Справа № 502/1891/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М. В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г. К.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною.

В обгрунтовання позовної заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача, ОСОБА_2 , який на день смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 .

При житті ОСОБА_2 та позивачу ОСОБА_1 належало у рівних частинах нерухоме майно, яке складалося з житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КМР «БТІ», житловий будинок в АДРЕСА_1 в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 46,1 кв.м. та загальною площею 105,2 кв. м., комори - літ. Б, гаражу - літ. В, літньої кухні - літ. Г, сараю - літ. Д, навісу - літ. Е, навісу - літ. И, убиральні літ. К, надвірних споруд - № 1-5, І.

Позивач, ОСОБА_1 , відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину фактично, відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як на момент смерті постійно проживала зі спадкодавцем за однією адресою в АДРЕСА_1 , як чоловік та дружина.

ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлого ОСОБА_2 та їй нотаріусом було роз`яснено, що оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, необхідно звернутися до суду для вирішення цього питання.

Відсутність у позивача належних правовстановлюючих документів на спадкове майно у вигляді житлового будинку, в тому числі і належної державної реєстрації речових прав на спадкодавця, унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному поряку, що стало підставою для звернення до суду з позовом про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно.

В зв`язку з зазначеним позивач просить суд:

- встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , у рівних частинах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 .

- визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку літ. А1 житловою площею 46,1 кв.м. та загальною площею 105,2 кв. м., комори літ. Б, гаражу - літ. В, літньої кухні - літ. Г, сараю - літ. Д, навісу - літ. Е, навісу - літ. И, убиральні - літ. К, надвірних споруд - №1-5, І, в тому числі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за відсутності представника, заявлені вимоги визнав у повному обсязі.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 зареєстрованого 03.12.1968 року Виконкомом Десантненської сільської ради Кілійского району Одеської області та виданого повторно 22.07.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрували шлюб 03.12.1968 року, про що було складено відповідний актовий запис № 28 від 03.12.1968 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_4 », /а.с.5/.

Згідно Витягу з рішення № 129 від 08.05.1969 року виданого Виконавчим комітетом Кілійської міської Ради депутатів трудящих встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відведено земельну ділянку для індивідуального будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 600 кв.м., /а.с.11/.

Згідно Акту від 08.05.1969 року, відповідно до рішення № 129 від 08.05.1969 року виданого Виконавчим комітетом Кілійської міської Ради депутатів трудящих встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відведено в натурі земельну ділянку для індивідуального будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 600 кв.м., /а.с.12/.

Згідно Дозволу на проведення робіт від червня 1969 року встановлено, що відділом комунального господарства виконкому Кілійської міської Ради депутатів трудящих дозволено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на земельній ділянці АДРЕСА_2 на підставі рішення № 129 від 08.05.1969 року про надання земельної ділянки для проведення будівельних, санітарно-технічних та спеціальних робіт по будівництву, побудувати одноповерховий житловий будинок, /а.с.14/.

Згідно Витягу з рішення № 298 від 23.09.1997 року виданого Виконавчим комітетом Кілійської міської Ради народних депутатів встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 передано в приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1 , загальною площею 1612 кв.м., /а.с.15/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 30.07.2020 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кілія Кілійський район Одеська область, актовий запис № 382 від 30.07.2020 року, /а. с. 6/.

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, складеного 26.07.2023 року Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» встановлено, що житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 складається з: літ. «А1»- житловий будинок (загальна площа 105,2 кв. метра, житлова площа 46,1 кв. метра), літ. «Б»- комора, літ. «В» гараж, літ. «Г»- літня кухня, літ. «Д» сарай, літ. «Е»- навіс, літ. «И»- навіс, літ. «К»- убиральня, №1-5;I - надвірні споруди, /а. с. 7-9/.

Відповідно до довідки № 3231 від 07.09.2023 року виданої Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» встановлено, що по даним реєстрації на паперових носіях КП КМР «БТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано, /а.с.10/.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74464859 від 24.10.2023 року сформованою Ренійською державною нотаріальною конторою встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкова справа не заводилась та свідоцтва про право на спадщину не видавались, /а.с.30/.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 74464873 від 24.10.2023 року сформованою Ренійською державною нотаріальною конторою встановлено, що інформація в Спадковому реєстрі відносно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , як заповідача відсутня, /а.с.31/.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку з будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , у рівних частинах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. п. 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 280-282, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити повністю.

Встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , у рівних частинах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку літ. А1 житловою площею 46,1 кв.м. та загальною площею 105,2 кв. м., комори літ. Б, гаражу - літ. В, літньої кухні - літ. Г, сараю - літ. Д, навісу - літ. Е, навісу - літ. И, убиральні - літ. К, надвірних споруд - №1-5, І, в тому числі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан