Справа № 136/1957/23
провадження № 2/136/441/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2023 р. м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Щавінського К.С. про продовження строку для подачі відзиву в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа, у якій ухвалою суду від 23.10.2023 відкрито провадження у справі, а розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

14.11.2023 до початку підготовчого судового засідання від представника відповідача адвоката Щавінського К.С. надійшла заява про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву та зібрання доказів, яка мотивована тим, що строк для подачі відзиву у відповідача ОСОБА_1 закінчується 15.11.2023, тоді як домовленість на представництво її інтересів із ним як адвокатом досягнуто 14.11.2023, що унеможливлює надати відзив та докази у визначені в ухвалу суду від 23.10.2023 строк.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, встановив, що ухвалою суду від 23.10.2023 було відкрито провадження у даній справі, установлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали відповідачу - для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 отримала копію ухвали про відкриття провадження з копією матеріалів доданих до позову 01.11.2023.

14.11.2023 представник відповідача адвокат Щавінський К.С. звернувся до суду із заявою, в якій просить продовжити строк для подачі відзиву, вказуючи, що договір про надання правової допомоги укладено із ОСОБА_1 14.11.2023, тоді як строк для подачі відзиву спливає 15.11.2023.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За нормами ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Згідно із п.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства відноситься принцип змагальності сторін і свободи в наданні ними суду своїх доказів та в доведенні перед судом їхньої переконливості. Дане положення і є головним нормативним закріпленням принципів змагальності та диспозитивності в законодавстві України.

Загальна формула принципу змагальності закріплена в ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої, вказується положення, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін . Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У контексті наведених правових норм та обставин даної справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви представника відповідача про продовження строку для подачі відзиву слід відмовити, оскільки наявні у справі докази підтверджують належне направлення в адресу відповідача позову та додатків до нього, які адресатом отримано, відсутні у заяві представника відповідача, який безпосередньо представляє відповідача, поважні та об`єктивні причин, які перешкоджали відповідачеві більш як дві неділі у визначений судом строк реалізувати свої права на отримання правової допомоги та подати своєчасно відзив і докази на підтвердження своєї позиції.

На підставі викладеного та керуючись ст.127, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представникові відповідача у продовженні процесуального строку, встановленого судом для подачі відзиву.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Світлана ШПОРТУН