Провадження № 2/537/342/2023
Справа № 536/1408/22
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2023 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Савічевій М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального регіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій прохав суд постановити рішення яким скасувати накладений державним виконавцем Крюківський відділ ДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 31164092 арешт на рухоме та нерухоме майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається, що 05 березня 2018 року державним виконавцем Крюківського відділу Державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у виконавчому провадженні № 31164092 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 винесена постанова про арешт майна боржника, у зв`язку із несплатою ним аліментів. Із врахуванням факту відсутності заборгованості станом на час звернення до суду із відповідним позовом та яку позивач фактично не допускав близько трьох років, останній прохав суд скасувати накладений державним виконавцем відповідної виконавчої служби арешт на рухому та нерухоме майно позивача.

12.12.2022 ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області Река А.С. матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального регіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна було направлено до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області.

13.01.2023 ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Зоріною Д.О. позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Новак Ю.П. позовні вимоги підтримав посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представник Крюківського відділ ДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Яременко О.О. прохав суд в задоволенні позовних вимог про скасування арешту відмовити, посилаючись на викладені у відзиві обставини, при цьому додавши що рішення про стягнення аліментів не може бути забезпечено в інший спосіб ніж той що оскаржує позивач так як за останнім нерухоме майно не зареєстровано, а доходи, на які можливо звернути стягнення відсутні.

Відповідач ОСОБА_2 вважає що позовні вимоги не підлягають до задоволення оскільки на її думку, визначені законом підстави для скасування арешту майна накладеного державним виконавцем за умови забезпечення виконання рішення суду про стягнення з позивача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини, відсутні.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Крюківському відділі ДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з 13.02.2012 перебуває виконавче провадження № 31164092 з виконання виконавчого листа №2-184, виданого 07.02.2012 Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частина з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини.

05.03.2018 постановою державного виконавця у рамках вказаного виконавчого провадження накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 у зв`язку з несплатою ним заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 11 891 грн. 64 коп., відомості про який внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за №55053992 та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №288534990.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого державним виконавцем Яременком О.О., станом на 31.01.2023р., заборгованість по аліментам в боржника ОСОБА_1 відсутня.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною першою статті 5 цього Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Звертаючись до суду з позовною заявою про скасування арешту накладено у виконавчому провадженні, ОСОБА_1 посилався на відсутність заборгованості зі сплати аліментів, що на його думку, є визначеною законом підставою для зняття арешту з належного йому майна.

Частиною другою статті 71 вказаного Закону передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Так, за довідкою-розрахунком державного виконавця Басаргіної-Глушко О.В., який досліджений судом за матеріалами виконавчого провадження, заборгованість по сплаті аліментів станом на 20.02.2018 становила 11 891 грн. 64 коп., що і стало підставою для винесення державним виконавцем 05.03.2018 постанови про накладення арешту на майно боржника. Тобто, державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника для забезпечення реального виконання рішення суду, яке не виконувалось з часу набрання законної сили судовим рішенням.

Відповідно до статті 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з частиною п`ятою статті 13 вказаного Закону, постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Частинами четвертою, п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності- суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до абзацу 7 наведеної вище норми Закону підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. За змістом цієї норми права таке забезпечення виконання рішення, яким передбачено стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів, має бути реальним, а не декларативним.

Виходячи з принципу та презумпції обов`язковості для виконання судових рішень, що набрали законної сили (частина перша статті 18 ЦПК України), саме на позивачеві лежить тягар доведеності того, що виконання рішення зі сплати аліментів забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Разом з цим як вбачається з досліджених матеріалів цивільної справи, стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності в останнього щомісячного доходу, грошових коштів, іншого майна, достатніх для виконання рішення суду про сплату аліментів. Цей факт також підтверджується відомостями з відповідного відділу податкової служби за змістом якої вбачається що ОСОБА_1 податків в дохід держави не сплачує.

Суд не приймає до уваги твердження сторони позивача що накладений на майно арешт, за відсутності заборгованості за рішенням суду про стягнення аліментів, позбавляє боржника права користування майном, оскільки сама по собі сплата за певний період скаржником аліментів після того, як він допустив наявність заборгованості, не свідчить про те, що виконання рішення є забезпеченим в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника у розумінні пункту 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

За викладених вище обставин, із врахуванням того факту що під час виконання покладених на ОСОБА_1 рішенням суду обов`язків щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, останній вже допустив факт заборгованості, і будь які законні джерела доходів у позивача відсутні, про що свідчать відомості з податкової служби, у суда відсутні визначені Законом підстави для скасування арешту з майна боржника, оскільки в будь якій іншій спосіб ніж той що оскаржує позивач, забезпечити виконання рішення суду є неможливим, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями ,10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального Кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Ігоря Сердюка, будинок 43), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про зняття арешту з майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Д.О. Зоріна

Повний текст судового рішення виготовлено 15.05.2023.