СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2-о/759/1682/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду міста Києва Ул`яновська О.В. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2023 р. заявник звернулася до суду із зазначеною заявою.

Вивчивши матеріали даної заяви, суддя приходить до наступного висновку.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно заявлених вимог, заявник просить встановити факт смерті свого батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьк, оскільки ОСОБА_2 помер на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України не здійснюють своїх повноважень, заявник не має можливості зареєструвати факт смерті свого батька в органах ДРАЦС згідно чинного законодавства України.

За приписами ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зі змінами, які набули чинності з 07.05.2022 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Таким чином, вказаною нормою Закону передбачено виключення, у тому числі для документів, які видані органами та/або особами створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом, зокрема, для документів які підтверджують факт смерті і повинні додаватися до заяви про державну реєстрацію смерті.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції; 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських рад.

Статтею 6 цього ж Закону передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зверталася до Солом`янського відділу ДРАЦС у місті Києві, однак отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки для проведення державної реєстрації пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі N 287/167/18-ц (провадження N 14-505цс19) зазначено, що "для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови)".

У цьому контексті суд зауважує, що п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачає можливість встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. При вирішенні питання можливості (неможливості) здійснення державної реєстрації смерті визначальним є питання належності документів для здійснення такої реєстрації.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Згідно п. 14 гл. 1, розд. II Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджених Наказом Міністерства юстиції України (від 18.10.2000 N 52/5 із змінами та доповненнями), у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.

Отже, підставою для проведення державної реєстрації смерті, відповідно до вищезазначеного закону є звернення заявника до органу державної реєстрації актів цивільного стану із дотримання вищевказаних норм та надання оригіналів відповідних документів. При цьому, відмова компетентного органу провести державну реєстрацію смерті особи може бути оскаржена в адміністративному порядку.

Такий висновок не суперечить обставинам, викладеним у листі Верховного Суду щодо особливостей розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України від 22 квітня 2021 року N 985/0/208-21, а також положенням Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, звернення до суду з указаною заявою є передчасним, оскільки законом визначено позасудовий порядок встановлення такого факту.

Враховуючи наведене, а також те, що порядок державної реєстрації смерті віднесено до повноважень органів державної реєстрації актів цивільного стану, дана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі, визначені п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 186, 258, 260, 263-265, 315, 317, 319, 353, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул`яновська