Справа № 428/7964/15
№ 4-с/183/38/23

У Х В А Л А
23 листопада 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Дубовенко І.Г.,
з участю секретаря судового засідання Котенко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», ОСОБА_2 , на рішення державного виконавця,
за участю скаржника ОСОБА_1 , суд
08 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на рішення Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), у якій просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 30 жовтня 2023 року ВП 73181360, винесену заступником начальника відділу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) по виконанню виконавчого листа № 428/7964/15, виданого 08.08.2023 року Дніпровським апеляційним судом та закрити виконавче провадження ВП 73181360 від 30.10.2023 року.
В обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказує на те, що з 2014 року територія міста Луганська є тимчасово окупованою територією та протягом дев`яти років не є місцем його проживання. Так, з 14 лютого 2018 року місцем його реєстрації на підставі довідки ВПО було: АДРЕСА_1 , а з 22.06.2022 року, згідно довідки ВПО: АДРЕСА_2 . У зв`язку з тим, що м.Ужгород, де мешкає скаржник не входить до виконавчого округу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) постанова, винесена державним виконавцем вказаного ВДВС від 30.10.2023 року за № ВП 73181360 на підставі виконавчого листа № 428/7964/15, виданого 08.08.2023 року Дніпровським апеляційним судом є незаконною, а також що прийнята всупереч вимогам ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження».
Луганським ВДВС у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) поданий відзив, в якому посилаючись на правомірність дій виконавчої служби, просять відмовити у задоволенні скарги.
Ухвалою від 10 листопада 2023 року скаргу залишено без руху та наданий час для виправлення недоліків.
15 листопада 2023 року на виконання ухвали суду скаржником подані відповідні відомості щодо направлення копії скарги учасникам провадження.
В судовому засіданні скаржник в повному обсязі підтримав подану ним скаргу та, посилаючись на ті ж обставини, просив її задовольнити в повному обсязі.
Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом. Представником ВДВС подано заяву про розгляд справи за відсутності представника виконавчої служби. Неявка осіб, що беруть участь у справі не перешкоджає розгляду скарги на дії виконавця.
Суд, заслухавши скаржника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що на виконанні Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), перебуває виконавче провадження ВП 73181360 від 30.10.2023 року, у якому ОСОБА_1 є боржником.
Скаржник з даною постановою не погоджується, оскільки боржник за виконавчим документом ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_2 з 22.06.2022 року, а тому виконавчий документ не відноситься до територіальної підсудності Луганського ВДВС.
А згідно відповіді № 334147 від 23.11.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 22.10.2003 року.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Частиною 1 ст. 448ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
За змістом статей 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIIIвиконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом № 1404-VIII, так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня2012 року(далі - Інструкція).
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Судом встановлено, що провадження відкрите постановою заступника начальника Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Майбородою І.А. за адресою боржника, зазначеною у виконавчому листі: Луганська область, м.Луганськ, кв.Мирний, 13/31, що знаходиться у Луганському районі м.Луганськ.
Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що відсутні підстави для задоволення скарги.
Провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною судового провадження по конкретній справі, а діючим законодавством не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, тому за подання скарги судовий збір не сплачується.
Як передбачено статтею 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги
На підставі викладеного, керуючись статтями 447-452 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Відмовити повністю у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця.
Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покласти на заявника.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається у Дніпровській апеляційний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 23 листопада 2023 року.

Суддя І.Г.Дубовенко