Справа № 464/7221/23
пр.№ 2-о/464/200/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2023 м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Борачка М.В.,

секретар судового засідання Дзьобан Н.С.,

за участю учасників справи:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Покітка Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 ; просить заборонити останньому строком на 6 місяців перебувати в місці спільного проживання з постраждалою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань менше 50 м до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також місця роботи, інших місць частого її відвідування; особисто і через третіх осіб розшукувати, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб.

Заяву обґрунтовує тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 15.10.2011 зареєстровано шлюб. У шлюбі у них народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 06.03.2023 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. ОСОБА_3 вчиняє відносно ОСОБА_1 домашнє насильство. Так, постановою Сихівського районного суду м.Львова від 15.06.2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні домашнього насильства відносно колишньої дружини. Крім того, 12.10.2023 органами Національної поліції стосовно ОСОБА_3 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника за скоєння ним домашнього насильства. Враховуючи наведене, вважає, що існує реальна загроза продовження домашнього насильства зі сторони колишнього чоловіка заявниці, відтак остання як жертва такого насильства потребує захисту.

Ухвалою судді від 23.10.2023 заяву прийнято до провадження і призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник заяву підтримали, пославшись на викладені у заяві обставини. Зазначили, що ОСОБА_3 поводить себе агресивно, 17.05.2023 вчинив економічне домашнє насильство, а саме не впускав ОСОБА_1 у квартиру, яка є їх спільною власністю. Окрім того, ОСОБА_3 16.06.2023 та 12.10.2023 вчиняв відносно заявниці фізичне та психологічне насильство, зокрема принижував її, штовхав та погрожував. Просили заяву задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явився.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти заяви заперечив, зазначив, що жодної загрози для заявниці зі сторони ОСОБА_3 немає. Конфлікти між ними виникають з приводу виховання дітей. Підтвердив, що факти зазначені у заяві про видачу обмежувального припису мали місце, а за здійснені правопорушення ОСОБА_3 поніс покарання. Просив відмовити в задоволенні заяви.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до п.п.3, 7, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно ч.2 та ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Особа, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Так, заявник стверджує, що її колишній чоловік ОСОБА_3 систематично вчиняє на протязі тривалого часу відносно неї дії, пов`язані з штовханиною, приниженні, погрозах розправою, а також обмежував доступ до житла.

На підтвердження зазначеного факту заявником до поданої заяви надано наступні докази:

постанову Сихівського районного суду м.Львова від 15.06.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_3 вчиняв домашнє насильство економічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. На ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу;

термінові заборонні приписи стосовно кривдника ОСОБА_3 серії АА №306187 від 12.05.2023, серії АА №302593 від 16.06.2023, серії АА №337769 від 12.10.2023, з яких вбачається, що останній вчиняв фізичне, психологічне та економічне насильство відносно заявника. Зокрема 17.05.2023 близько 19 год. ОСОБА_3 не впускав ОСОБА_1 додому; 16.06.2023 о 19:50 год. ОСОБА_3 нецензурно висловлювався та простягав руки до неї.

Оцінюючи вищенаведені докази, суд констатує, що заявник ОСОБА_1 протягом тривалого часу зазнавала зі сторони заінтересованої особи систематичного домашнього насильства у формі економічного, психологічного та фізичного насильства, остання потребує захисту у порядку, передбаченому Законом, оскільки ігнорування заінтересованою особою застосованих працівниками поліції до нього заходів впливу, повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо заявника, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення у майбутньому кривдником ОСОБА_3 до заявниці ОСОБА_1 економічного, психологічного чи фізичного насильства.

Враховуючи викладене, з метою запобігання і протидії насильству, що має місце з боку заінтересованої особи по відношенню до заявника, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог заявника.

На думку суду видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертви домашнього насильства у даній конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника.

Приймаючи рішення в частині заборони ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою, а саме квартирі за адресою АДРЕСА_1 , суд враховує наступне.

Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 у справі №754/11171/19 вказав, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Крім того, як свідчить практика Верховного Суду, при вирішенні питання щодо застосування такого заходу як позбавлення права на користування житлом, суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Оцінюючи пропорційність втручання у право користування нерухомим майном ОСОБА_3 , суд бере до уваги той факт, що насильство зі сторони ОСОБА_3 мало систематичний характер, яке тривало протягом тривалого періоду, а тому такий захід є пропорційним легітимній меті втручання у право користування нерухомим майном.

Враховуючи вищенаведені вимоги Закону та встановленні обставини справи, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої ОСОБА_1 суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав строком на два місяці, а саме: перебувати в місці проживання постраждалої ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань менше 50 м до місця проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб.

При цьому, суд вважає, що саме такий строк дії обмежувального припису як два місяці є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я заявника.

Крім того, у заяві заявник також просить заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 50 м до її роботи, інших місць частого її відвідування.

Разом з тим, заявником не подано доказів того, що вона працевлаштована, та не конкретизовано, у яких саме інших місцях вона часто перебуває та які місця відвідує. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви у цій частині.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.294, 3501, 3502, 3505, 3506, 3508 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,

у х в а л и в :

заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , поклавши на нього на строк 2(два) місяці такі обов`язки:

заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебувати в місці проживання постраждалої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , наближатися на відстань менше 50 м до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб.

Відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи про видачу обмежувального припису віднести на рахунок держави.

Повідомити про прийняте рішення відділ поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції у Львівській області для взяття ОСОБА_3 , стосовно якого видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення суду складено 23 листопада 2023 року.

Головуючий М.В. Борачок