків ставиться чесно І сумлінно. Здатна швидко визначати пріоритетні напрямки роботи та досягти позитивних результатів, має значні організаторські здібності. Для належної організації роботи дільничних офіцерів поліції за перший квартал поточного року підготовлено та направлено до територіальних органів поліції 10 службових телеграм та вказівок керівництва Головного управління, проведено 8 службових розслідувань. У службовій діяльності суворо дотримується вимог законів, інших нормативних актів, що регламентують діяльність Національної поліції України. Постійно прагне до досягнення позитивних показників у службовій діяльності. Має відмінну теоретичну підготовку, почуття особистої відповідальності за доручену справу. Принципова у вирішенні службових питань. У відносинах з громадянами та колегами чемна, тактовна, користується заслуженим авторитетом та повагою серед них. Державну та службову таємниці зберігати вміє. Фізично розвинена добре, в стройовому відношенні підтягнута. Табельною вогнепальною зброєю володіє впевнено. Справі служіння народові України віддана.

Згідно Актів обстеження умов проживання від 08.12.2022 року та 22.02.2023 року за адресою : АДРЕСА_2 (адреса реєстрації відповідача ОСОБА_2 ), спеціалістами Служби у справах дітей Синельниківської міської ради дві не вдалося провести обстеження, оскільки в будинку ніхто не проживає, прибудинкова територія поросла травою, зовнішній вигляд будинку виглядає ніби то в ньому ніхто не проживає, на запрошення ніхто не реагує.

З довідки голови квартального комітету №20 ОСОБА_11 від 23.02.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів жителів кварталу за даною адресою не проживає. Не приймає участі у вихованні своєї дитини, ОСОБА_12 , 2008 року народження. Місце його проживання невідоме.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Раївської сільської ради, затвердженого рішенням Раївської сільської ради Синельниківського району №71 від 03.04.2023 року, Орган опіки та піклування Раївьвскої сілької ради Синельниківського району вважає за доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В обґрунтування свого висновку зазначили, що з моменту існування родини та до цього часу ОСОБА_2 бачив доньку лише двічі. Зі слів матері малолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_2 будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки не надав і не надає. Такі дії ОСОБА_2 свідчать про його свідоме ухилення від своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Він не цікавиться її життям, жодного разу не відвідував її за місцем проживання, навчання. Зі слів батька ОСОБА_2 , матеріалів соцмереж ОСОБА_2 майже 12 років проживає в Російській Федерації.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.2,3,4,5 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначене також узгоджується і з позицією Верховного суду, висловленій у Постанові від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц.

Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово підкреслював, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон протии Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У Постанові КЦС ВС від 10.11.2021 року у справі № 390/1418/17, Верховний суд наголосив, що зайняття одним із батьків, який проживає окремо від дитини, пасивної позиції у вихованні дитини у подальшому призводить до втрати зв`язків між батьком та дитиною, віддалення дитини від батька, а тому покладення на дитину обов`язку з прийняття рішення щодо спілкування між ними свідчить про нехтування батьком своїми правами та обов`язками, що може призвести до настання для нього негативних наслідків у виді позбавлення батьківських прав. Обов`язками батьків є постійна участь у вихованні дитини на всіх етапах її розвитку, а не очікування звернення дитини до одного із батьків з проханням взяти участь у її вихованні.

У постанові від 12.10.2022 року у справі № 559/1215/19-ц (провадження № 61-8348св22) Верховний Суд зазначив, що « Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно з вимогами, установленими статтею 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки та піклування є документом, який подається для прийняття відповідного рішення судом, тобто він є доказом у цивільній справі, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору виконує допоміжну функцію при вирішенні спорів, які стосуються прав та інтересів дітей, та спрямований передусім на отримання максимальної інформації щодо обставин, які мають значення для вирішення конкретного спору, оскільки орган опіки та піклування має повноваження встановлювати відомості, одержані у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні тощо.».

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно з частиною першою статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він : не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Положеннями частини четвертої статті 231 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язано уповноважені органи, що здійснюють соціальну роботу з сім`ями, дітьми та молоддю, в максимально короткий термін запропонувати сім`ї дитини комплекс послуг, спрямованих на мінімізацію чи повне подолання складних життєвих обставин, та сприяти поверненню дитини до батьків, інших законних представників.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

Крім того, Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), в якому зазначив, що якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, не бере участі в вихованні, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого ст. 8 Конвенцією. У зазначеному рішенні розглядалися аналогічні правовідносини, тому суд вважає за можливе застосувати його у вказаній справі.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідач свої батьківські обов`язки щодо дитини не виконує, матеріально доньку не забезпечує, не бере участі у її вихованні та не виявляє інтересу до цього, зовсім нею не спілкується, з її народження її не бачив, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання нею освіти та жодним іншим способом не проявляє батьківського піклування про неї. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач більше 12 років проживає за межами України.

Дані обставини та досліджені судом докази свідчать про свідоме нехтування ним своїми обов`язками щодо виховання доньки, а також відповідач як батько, взагалі не виявляє тривалий час зацікавленості по відношенню до свого доньки.

Висновок органу опіки та піклування Раївської сільської ради про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим, а тому суд цілком з ним погоджується.

У зв`язку з вищевикладеним суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав задовольнити.

Поряд з цим, суд зауважує, що у випадку виправлення пасивної поведінки відповідача щодо своїх обов`язків відносно своєї доньки, він може реалізувати надане йому чинним законодавством України право звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.122, 141, 157, 150, п.2 ч.1 ст.164 СК України, ст.ст.11, 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Раївської сільської ради Синельниківського району про позбавлення батьківських прав - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Прижигалінська