Провадження № 2/127/2472/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16.11.2023 року Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Позов мотивовано тим, що 19.09.2019року, позивач надав відповідачу грошову позику в розмірі 100000,00 (сто тисяч) гривень, про що було укладено договір позики, який в цей же день посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сорочинською І.Г., про що внесено запис в реєстрі за №864. Відповідно до договору позики, позикодавець при укладені цього договору передав у власність відповідача строком до 19.09.2020 року, а Позичальник прийняв від позикодавця у власність строком до 19.09.2020 року грошові кошти в розмірі 100000,00 (сто тисяч) гривень. Таку ж саму суму грошових коштів Позичальник зобов`язався повернути мені до 19.09.2020 року. Згідно п. 3 Договору позики сторони визначили, що виконання позичальником свого зобов`язання має бути здійснено у м. Вінниці готівкою, яку Позикодавець зобов`язаний прийняти від позичальника. Пунктом 5 сторони Договору позики передбачили, що після виконання Позичальником свого зобов`язання Позикодавець повинен передати йому примірник цього договору. Наявність у позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору вважатиметься простроченням виконання Позичальником свого зобов`язання. У визначений договором позики строк - 19.09.2020 року, Відповідач кошти не повернув, при цьому зазначив що кошти у нього відсутні. 09.11.2020 року цінним листом №6830 з описом вкладення направив Відповідачу, вимогу про повернення коштів за договором позики від 19.09.2019 року в якому вимагав на протязі семи днів з дня отримання вимоги, виконати зобов`язання за договором позики. Вимогу від 09.11.2020 року Відповідач отримав 15.11.2020 року. Укладений договір позики грошових коштів між позикодавцем та позичальником, є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст. ст. 207, 1047 ЦК України, та з встановленням обов`язку повернення позики в сумі 100000,00 (сто тисяч) гривень до 19.09.2020року. Однак, після спливу строку повернення позик відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов`язання та всіма можливими способами ухиляється від їх виконання, і до теперішнього часу не виконав свій обов`язок, порушивши строки повернення суми коштів. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19.09.2019 року, в розмірі 100000,00 гривень; 16890.27гривень - інфляційних втрат та 4298,63 гривень, 3% річних за період з 20.09.2020 року по 24.02.2022 року.

Ухвалою суду від 17.07.2023року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19.09.2019року між сторонами укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сорочинською І.Г., про що внесено запис в реєстрі за №864.

Відповідно до договору позики, позикодавець при укладені цього договору передав у власність відповідача, строком до 19.09.2020 року, а Позичальник прийняв від позикодавця у власність строком до 19.09.2020 року грошові кошти в розмірі 100000,00 (сто тисяч) гривень.

Таку ж саму суму грошових коштів Позичальник зобов`язався повернути мені до 19.09.2020 року (п.1 договору).

Згідно п. 3 Договору позики сторони визначили, що виконання позичальником свого зобов`язання має бути здійснено у м. Вінниці готівкою, яку Позикодавець зобов`язаний прийняти від позичальника.

Пунктом 5 сторони Договору позики передбачили, що після виконання Позичальником свого зобов`язання Позикодавець повинен передати йому примірник цього договору. Наявність у позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору вважатиметься простроченням виконання Позичальником свого зобов`язання.

У визначений договором позики строк - 19.09.2020 року, Відповідач кошти не повернув, при цьому зазначив що кошти у нього відсутні.

09.11.2020 року цінним листом №6830 з описом вкладення направив Відповідачу, вимогу про повернення коштів за договором позики від 19.09.2019 року в якому вимагав на протязі семи днів з дня отримання вимоги, виконати зобов`язання за договором позики. Вимогу від 09.11.2020 року Відповідач отримав 15.11.2020 року.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

По закінченню строку повернення суми позики, відповідач суми позики не повернув та ухиляється від повернення позики й до цього часу.

У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

При таких обставинах, відповідач зобов`язаний на підставі ст. 1049 ЦК України, повернути грошові кошти в розмірі 100000 гривень, строк повернення яких настав 19.09.2020 року.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4 Договору позики, встановлено, що у разі якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) відсотки річних від простроченої суми.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме договору позики від 19.09.2019року, відповідачем отримано у позику від позивача грошові кошти в розмірі 100 000грн., які відповідач зобов`язався повернути до 19.09.2020 року, однак у вказаний строк та на вимогу позивача відповідач вказану суму коштів не повернув, прострочив виконання грошового зобов`язання, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі як такі, що знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 129 Конституції України ст. ст. 526, 530, 610,612, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 7, 12, 13, 247, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19.09.2019року в розмірі 100 000,00грн., 16890,27грн. інфляційні втрати, 4298,63грн. 3% річних за період з 20.09.2020року по 24.02.2022року та 1211,87грн. у відшкодування витрат на сплату судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.11.2023року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Суддя: