Справа № 211/6554/20
Провадження № 2/211/111/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді: Сарат Н.О.,

при секретарі: Зоріній С.М.,

у відсутність сторін,

розглянувши в місті Кривий Ріг за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконною державної реєстрації права власності та припинення права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в послідуючому уточнила, до до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконною державної реєстрації права власності та припинення права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно ДО договору купівлі-продажу від 25.09.2008 р. їй належить на праві власності квартира за адресою АДРЕСА_1 . Дану квартиру вона придбала у кредит, який оформила у (на той час) ВАТ «Сведбанку» - договір про надання кредиту від 25.09.2008 р. №0308/0908/71-246. Разом із договором кредиту між нею та банком було укладено договір іпотеки відносно вказаної квартири як засіб забезпечення виконання основного договору кредиту.

Тривалий час вона добросовісно виконувала свої зобов`язання, однак із настанням т. з. «світової фінансової кризи» їй це стало робити вкрай важко і у неї утворилась заборгованість.

Крім того, у 2011 році вона народила доньку - ОСОБА_2 , і це також певним чином вплинуло на і так вкрай тяжке становище їхньої родини.

У 2019 році до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу звернулось ТОВ «Кредитні ініціативи» із позовом про виселення її та доньки із квартири.

У своєму позові позивач вказав, що 14.02.2019 р. за його заявою «Відповідачем 2» за даним позовом було здійснено дії щодо переоформлення права власності на її квартиру за даним Товариством. На доказ цьому до позову було додано витяг із «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», в якому і була зазначена вказана інформація.

При цьому у розмові із співробітниками банку їй повідомили, що у неї є два тижні для добровільного виселення з даного приміщення т. я. дане приміщення буде реалізовано банком третій особі і, начебто у банку вже є такий потенційний покупець на квартиру.

Все це «обтяжується» ще й тим, що при отриманні кредиту їй було заборонено когось реєструвати у даній квартирі на період дії договору кредиту, тобто до повного його погашення. Тобто на даний час, де-юре, у даній квартирі ніхто з її сім`ї і не зареєстрований.

Вказані дії банку та Софіївського БТІ вважає незаконними з наступних підстав; По-перше,при оформленні договорів кредиту та іпотеки банком у неї були забрані всі оригінали документів на квартиру та щодо самого кредиту. У неї, наразі, залишились «на руках» лише копії вказаних документів. Дані дії вважаю неправомірними та такими, що порушують мої права.

По-друге,зазначена квартира є єдиним місцем проживання позивача та членів її сім`ї, зазначене нерухоме житлове майно, як таке, що відповідає вимогам підпункту першого пункту першого Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуто (відчужено без згоди власника) протягом дії зазначеного Закону.

З цього приводу зазначає, що кредит вона брала саме для придбання вказаної квартири, про що зазначено у договорі від 25.09.2008 р. А сам кредит (кошти) брала у доларах США, т. я. співробітники банку вказали, що за такими кредитами менша відсоткова ставка та ін., підкреслюючи, що саме у доларах США кредит є «більш дешевим».

В результаті прийняття реєстратором Софіївського БТІ рішення про проведення державної реєстрації права власності на її квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи», фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» з огляду на те, що спірна квартира підпадає під дію такого Закону, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника та не перевищує 140 кв. м.

По-третє,дія реєстраторів Софіївського БТІ є незаконною т. я. договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений між сторонами, як спосіб, визначений договором іпотеки, відсутній.

Оскільки іпотечний договір між сторонами було укладено 25.09.2008 року, застосуванню до спірних правовідносин підлягає Закон України "Про іпотеку" в редакції від 12 травня 2006 року.

Під час відчуження спірної квартири договору про її добровільну передачу у власність банку укладено не було, а вона, як іпотекодавець, не надавала своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю.

Отже, факт ненадання такого договору до БТІ, залишення реєстратором БТІ без перевірки наявності чи відсутності виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, дії реєстратора щодо реєстрації за «Відповідачем 1» права власності на спірну квартиру, власником якої є ОСОБА_1 , яка навіть не була сповіщена Товариством про його наміри, не можна вважати законними.

Вчиняючи дії з реєстрації за банком права власності на спірну квартиру, співробітники БТІ проігнорували той факт, що на час реєстраційної дії в Єдиному реєстрі заборон уже був наявний реєстраційний запис про заборону відчуження цього майна, що є порушенням статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Просила суд визнати незаконними та скасувати рішення індексний номер 45530878 від 14.02.2019 р. ОКП «Софїївське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», скасувати відповідні реєстраційні записи про право власності на вказану квартиру та поновити відомості у Державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про зазначений об`єкт нерухомого майна, що передували скасовуваним записам, та припинити право власності на вказану квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи».

Ухвалою суду від 13.11.2020 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано докази.

Ухвалою суду від 18.10.2022 рокувитребувано з Комунального підприємства «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» копії всіх документів, на підставі яких здійснено дії по реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_1 , та надати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45530878 від 14.02.2019 та витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» належним чином завірені копії всіх документів, наданих державному реєстратору для вчинення дій по реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_1 , та надати копію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45530878 від 14.02.2019.

Ухвалою суду від 29.11.2022 року, витребуваноу державного реєстратора виконавчого комітету Криворізької міської ради (місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, буд,1) копії всіх документів, на підставі яких здійснено дії по реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_1 , та надати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45530878 від 14.02.2019.

28.02.2023 року, у зв`язку із звільненням ОСОБА_3 з посади судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, проведено повторний автоматичний розподіл даної справи та передано судді Сарат Н.О.

Ухвалою суду від 02.03.2023 року суддя Сарат Н.О. прийняла справу до свого провадження та призначила до судового розгляду.

У судове засідання сторони не з`явилися. Про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

В матеріалах справи є заява представника ТОВ «Кредитні ініціативи» Лойфер А.О. про розгляд справи у її відсутність.

Представник позивача адвокат Сілкіна М.В. до суду надала письмові пояснення, просила врахувати її письмові пояснення, та позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Згідно із приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, встановив такі обставини справи і відповідні ним правовідносини.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 25.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0308/0908/71-246, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати відповідачу кредит у сумі 30 000,00 доларів США, а відповідач зобов`язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором (а.с. 96-99 - копія кредитного договору).

Правонаступником ВАТ «Сведбанк» є ПАТ «Сведбанк», яке в свою чергу на підставі договору факторингу відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ Факторинговій компанії «Вектор плюс». 28.11.2012 року відповідно до умов договору факторингу ТОВ ФК «Вектор плюс» відступило право вимоги заборгованості за кредитним договором № 0308/0908/71-246 від 25.09.2008 р. - ТОВ «Кредитні ініціативи».

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором № 0308/0908/71-246 від 25.09.2008 р. ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 уклали Іпотечний договір № 0308/0908/71-246-Z-1, відповідно до якого відповідач передав Банку в іпотеку однокімнатну квартиру, розташовану на десятому поверсі шістнадцятиповерхового будинку, загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності. Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 36 502,80 доларів США, що за курсом Національного банку України на день укладання договору становить у еквіваленті 177 407,26 грн. (а.с. а.с. 93-95).

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.04.2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволені. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» заборгованість станом на 24.10.2011 року в сумі 317 675,49 грн. (триста сімнадцять тисяч шістсот сімдесят п`ять грн. 49 коп.), яка складається з основного боргу в розмірі 234 740,80 грн. (двісті тридцять чотири тисячі сімсот сорок грн. 80 коп.), заборгованості за відсотками в розмірі 70 186,08 грн. (сімдесят тисяч сто вісімдесят шість грн. 08 коп.), заборгованості по сплаті пені за несвоєчасні повернення кредиту та сплату процентів в розмірі 12 748,60 грн. (дванадцять тисяч сімсот сорок вісім грн. 60 коп.). Рішення набрало законної сили 28.08.2012 року.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.09.2013 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0308/0908/71- 246 від 25.09.2008 року, яка станом на 01.02.2013 складає 426506( чотириста двадцять шість тисяч п`ятсот шість ) грв. 09 грн., а саме: за кредитом - 235249,98 грн.; по відсотках - 107929,56 грн.; пеня - 83326,55 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартиру, що розташована на десятому поверсі шістнадцятиповерхового будинку, загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі права власності, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (, п/р НОМЕР_1 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346, юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, буд. Незалежності, 14) шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна. Рішення набрало законної сили 13.09.2013 року.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.06.2016, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ніде не зареєстрованої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Кредитні Ініціативи», , р/р НОМЕР_1 , заборгованість за кредитним договором №0308/0908/71-246 від 25.09.2008 року в загальному розмірі 451 868 (чотириста п`ятдесят одну тисячу вісімсот шістдесят вісім) грн. 47 коп., яка складається з : заборгованості по відсотках за період з 24.10.2011 року по 24.07.2015 року - 306 586 (триста шість тисяч п`ятсот вісімдесят шість) грн. 43 коп.; пені за період з 15.06.2013 року по 15.06.2014 року в розмірі 145 282 грн. (сто сорок п`ять тисяч двісті вісімдесят дві) грн. 04 коп. Рішення набрало законної сили 23.08.2016 року.

Згідно із ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

05 лютого 2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направило боржнику ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження в іпотечному договорі та статті 37 Закону України «Про іпотеку», у зв`язку із непогашенням позичальником заборгованості за кредитним договором у розмірі 149700,10 доларів США ( а.с. 88).

11 лютого 2019 року державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О.В. прийнято рішення та внесено запис № 30296696 про право власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 лютого 2019 року, індексний № 45530878. Підставою виникнення права власності зазначено: іпотечний договір № 0308/0908/71-246-Я-1, серія та номер 8386, виданий 25.09.2009 року Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І. ( а.с. 101-102).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) передбачала, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

З внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі - Закон № 800-VI) статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначеною нормою передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У постанові від 29 травня 2019 року у справі 310/11024/15-ц (провадження

№ 14-112цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателяу спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 712/15975/17.

Судами встановлено, що позивач належним чином не виконала зобов`язання за кредитним договором від 25 вересня 2008 року № 0308/0908/71-246, у зв`язку з чим рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.06.2016 року з ОСОБА_1 та поручителя стягнуто солідарно заборгованість у розмірі 451868,47 грн.

Пунктом 12.3 договору іпотеки від 25 вересня 2008 року № 0308/0908/71-246-z-1 передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в позасудовому порядку, а саме шляхом:

- 12.3.1. задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;

- 12.3.2. продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, що буде встановлена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджується сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності.

05 лютого 2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направило боржнику/іпотекодавцю ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та статті 37 Закону України «Про іпотеки» у зв`язку з непогашенням заборгованості за кредитним договором у розмірі 149700,10 доларів США.

На час реєстрації за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки спірну квартиру, чинним був Закон України від 07 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого визначено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці,

- у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому, до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18а (провадження № 11-474апп19) та від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20) зробила висновок, що звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, визначений сторонами в іпотечному застереженні, є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

Зважаючи на наведене, суд доходить висновку, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» розповсюджується на спірні правовідносини щодо заборони переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, оскільки загальна площа квартири, яка є предметом іпотеки, становить 42,2 кв.м.

Отже, за наслідками прийнятого державним реєстратором рішення про проведення державної реєстрації права власності на квартиру позивачки за ТОВ «Кредитні ініциативи» за відповідним застереженням в іпотечному договорі, фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - визнається офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 цього Закону державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

За правилами ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Як встановлено судом, заявник ТОВ «Кредитні ініціативи», реєструючи за собою право власності на спірну квартиру, діяв всупереч вимогам закону. Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» призвели до незаконного позбавлення права власності позивачки, порушили її право на володіння своїм майном.

З урахуванням того, що предмет іпотеки був переданий банку в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, зважаючи що площа вищевказаної квартири становить 42,2 кв.м., вказане майно використовується позивачкою як місце постійного проживання, то суд приходить до висновку, що до правовідносин сторін, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки повинен був застосований Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому відповідач державний реєстратор Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос О.В. не мала права вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст..319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що ухвалою суду від 13.11.2020 року позивачу відстрочено сплату судового збору, до ухвалення судового рішення, а позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає необхідним стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати рішення індексний номер 45530878 від 14.02.2019 р. ОКП «Софїївське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», скасувати відповідні реєстраційні записи про право власності на вказану квартиру та поновити відомості у Державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про зазначений об`єкт нерухомого майна, що передували скасовуваним записам, та припинити право власності на вказану квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь держави судовий збір у розмірі 840 ( вісімсот сорок ) гривень 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н. О. Сарат