Справа № 930/2518/23
№2/930/709/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2023 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Алєксєєнка В.М.

при секретарі Путій З.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю,

В С Т А Н О В И В :

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона являється власником 27/100 частин житлового будинку, розміщеного по АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування частини будинку, засвідченого 10 червня 1986 року державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори.

У вказаній частині житлового будинку вона проживає фактично з 1986 року

Співвласниками інших 73/100 частин зазначеного вище житлового будинку являються разом

відповідачі - ОСОБА_2 (6/25), ОСОБА_3 (23/100) та ОСОБА_4 (13/50).

Вказаний вище порядок володіння позивачкою з відповідачами спільною частковою власністю створює на сьогоднішній день як для неї, так і, напевне, для них, додаткові незручності щодо: реєстрації третіх осіб у своєму житлі (необхідно отримувати дозвіл всіх співвласників будинку на реєстрацію/зняття з реєстрації), укладення відповідних договорів про комунальні послуги, оформлення субсидій, тощо.

Позивачка не може зараз зазначити про те, що між нею та відповідачами існують якісь непорозуміння чи негаразди з приводу даного нерухомого майна.

08 серпня 2023 року позивачка одержала Висновок щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна, який проведений суб`єктом.

Відповідно до даного Висновку, позивачці може бути виділено із загального будинку слідуючі приміщення - прибудова літ. «а2», що складається: «3-3» - коридор площею 8,3 м2, «3-4» - санвузол площею 7,9 м2, житловий будинок «А», що складається: «3-1» - кухня площею 12,6 м2, «3-2» - кімната площею 17,6 м2, господарські будівлі: «Б» - сарай, загальною площею 46,4 м2, в тому числі житловою 17,6 м2

За технічними показниками вікзані 27/100 частин об`єкта нерухомого майна є відокремлена, має окремий вхід і може бути виділені в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна.

Згідно Звіту про оцінку майна від 08 серпня 2023 року, проведеного ТОВ «Подільський експертний центр», вартість частки житлового будинку, що належить ОСОБА_1 становить 107 200 гривень.

Таким чином, позивачка, як співвласник у спільній частковій власності, вважає, що має право на виділ в натурі належної її частки у цілому житловому будинку, розміщеному по АДРЕСА_1 .

У зв"язку із даними обставинами ОСОБА_1 звернулася з даним позовом в суд.

Сторони в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, у яких позивач позов підтримала, відповідачі позов визнали, просили їх задовольнити, розглянути справу без їх участі.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка являється власником 27/100 частин житлового будинку, розміщеного по АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування частини будинку, засвідченого 10 червня 1986 року державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори.

У вказаній частині житлового будинку вона проживає фактично з 1986 року

Співвласниками інших 73/100 частин зазначеного вище житлового будинку являються разом

відповідачі - ОСОБА_2 (6/25), ОСОБА_3 (23/100) та ОСОБА_4 (13/50).

Вказаний вище порядок володіння позивачкою з відповідачами спільною частковою власністю створює на сьогоднішній день як для неї, так і, напевне, для них, додаткові незручності щодо: реєстрації третіх осіб у своєму житлі (необхідно отримувати дозвіл всіх співвласників будинку на реєстрацію/зняття з реєстрації), укладення відповідних договорів про комунальні послуги, оформлення субсидій, тощо.

Позивачка не може зараз зазначити про те, що між нею та відповідачами існують якісь непорозуміння чи негаразди з приводу даного нерухомого майна.

08 серпня 2023 року позивачка одержала Висновок щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна, який проведений суб`єктом.

Відповідно до даного Висновку, позивачці може бути виділено із загального будинку слідуючі приміщення - прибудова літ. «а2», що складається: «3-3» - коридор площею 8,3 м2, «3-4» - санвузол площею 7,9 м2, житловий будинок «А», що складається: «3-1» - кухня площею 12,6 м2, «3-2» - кімната площею 17,6 м2, господарські будівлі: «Б» - сарай, загальною площею 46,4 м2, в тому числі житловою 17,6 м2

За технічними показниками вікзані 27/100 частин об`єкта нерухомого майна є відокремлена, має окремий вхід і може бути виділені в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам па праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Згідно з ч. 1ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За змістом ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника , який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Як роз`яснено в П.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян /зі змінами/, у спорах про поділ в натурі учасникам спільної часткової власності, може бути виділено відокремлену частину майна, що є спільною частковою власністю, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Відповідно до П.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину.

Визначальним для виділу частки або поділу майна, що є спільною частковою власністю в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування даним майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Керуючись ст. ст.317, 355, 356, 358, 364 ЦК України, ст.ст.76-81, 89, 95,200, 206, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер картки платника податків НОМЕР_1 , у приватну власність, прибудову літ. «а2», що складається: «3-3» - коридор площею 8,3 кв.м, «3-4» - санвузол площею 7,9 кв.м, житловий будинок «А», що складається: «3-1» - кухня площею 12,6 кв.м, «3-2» - кімната площею 17,6 кв.м, господарські будівлі: «Б» - сарай, загальною площею 46,4 кв.м, в тому числі житловою 17,6 кв.м, розміщених по АДРЕСА_1 , та припинити (погасити) право спільної часткової власності на даний житловий будинок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко