ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/7981/19 Номер провадження 22-ц/814/4347/23Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Кузнєцової О.Ю., Одринської Т.В., при секретарі: Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 липня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТДВ Страхова компанія «Альфа-Грант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , ТДВ Страхова компанія «Альфа-Грант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що 23.11.2016 року близько 19 год. 20-30 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул.. Полтавський шлях в м. Харкові в сторону окружної дороги на перехресті з вул.. Переможців, допустила зіткнення з автомобілем Toyota Corola, д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням, що зупинився на вказаному перехресті на червоне світло світлофора. Після цього його автомобіль за інерцією зіткнувся з попереду стоячим автомобілем Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 . Відповідач на місці ДТП визнала свою провину та склали євро протокол. Його автомобіль отримав механічні пошкодження на суму 25 240 грн., що підтверджується дефекто - калькуляційним актом №2 від 10.07.2017 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ Страхова компанія «Альфа-Грант», тому він звернувся до неї з повідомленням про ДТП, але станом на 22.11.2019 року виплата не проведена. Просив суд стягнути з відповідача 25 240 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 липня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТДВ Страхова компанія «Альфа-Грант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду завданої внаслідок ДТП у розмірі 25240 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн., а всього 30 240 грн..

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Грант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп..

З цим рішенням не погодилася ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просила рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 липня 2023 року скасувати та ухвалите нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

В обгрунтування своєї позиції апелянт посилається на те, що позивач ОСОБА_2 не мав права складати європротокол, адже не мав полісу цивільно-правової відповідальності, і таким чином порушив вимогу п.33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відтак, подаючи позов до відповідачів порушує принцип добросовісності.

Крім того, посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги невідповідність встановленим вимогам протоколу огляду транспортного засобу, який також був долучений у якості доказу позивачем, і в якому не зазначено номеру, особи, підписаний тільки ОСОБА_2 .

Доказів на підтвердження що ті пошкодження, що визначені у дефектно-калькуляційному акті від 10.07.2017 року є наслідком зазначеного ДТП, також не було надано. Разом із тим скаржник посилався на те, що жодних доказів, які б свідчили про оплату гонорару захиснику Карпенком С.С. не було надано суду.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 23 листопада 2016 року близько 19 год. 20-30 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул.. Полтавський шлях в м. Харкові в сторону окружної дороги на перехресті з вул.. Переможців, допустила зіткнення з автомобілем Toyota Corola, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що зупинився на вказаному перехресті на червоне світло світлофора.

Факт вчинення ОСОБА_1 ДТП не оспорюється сторонами по справі та підтверджується матеріалами справи.

Встановлено, що учасники ДТП скористались правом, визначеним пунктом 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), у якому зазначена схема ДТП, прізвище водіїв, назви транспортних засобів та їх пошкодження.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ Страхова компанія «Альфа-Грант» поліс АК №0069200 від 03.11.2016 року, страхова сума визначена в розмірі 200 000 грн, сума франшизи склала 0 грн.

На час ДТП транспортний засіб Toyota Corola, д.н.з. НОМЕР_2 не був застрахований та позивач не мав полісу цивільно-правової відповідальністі.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що позивач звертався до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Грант» щодо страхового відшкодування, однак йому було відмовлено відповідно до ст..32 п.32.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»/транспортний засіб не забезпечений.

Згідно із звітом №93-D/27/3 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу засібу Toyota Corola, д.н.з. НОМЕР_2 складає 23 112 грн. 26 коп. Згідно із дефектно-калькуляційним актом №2 від 10.07.2017 року, вартість відновлювальногь ремонту складає 25 240 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТДВ «Страхова компанія «Альфа Грант», суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.32.1 ст. 32 Закону, страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Враховуючи наведене, суд вказав, що страховою компанією правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування, відтак позовні вимоги ОСОБА_2 до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Грант» про відшкодування шкоди задоволенню не підлягають.

Судом першої інстанції також вказано, що на момент ДТП транспортний засіб Toyota Corola не був забезпеченим, тому повідомлення про ДТП було складено з порушенням ст.. 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи наведене, відповідач ОСОБА_1 , як власник джерела підвищеної небезпеки, яким заподіяна шкода позивачу, несе відповідальність по відшкодуванню такої шкоди. При цьому, підстави звільнення відповідача щодо відшкодування шкоди, які передбачені ч.5 ст.1187 ЦК України у судовому засіданні не були встановлені.

Із таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, зважаючи на наступне.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до пункту 17.5 статті 17 Закону при укладенні договору обов`язкового страхування автоцивільної відповідальності страховик зобов`язаний безоплатно видати страхувальнику бланк повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка (європротокол).

Пунктом 33.2 статті 33 цього Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Системне тлумачення положень пункту 33.2 статті 33 Законута пункту 1.7 статті 1 Закону, дає підстави для висновку, що скласти спільне повідомлення про ДТП, за наявності умов, визначених пунктом 33.2 Закону, можуть лише водії транспортних засобів, які є забезпеченими в розумінні пункту 1.7 статі 1 Закону, тобто кожен із яких має поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Підстав для іншого тлумачення указані норми не дають.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що оформлення ДТП, як страхової події, при її настанні за участю осіб, відповідальність яких не застрахована (за відсутності у них договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (полісу)), має проводитись з інформуванням відповідних підрозділів Національної поліції, оскільки Законом не передбачена можливість складання європротоколу (спільне повідомлення про ДТП без інформування поліції) за відсутності у її учасників полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Беручи до уваги вищевикладене та обставини даної справи, колегія суддів доходить висновку про те, що учасниками ДТП не було дотримано встановленого законом порядку оформлення ДТП, адже на момент ДТП транспортний засіб Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 не був забезпеченим, відтак сторони не мали права самостійно оформлювати дану ДТП, заповнюючи європротокол.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №204/3413/16-ц.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку в тій частині, що страхова компанія «Альфа-Грант» правомірно відмовила у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_2 , а тому його позовні вимоги до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Грант» задоволенню не підлягають.

Колегія суддів також погоджується із висновком місцевого суду щодо наявності підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, зважаючи на наступне.

Місцевий суд, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , вказав, що з урахуванням ч.2 ст.1187 ЦК України, відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки, яким заподіяна шкода позивачу, несе відповідальність по відшкодуванню такої шкоди. При цьому, підстави звільнення відповідача щодо відшкодування шкоди, які передбачені ч.5 ст.1187 ЦК України у судовому засіданні не встановлені. Враховуючи це, місцевий суд дійшов висновку про стягнення із ОСОБА_1 25 240 грн. шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Пункт 1 ч.2 ст.22 ЦК України відносить до збитків зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається із матеріалів справи, що ДТП за участі автомобілів Volkswagen Polo і Toyota Corola сталася внаслідок порушення водієм автомобіля Volkswagen Polo ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, відтак у ОСОБА_2 , як власника пошкодженого внаслідок дій ОСОБА_1 автомобіля, виникло право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , водій т/з Toyota Corola не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (полісу), тобто не застрахував свою цивільну відповідальність.

Враховуючи це, учасники даної ДТП мали оформлювати її з інформуванням відповідних підрозділів Національної поліції, оскільки Законом не передбачена можливість складання європротоколу (спільне повідомлення про ДТП без інформування поліції) за відсутності у її учасників полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, до загальних засад цивільного законодавства відносяться, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Із наведених вище обставин справи та норм права вбачається, що тільки у випадку наявності перелічених вище підстав, учасники ДТП звільняються від обов`язку інформувати підрозділи Національної поліції про її настання. Відтак, на учасників ДТП покладається обов`язок з`ясувати всі обставини, що можуть мати значення для оформлення ДТП та подальшого відшкодування шкоди. Із матеріалів справи вбачається, ані ОСОБА_2 , ані ОСОБА_1 не переконалися у тому, чи можуть вони самостійно складати європротокол без виклику підрозділу Національної поліції, відтак слід констатувати, що недотримання вимоги п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відбулося як з боку ОСОБА_2 , так і з боку ОСОБА_1 . Сторони не були позбавлені права викликати підрозділ Національної поліції і оформити ДТП у загальному порядку. Відтак, доводи апеляційної скарги в частині порушення принципу добросовісності тільки з боку ОСОБА_2 , спростовуються обставинами справи.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відтак, хоча страхова компанія правомірно (з підстав, зазначених вище) відмовила у відшкодуванні заподіяної водієм ОСОБА_1 шкоди ОСОБА_2 , на ОСОБА_1 в силу ч.2 ст.1187 ЦК України, покладається обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну нею. І в цьому випадку не відбудеться нівелювання інституту страхування цивільно-правової відповідальності, адже в конкретно даному випадку слід констатувати частка вини ОСОБА_1 у тому, що страхова компанія на законних підставах відмовила ОСОБА_2 у відшкодуванні шкоди, заподіяної йому ОСОБА_1 , і у випадку, якщо шкода не буде відшкодована особою-власником джерела підвищеної небезпеки, відбудеться нівелювання інституту відшкодування шкоди як такого.

Доводи апелянта щодо того, що судом першої інстанції не було взято до уваги невідповідність встановленим вимогам протоколу огляду транспортного засобу, який також був долучений у якості доказу позивачем, і в якому не зазначено номеру, особи, підписаний тільки ОСОБА_2 , а також не надано підтверджень пошкоджень, визначених у дефектно-калькуляційному акті від 10.07.2017 року (що такі відбулися внаслідок ДТП за участі ОСОБА_1 ), колегія суддів не бере до уваги, адже зазначені у протоколі відомості підтверджуються також наявними в матеріалах справи інщими доказами, які не спростовані відповідачем, зокрема, фототаблицею огляду 30.11.2016 року експертом ТДВ СК «Альфа-Гарант» пошкоджень автомобіля Toyota Corolla з номерним знаком НОМЕР_2 (Т.1 а.с.62-82), із яких вбачається характер зіткнення (відбулося із задньою частиною автомобіля Toyota Corolla).

Крім того, із повідомлення про ДТП від 23.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 вказала, що вона винна у ДТП за участі автомобіля ОСОБА_2 , у бланку відмічено, що зіткнення відбулося із задньою часткою іншого транспортного засобу під час руху в одному і тому ж напрямку руху та по одній і тій же смузі (Т.1 а.с.122).

Таким чином, колегія суддів вважає, що відстуні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду. Суд першої інстанції не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, поданих до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 17 листопада 2023 року.

Головуючий суддя : ______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ Т.В. Одринська __________________ О.Ю. Кузнєцова