ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9199/23 Справа № 199/4484/23 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В.В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 грудня 2021 року Лівобережним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) під актовим записом №1041.Вирішено питання стосовно судових витрат (а.с.35-36).

12 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що судом першої інстанції в рішенні від 04 вересня 2023 року не розглянуто її вимогу щодо залишення їй після розірвання шлюбу її дівочого прізвища - ОСОБА_3 (а.с.40).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 в прийнятті додаткового рішення (а.с.46-47).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким залишити їй після розірвання шлюбу її дівоче прізвище ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що в резолютивній частині рішення суду про розірвання шлюбу слід наводити відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС, до таких відомостей входить прізвище позивачки, яке вона виявила бажання залишити після розірвання шлюбу. Вказувала, що у разі розірвання шлюбу в судовому порядку, якщо в резолютивній частині не міститься інформація стосовно зміни прізвища, орган РАЦС не може змінити прізвище на вимогу одного з подружжя в момент реєстрації розірвання шлюбу. Зазначала, що в такому випадку суд має розглянути питання про зміну прізвища після розірвання шлюбу сторони, яка змінила прізвище під час реєстрації шлюбу, за її заявою в додатковому рішенні суду. Звертала увагу, що відповідна заява про зміну прізвища після розірвання шлюбу була подана нею 05 липня 2023 року, разом з заявою про розгляд справи без її участі (а.с.22), втім в рішенні суду першої інстанції дане питання розглянуто не було, тому вона звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. Вказувала, що нею при звернення із позовм були долучені відповідні докази того, що до укладання шлюбу її прізвище було " ОСОБА_3 " (а.с.52-54).

Відповідач своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористався.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що спір у даній справі виник з приводу розірвання шлюбу апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику, як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення суд першої інстанції виходив з того, що ст.265 ЦПК України не містить норми, якою передбачено зазначення у рішенні суду про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається у цивільних справах про розірвання шлюбу, розглянутих у порядку позовного провадження. Така норма встановлена для розгляду цивільних справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей (ч. 8 ст. 294 ЦПК України ). Разом з тим, згідно ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачка після подачу позову, 08 липня 2023 року подала заяву про розгляд справи без участі. В якій окрім розгляду справи без її участі просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та залишити їй після розірвання шлюбу дівоче прізвище " ОСОБА_3 " .

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 грудня 2021 року Лівобережним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) під актовим записом №1041.Вирішено питання стосовно судових витрат.

Таким чином фактично судом не вирішено питання стосовно залишення позивачці після розірвання шлюбу, дошлюбного прізвища " ОСОБА_3 ".

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом не вирішено питання про судові витрати; 4)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Аналогічне роз`яснення міститься й в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, згідно з яким додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК України воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішували вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення по даній справі суд замість ст. 270 ЦПК України керувався вимогами ст.265 ЦПК України.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги приймаються до уваги частково.

В той же час, колегія суддів зауважує, що вимога апеляційної скарги про ухвалення нового рішення про залишення їй після розірвання прізвища " ОСОБА_3 " задоволенню не підлягає, зважаючи на те, що відповідно до вимог ч.3 ст.270 ЦПК України додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Встановивши, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, апеляційний суд дійшов висновку про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров