Справа № 127/2-4837/11
Провадження 2-п/127/24/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву представника відповідача адвоката Маліновської Юлії Михайлівни про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.01.2012року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Представник відповідача адвоката Маліновської Юлії Михайлівнизвернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.01.2012року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Заява мотивована тим, що заочним рішенням Ленінського районного суду міста Вінниці від 17.01.2012 року по справі №2-4837/11 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики було задоволено позов і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 282 133 гривень, в тому числі тіло боргу 24 000 гривень та штрафні санкції позики за весь час прострочення в розмірі 246 636 гривень, 11497 гривень нарахувань згідно встановленого індексу інфляції. Відповідач дізналась про винесене заочне рішення тільки 24.03.2023року від державного виконавця, того ж дня я звернулася до адвоката за правовою допомогою. З матеріалами справи представник Відповідача ознайомилася 13.04.2023 року, в цей самий день отримала копію матеріалів справи та копію заочного рішення. Щодо поважності причин неявки Відповідача у судові засідання, призначені у справі №2-4837/11, зокрема 17.01.2012 року, зазначила, що в судові засідання, призначені по справі, Відповідач не могла з`явитись по незалежним від неї причинам, оскільки не була обізнана про час та місце їх проведення, як і про перебування справи в провадженні суду. Відповідач дійсно зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , однак не проживала за адресою реєстрації з 01.03.2008 року по 01.01.2013 року, оскільки в зазначений період проживала в АДРЕСА_2 у зв`язку з доглядом за хворими батьками, що підтверджується актом комісії депутатів Турбівської селищної ради від 21.04.2023 року, доданим до матеріалів заяви. Відповідач в період з 01.03.2008 року по 0Г.01.2013 року не з`являлася за адресою реєстрації, не отримувала кореспонденцію, зокрема судові повістки, процесуальні документи, копію позовної заяви. Таким чином, відповідач була позбавлена можливості знати про час і місце розгляду справи, тому причина її неявки в судове засідання є поважною. Крім того, Відповідач була позбавлена можливості скористатися правовою допомогою для захисту своїх прав, надати до суду заперечення на позовні вимоги, докази та власний розрахунок заборгованості, заяву про застосування строків позовної давності. Щодо заперечень проти позовних вимог Позивача та докази, на яких вони ґрунтуються зазначила, що 21.05.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким Позикодавець передав Позичальнику 24 000 гривень строком до 05.06.2008 року без врахування процентів, як винагороду, за користування позикою. Відповідно до п.4 Договору, у випадку, коли Позичальник не поверне суму позики в строк, він зобов`язаний сплатити суму боргу відповідно до ст.625 ЦК України з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також один процент за кожен день прострочення. Відтак, право Позикодавця нараховувати передбачені Договором відсотки за користування позикою припинилося 05.06.2008 року, після цієї дати права та інтереси Позикодавця забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, заборгованість Відповідача зі сплати процентів, передбачених Договором, складає: 24 000 гривень (тіло позики)* 1% за кожен день користування позикою* 15 днів (строк дії Договору) =3 600 гривень. Таким чином, загальна заборгованість Відповідача за Договором позики від 21.05.2008 року складає 39 193 гривні, з яких: 24 000 гривень - тіло позики; З 600 гривень - проценти за користування позикою; 11 497 гривень - інфляційні втрати за період з 05.06.2008 року по 27.09.2011 року згідно ст.625 ЦК України. У зв`язку з цим, вважає, що зазначені обставини мають істотне значення для правильного вирішення справи. Просить поновити ОСОБА_2 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду міста Вінниці від 17.01.2012 року по справі №2-4837/11. Переглянути заочне рішення Ленінського районного суду міста Вінниці від 17.01.2012 року по справі №2-4837/11 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Скасувати заочне рішення Ленінського районного суду міста Вінниці від 17.01.2012 року по справі №2-4837/11 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та призначити справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 02.05.2023 року прийнято до розгляду заяву представника відповідача адвоката Маліновської Юлії Михайлівни про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.01.2012року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися з невідомих суду причин.

Позивач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин.

Згідно ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність учасників судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, заочного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.01.2012року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Заява мотивована тим, що заочним рішенням Ленінського районного суду міста Вінниці від 17.01.2012 року по справі №2-4837/11 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики було задоволено позов і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 282 133 гривень, в тому числі тіло боргу 24 000 гривень та штрафні санкції позики за весь час прострочення в розмірі 246 636 гривень, 11497 гривень нарахувань згідно встановленого індексу інфляції.

У поданій заяві відповідач просить поновити строк на звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Вирішуючи питання можливості поновлення відповідачу строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення, суд приймає до уваги наступне.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Положеннями ст.126ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог, передбачених ст.127ЦПКУкраїни суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст.280ЦПКУкраїни передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідачу, який не з`явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272цьогоКодексу ( ст. 283 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст.272ЦПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня. За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.

Пунктом 1 ч. 6 ст.272ЦПК України визначено, що днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку.

Відповідно до ст.284ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданої протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Як вбачається із заяви про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, відповідач вказує, що про наявність заочного рішення йому стало відомо у 24.03.2023 року від державного виконавця, з матеріалами справи представник відповідача ознайомилася 13.04.2023року, отримавши копію матеріалів справи та копію заочного рішення.

Однак, як вбачається із матеріалів справи представник відповідача адвокат Стягайло О.П. звернувся до суду 03.07.2020року із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, зняття фотокопій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачу ОСОБА_2 про наявність заочного рішення стало відомо ще в липня 2020 року, після ознайомлення із матеріалами справи її представника адвоката Стягайло О.П.

Крім того, матеріали справи не містять доказів поважності причин та обставин пропуску строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 року по справі № 755/5323/16-ц та у постанові від 16.12.2019 року по справі № 286/1130/13-ц акцентував увагу на тому, що безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

09.11.2021 року Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 214/5505/16 викладено правовий висновок, що кожну належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд зобов`язаний згідно з реченням першим частини першої статті 286ЦПКУкраїни прийняти та невідкладно надіслати її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи, тому немає ґрунтовних підстав вважати, що визначений статтею 287 ЦПК України порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення застосовний тільки до розгляду суті цієї заяви та незастосовний до розгляду на предмет дотримання строку її подання. Тому, оскільки спеціальне правове регулювання, передбачене Главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України, охоплює порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, поданої поза межами встановленого строку, то немає підстав залишати її без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України. Процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки підстави для задоволення заяви представника відповідача про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відсутні, заява про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.01.2012року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 126, 127, 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представнику відповідача адвокату Маліновській Юлії Михайлівни про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовити.

Заяву представника відповідача адвоката Маліновської Юлії Михайлівни про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.01.2012року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено 18.05.2023 року.

Суддя: