ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/408/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Змієвською А.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позикодавець, позивач) до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , позичальник, відповідач) про стягнення грошових коштів за договором позики, у якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 1 212 300 грн боргу, 253 373,49 грн - інфляційні втрати, 108 11 грн - 3% річних, а всього 1 573 684,49 грн та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.04.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстровий номер 619 (далі - Договір позики). За вказаним Договором позики позивач передача у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 1 212 300 грн, а відповідач зобов`язується повернути позивачу таку ж суму до 11.10.2018. З метою забезпечення виконання зобов`язання за Договором позики 11.04.2017 між сторонами укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстровий номер 620 (далі - Іпотечний договір), предметом якого є належна відповідачу на праві власності квартира за адресою АДРЕСА_1 . Станом на 11.10.2018 відповідач свої зобов`язання за Договором позики не виконала. Умовами Договору позики також визначено, що у разі, якщо позичальник своєчасно не повертає суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про виконання зобов`язання, проте відповідач жодних дій для їх повного чи часткового виконання не вчинила, у зв`язку з чим позивач звертається до суду.

Ухвалою від 05.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження /т.1 а.с.46/.

Ухвалою від 24.11.2021 відзив відповідача повернуто особі, якого подала, позовну заяву залишено без розгляду /т.1 а.с.62/.

Постановою Київського апеляційного суду від 06.06.2022, залишеною в силі Постановою Верховного Суду від 08.09.2023, ухвалу від 24.11.2021 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції /т.1 а.с.100-101,227-231/.

Ухвалою від 03.08.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті /т.1 а.с.111/.

Ухвалою від 31.10.2023 заяву ОСОБА_2 про відвід судді визнано необґрунтованою, а ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Шаповалової К.В. від 06.11.2023 - залишено без задоволення /а.с.т.2 а.с.1-2, 6-8/.

07.11.2023 заяву про відвід судді повернуто особі, яка її подала /т.2 а.с.13/.

У судове засідання позивач та її представники не з`явились, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином та завчасно, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідач у судове засідання також не з`явилась, направила до суду заяву, у якій просила зняти справу з розгляду до закінчення дії Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022.

Суд визнає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними та такими, що спрямовані на затягування розгляду справи, оскільки клопотання про зняття справи з розгляду не обґрунтоване, процесуальної можливості зняти справу з розгляду чинне процесуальне законодавство не передбачає. Також суд вважає за необхідне вказати, що правовий режим воєнного стану в Україні введений на всій її території, проте активних бойових дій на території м. Києва та Київської області не відбувається, відвідування державних установ є безпечним увесь час їх роботи за винятком часу оголошення в м. Києві повітряної тривоги, сповіщення про яку у день судового засідання не лунало.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи, суд керується наступними приписами закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності належно сповіщених учасників справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із відсутністю сторін.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч.1). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2).

За ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до Договору позики, ОСОБА_1 передала у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 1 212 300 грн, а відповідач зобов`язалась повернути позивачу таку ж суму до 11.10.2018 /а.с.7/.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за Договором позики 11.04.2017 між сторонами укладено Іпотечний договір, предметом якого є належна відповідачу на праві власності квартира за адресою АДРЕСА_1 /а.с.8-10/.

За Договором позики строк виконання зобов`язання відповідача сплинув 12.10.2018.

Позикодавець зверталась до позичальника з листом про виконання зобов`язання до 08.05.2021, однак станом на день звернення до суду відповідач свої зобов`язання за Договором позики не виконала в повному обсязі /а.с.18,19/.

Про невиконання відповідачем своїх зобов`язань свідчить також наявний у позивача примірник Договору позики, оскільки п. 6 Договору позики сторони погодили, що після виконання позичальником свого зобов`язання позикодавець повинен передати йому примірник цього договору. Наявність у позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору вважатиметься простроченням виконання позичальником свого зобов`язання.

За загальними умовами виконання зобов`язання, визначеними ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки судом встановлено, що зобов`язання за Договором позики по поверненню позичених грошових коштів на час розгляду справи позичальником не виконане, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 1 212 300 грн.

Позивач також просила стягнути з відповідача 253 373,49 грн - інфляційні втрати, 108 011 грн - 3% річних.

Пунктом 5 Договору позики передбачено, що у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми.

Оскільки сторони визначили, що дата повного виконання позичальником своїх зобов`язань - 11.10.2018, початок прострочення виконання зобов`язань відповідачем - 12.10.2018.

Позивачем до позову додано розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за весь період прострочення до дня подання позову, відповідно до якого сума інфляційних втрат за період з 12.10.2018 по 30.09.2021 становить 253 373,49 грн, 3% річних за той же період - 108 011 грн.

Суд повністю погоджується з наданим позивачем розрахунком, вбачає його обґрунтованим та таким, що відповідає умовам Договору позики.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 253 373,49 грн та 3% річних у розмірі 108 011 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевказане, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

За результатами розгляду справи, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні позову, у розмірі 11 350 грн, а також витрати по сплаті комісії у розмірі 231,63 грн.

Керуючись статтями 79, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 1 212 300 грн, 253 373,49 грн - інфляційні втрати, 108 011 грн - 3% річних, судові витрати у розмірі 11 350 грн та 231,63, а всього 1 585 266,12 грн.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , мобільний телефон НОМЕР_2 , електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_5

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_3 , мобільний телефон НОМЕР_4 , електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено та проголошено 21.11.2023.