Справа № 354/1701/23
Провадження № 2-о/354/42/23
У Х В А Л А

20 листопада 2023 року м. Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Ваврійчук Т.Л., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи- Поляницька сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, Яремчанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в Івано-Франківській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та Яремчанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в Івано-Франківській області звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В обґрунтування поданої заяви зазначила, що встановлення даного факту необхідне їй з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб-ч.4 ст.294 ЦПК України.

Пунктом першим ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У поданій заяві ОСОБА_1 посилається на те, що з 17.11.2001 року проживала разом із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, який зареєстровано 09.08.2013 року і за час спільного проживання у них народилося троє дітей, в актових записах про народження яких відомості про батька вказані в порядку ст.135 СК України. Встановлення факту батьківства необхідне з метою реалізації права на прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що «дитина» - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

Як вбачається зі змісту заяви та долучених доказів двоє із дітей заявниці- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на момент подання ОСОБА_6 в їх інтересах заяви про встановлення факту батьківства досягли повноліття.

Як зазначено у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2016 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України.

Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи.

Згідно з частиною 1 ст.242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.47 ЦПК України цивільну процесуальну дієздатність, тобто здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати обов`язки в суді, мають фізичні особи, які досягли повноліття.

Частиною четвертою ст.42 ЦПК України визначено, що у справах можуть брати участь органи та особи, яким законом надано право звертися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органим місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах.

За змістом ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх, неповнолітніх осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їх батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Разом з тим, до вказаної заяви не долучено доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_6 на представництво у суді інтересів у даній справі її повнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , щодо яких не надано доказів, що вони в установленому законом порядку визнані обмежено дієздатними чи недієздатними, а заявниця виконує обов`язки їх опікуна чи піклувальника.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

З вищенаведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При цьому, суд зазначає, що залежно від мети встановлення факту, можна визначити коло заінтересованих осіб, а саме коло осіб, які повинні брати участь у справі та які мають юридичну заінтересованість. Це коло визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права і обов`язки.

Відповідно до п.2 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, заявниця в своїй заяві вказала, що встановлення факту батьківства необхідне з метою прийняття її дітьми спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

Разом з тим до заяви долучено копію свідоцтва про шлюб згідно якої заявниця з 09.08.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , а отже входить до складу спадкоємців першої черги. Доказів того, що даний шлюб був розірваний, наявності чи відсутності інших спадкоємців першої черги за законом, до яких відносяться в тому числі батьки спадкодавця, доказів звернення до нотаріальної контори та відмови нотаріуса у прийнятті заяви про спадкування після смерті ОСОБА_2 заявницею не долучено.

Разом з тим, без визначення цих обставин неможливо встановити чи існує в даному випадку спір про право.

При цьому, слід врахувати те, що на момент звернення заявниці до суду не сплив законодавчо визначений шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , що за відсутності вищезазначених доказів та інформації з нотаріальної контори позбавляє суд можливості встановити коло всіх заінтересованих осіб та у разі необхідності залучити їх до участі у справі.

До поданої заяви ОСОБА_6 також не долучено доказів, що підтверджують наявність у померлого спадкодавця будь-якого майна, що увійшло до складу спадкової маси, а також доказів на підтвердження неможливості самостійного отримання витягів із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження, клопотання про витребування яких заявлено при зверненні до суду.

У відповідності до частини першої ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_6 слід залишити без руху, надавши заявниці строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для усунення вищевказаних недоліків, уточнення заявлених вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи- Поляницька сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, Яремчанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в Івано-Франківській області про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху, надавши заявниці строк для усунення виявлених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення їй ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Повідомити заявницю про необхідність усунення недоліків шляхом направлення їй копії даної ухвали та роз`яснити, що у разі невиправлення недоліків до вказаного терміну заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: Т. Л. Ваврійчук