Справа № 443/135/22 Головуючий у 1 інстанції: Сливка С.І.
Провадження № 22-ц/811/1578/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Гай О.О.,

за участі в судовому засіданні представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Жидачівського районного суду Львівської області в складі судді Сливки С.І. від 26 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про встановлення факту перебування на утриманні та стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 26 травня 2022 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про встановлення факту перебування на утриманні та стягнення страхового відшкодування- задоволено.

Встановлено факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) страхове відшкодування у розмірі 188 000 (сто вісімдесят вісім тисяч) гривень.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок витрат на сплату судового збору.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () в користь держави 1880 (одна тисяча вісімсот вісімдесят) гривень судового збору.

Дане рішення оскаржило ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

В апеляційній скарзі просять рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважають рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.Вважають, що розмір пенсії позивачки перевищував встановлений законом прожитковий мінімум, а отже вона не перебувала на утриманні у сина. Одночасно, згідно довідки про доходи потерпілого, середньомісячний дохід ОСОБА_3 становив 11210,41 грн, з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого, розмір його середньомісячного доходу не був таким, що значно перевищував середньомісячний дохід позивачки. Зазначають, що позивачем не надано беззаперечних доказів на підтвердження того, що допомога сина для неї була основним і постійним джерелом засобів для існування, що вона перебувала на його утриманні, у зв`язку з чим немає підстав для відшкодування відповідачем шкоди, передбаченої п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В судове засідання представник відповідача не з`явився, однак суд вважав заможливе проводити розгляд справи у його відсутності зважаючи на те, що такі повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, заяви про зменшення позовних вимог, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, апеляційної скарги, відзиву на неї, - колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 129 Конституції України, 202 СК України, 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», 38 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», 26, 41 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», 979, 1200, 1202, 1187 ЦК України, 22, 27, 36, 41 Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що 09.01.2021 о 20.05 год. на автодорозі сполучення Львів-Івано-Франківськ, на ділянці між с.Баківці та смт.Нові Стрілища, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Leхus GХ460», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ««Leхus GХ460», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».Відомості за згаданою подією 10.01.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061.Постановою про закриття кримінального провадження від 31.12.2021 закрито кримінальне провадження за №0000061 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Копії матеріалів кримінального провадження скеровано начальнику УПП в Івано-Франківській області для вирішення питання про притягнення водія ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.04.02.2021 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» із заявою про виплату страхового відшкодування, а саме: моральної шкоди - 72 000 грн.; відшкодування на утримання - 216 000 грн. До вказаної заяви було додано ряд документів, зокрема:- копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , згідно якого ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;- копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого батьками останнього є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 ;- копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ;- довідку Бібрської міської ради №73 від 25.01.2021 року про те, що на день смерті ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживала і була зареєстрована мати ОСОБА_1 , 1940 р.н.. ОСОБА_3 здійснював догляд за мамою та вели спільно господарство;- копію посвідчення управління пенсійного фонду у Жидачівському районі №114274 від 03.02.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , 1940 р.н. призначена пенсія за віком з 01.01.2006 року до «довічно»;- копію довідки ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго», з якої вбачається, що ОСОБА_3 дійсно працює у ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» на посаді електромонтером з ремонту та обслуговування електричних установок та його загальна сума доходу за період з липня 2020 року по січень 2021 року становить 78472,93 грн. (а.с.15). Листом від 17.06.2021 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» повідомило ТОВ «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» про те, що для прийняття рішення про відшкодування витрат необхідно надати, зокрема рішення суду про те, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні у потерпілого ОСОБА_3 . 03.03.2021 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» із заявою про долучення документів, до якої долучив:- інформацію про склад сім`ї потерпілого, з якої видно, що ОСОБА_3 на момент ДТП працював та не був одружений. Родичами першого ступеня спорідненості була мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших родичів першого ступеня споріднення у потерпілого на момент ДТП не було (а.с.20-21);- копію трудової книжки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої останній розпочав свою трудову діяльність з 19.10.1983 року, та останнім його місцем роботи було у ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» з 06.11.2019 року по 09.01.2021 року (а.с.22-32);

- довідку про доходи №7775010, згідно якої ОСОБА_1 перебуває на обліку у Миколаївському об`єднаному управлінні ПФУ у Львівській області та сума пенсії останньої за період з січня 2020 року по грудень 2020 року складає 36652,92 грн. (а.с.33). Крім того, як вбачається із договору про врегулювання страхового випадку за договором ОСЦПВ ЕР №202378336, який укладений 21.04.2021 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» та уповноваженим представником позивачки згідно довіреності від 25.01.2021 року ТОВ «Центр авто виплат поліс» (а.с.57-58, 66) сторони дійшли згоди: -Страховик здійснює виплату страхового відшкодування, шляхом перерахування коштів на рахунок представника потерпілого ТОВ «Центр автовиплат поліс» (п.п.2.1 п.2 Договору); -Страховиком проведено розрахунки по страховій справі (обставини якої зазначено в п.1 цього договору) щодо відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із смертю на загальну суму 72 000 грн. (п.п.2.2. п.2 Договору); -Заявник частково відмовляється від вимог у розмірі 7 200 грн. від суми, що розрахована страховиком в п.п.2.2 і не буде здійснювати будь-яких заходів щодо стягнення цих коштів за наступних умов (п.п.2.3 п.2): -Протягом семи робочих днів з дня підписання цього договору страховик здійснює виплату страхового відшкодування у розмірі 64800 грн. (п.п.2.3.1 п.2 договору). Відповідно до п.2.4 Договору розмір страхового відшкодування, що зазначений у п.2.3.1 цього договору за подією, зазначеною в п.1 цього договору за спричинену моральну шкоду є остаточним та перегляду не підлягає.Сторони погодили, що у випадку подальшого звернення Заявника до Страховика по події, що зазначена у п.1 цього Договору щодо здійснення страхового відшкодування в межах відповідного ліміту відповідальності, Страховик у такому разі розраховує страхове відшкодування з урахуванням вже здійснених виплат у розмірі, що зазначені у п.2.2 цього Договору (п.5 Договору). Відповідно до квитанції від 27.04.2021 року приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплачено ТОВ «Центр авто виплат поліс» страхове відшкодування за спричинену моральну шкоду у розмірі 64 800 грн. (а.с.35), що сторонами не заперечується. Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дав покази про те, що позивачка приходиться йому тещею. У ОСОБА_1 , окрім ОСОБА_3 , були ще діти, однак вони з нею не проживали. ОСОБА_3 постійно проживав із своєю мамою ОСОБА_1 , оскільки своєї сім`ї він не мав. ОСОБА_3 опікувався своєю матір`ю, оскільки вона престаріла хвора жінка і їй потрібне лікування. ОСОБА_3 працював електриком у м.Львові. Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дав покази про те, що позивачка приходиться йому бабцею, однак ні він, ні його батьки з нею не проживають. Після виходу на пенсію з бабцею постійно проживав її син - ОСОБА_3 , оскільки він своєї сім`ї не мав. ОСОБА_3 допомагав своїй матері, оплачував комунальні послуги, купляв ліки так як вона хворіла і їй потрібне лікування. ОСОБА_3 працював електриком у м. Львові. Ухвалюючи своє рішення суд виходив з того, що матеріалами справи та показами свідків достатньо підтверджується те, що ОСОБА_3 на момент смерті був офіційно працевлаштований та мав самостійний заробіток, не був одружений, дітей не мав, єдиною особою, яка мала право на отримання страхового відшкодування на підставі статті 1200 ЦК України, була його матір - ОСОБА_1 , яка на момент смерті свого сина була непрацездатною (отримувала пенсію за віком), та знаходилась на його утриманні, оскільки остання проживала лише із ним, а розмір її пенсії, з врахуванням необхідності оплачувати комунальні послуги, харчування та лікування, є занадто малим для забезпечення достатнього життєвого рівня.

Колегія суддів вважає, що такі висновки вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

25.01.2022 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Ільківа Миколи Миколайовича звернулася в Жидачівський районний суд Львівської області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила:

- встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні у сина - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 188 000 грн., та 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 09.01.2021 року, близько 20:05 год. на автодорозі Львів-Івано-Франківськ, на ділянці між с.Баківці та смт.Нові Стрілища Жидачівського району Львівської області, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Leхus GХ460», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Інформація про вищевказану подію внесена 10.01.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000061. Цивільно-правова відповідальність водія вищевказаного автомобіля була застрахована за полісом №ЕР 202378336 у Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».04.02.2021 на адресу відповідача було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах матері загиблого на загальну суму 260 000 грн. (моральна шкода - 72 000 грн., витрати на утримання - 216 000 грн.) в межах страхового ліміту. 03.03.2021 року на адресу відповідача було надіслано заяву про долучення документів до вищевказаної заяви про виплату страхового відшкодування. 27.04.2021 року на банківський рахунок представника позивача надійшли грошові кошти у розмірі 64800,00 грн. страхового відшкодування лише моральної шкоди, однак страхове відшкодування на утримання відповідачем не було здійснено, оскільки позивачем не підтверджено факту перебування на утриманні у сина.Зазначала, що до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 утримував свою непрацездатну матір - ОСОБА_1 , яка досягла пенсійного віку встановленого законом. Фактично вона перебувала на утриманні у сина, з огляду на те, що доходи її сина значно перевищували доходи позивача, яка мала єдине джерело доходу - пенсію. Інших осіб, які перебували на утриманні у ОСОБА_3 , зокрема дітей не було. ОСОБА_3 був офіційно працевлаштований у ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустановок, та його середньомісячний дохід становив 11210,41 грн. Вони проживали разом, ОСОБА_3 забезпечував сім`ю харчовими продуктами, побутовими товарами, сплачував за комунальні послуги, купував лікарські засоби та оплачував медичні обстеження для ОСОБА_1 , оскільки розмір пенсії останньої був надто малим для забезпечення достатнього життєвого рівня. Матеріальна допомога сина була для позивача постійним і основним джерелом до існування, та вказана допомога була не одноразова, а надавалась систематично, з дати виходу ОСОБА_1 на пенсію, після чого її син взяв на себе обов`язок щодо утримання матері.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, - 09.01.2021 о 20.05 год. на автодорозі сполучення Львів-Івано-Франківськ, на ділянці між с.Баківці та смт.Нові Стрілища, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Leхus GХ460», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Вказаний вище факт дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце з обставин встановлених органом національної поліції сторонами визнається, а тому доказуванню не підлягає.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ««Leхus GХ460», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с.7, 65).

Відомості за згаданою подією 10.01.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 (а.с.6).

Постановою про закриття кримінального провадження від 31.12.2021 закрито кримінальне провадження за №0000061 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Копії матеріалів кримінального провадження скеровано начальнику УПП в Івано-Франківській області для вирішення питання про притягнення водія ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності (а.с.95-99).

04.02.2021 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» із заявою про виплату страхового відшкодування, а саме: моральної шкоди - 72 000 грн.; відшкодування на утримання - 216 000 грн. До вказаної заяви було додано ряд документів, зокрема:

- копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , згідно якого ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8);

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого батьками останнього є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а.с.9);

- копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10);

- довідку Бібрської міської ради №73 від 25.01.2021 року про те, що на день смерті ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживала і була зареєстрована мати ОСОБА_1 , 1940 р.н.. ОСОБА_3 здійснював догляд за мамою та вели спільно господарство (а.с.11);

- копію посвідчення управління пенсійного фонду у Жидачівському районі №114274 від 03.02.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , 1940 р.н. призначена пенсія за віком з 01.01.2006 року до «довічно» (а.с.14);

- копію довідки ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго», з якої вбачається, що ОСОБА_3 дійсно працює у ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» на посаді електромонтером з ремонту та обслуговування електричних установок та його загальна сума доходу за період з липня 2020 року по січень 2021 року становить 78472,93 грн. (а.с.15).

03.03.2021 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» із заявою про долучення документів, до якої долучив:

- інформацію про склад сім`ї потерпілого, з якої видно, що ОСОБА_3 на момент ДТП працював та не був одружений. Родичами першого ступеня спорідненості була мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших родичів першого ступеня споріднення у потерпілого на момент ДТП не було (а.с.20-21);

- копію трудової книжки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої останній розпочав свою трудову діяльність з 19.10.1983 року, та останнім його місцем роботи було у ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» з 06.11.2019 року по 09.01.2021 року (а.с.22-32);

- довідку про доходи №7775010, згідно якої ОСОБА_1 перебуває на обліку у Миколаївському об`єднаному управлінні ПФУ у Львівській області та сума пенсії останньої за період з січня 2020 року по грудень 2020 року складає 36652,92 грн. (а.с.33).

Листом від 17.06.2021 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» повідомило ТОВ «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» про те, що для прийняття рішення про відшкодування витрат необхідно надати, зокрема рішення суду про те, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні у потерпілого ОСОБА_3 (а.с.34).

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

Згідно ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

З довідки Бібрської міської ради №73 від 25.01.2021 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживала і була зареєстрована мати ОСОБА_1 , 1940 р.н.. ОСОБА_3 здійснював догляд за мамою та вели спільно господарство (а.с.11).

Згідно копії посвідчення управління пенсійного фонду у Жидачівському районі №114274 від 03.02.2006 року, ОСОБА_1 , 1940 р.н. призначена пенсія за віком з 01.01.2006 року до «довічно» (а.с.14).

Згідно копії довідки ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго», ОСОБА_3 дійсно працює у ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» на посаді електромонтером з ремонту та обслуговування електричних установок та його загальна сума доходу за період з липня 2020 року по січень 2021 року становить 78472,93 грн. (а.с.15).

Згідно інформації про склад сім`ї потерпілого, ОСОБА_3 на момент ДТП працював та не був одружений. Родичами першого ступеня спорідненості була мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших родичів першого ступеня споріднення у потерпілого на момент ДТП не було (а.с.20-21).

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній розпочав свою трудову діяльність з 19.10.1983 року, та останнім його місцем роботи було у ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» з 06.11.2019 року по 09.01.2021 року (а.с.22-32).

Згідно довідки про доходи №7775010, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Миколаївському об`єднаному управлінні ПФУ у Львівській області та сума пенсії останньої за період з січня 2020 року по грудень 2020 року складає 36652,92 грн. (а.с.33).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні в судовому засіданні в суді першої інстанції дав покази про те, що позивачка приходиться йому тещею. У ОСОБА_1 , окрім ОСОБА_3 , були ще діти, однак вони з нею не проживали. ОСОБА_3 постійно проживав із своєю мамою ОСОБА_1 , оскільки своєї сім`ї він не мав. ОСОБА_3 опікувався своєю матір`ю, оскільки вона престаріла хвора жінка і їй потрібне лікування. ОСОБА_3 працював електриком у м.Львові.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні в суді першої інстанції дав покази про те, що позивачка приходиться йому бабцею, однак ні він, ні його батьки з нею не проживають. Після виходу на пенсію з бабцею постійно проживав її син - ОСОБА_3 , оскільки він своєї сім`ї не мав. ОСОБА_3 допомагав своїй матері, оплачував комунальні послуги, купляв ліки так як вона хворіла і їй потрібне лікування. ОСОБА_3 працював електриком у м.Львові.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні.

Відповідно до частини першої статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Поняття «непрацездатні громадяни» визначено у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Факт перебування особи на утриманні померлого має місце, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

У той же час, повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у постанові №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування.

Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Зазначена вище стаття СК України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Аналогічне правило закріплено і частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною другою статті 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Згідно частини першої, пункту 2 частини другої статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють.

Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Судом першої інстанції правильно відхилено доводи відповідача про те, що позивач за життя сина була забезпечена прожитковим мінімумом, а отже не перебувала на його утриманні, оскільки саме по собі отримання пенсії, яка перевищує прожитковий мінімум, не свідчить про відсутність потреби у матеріальній допомозі, та як встановлено судом, що позивач із сином проживала разом та останнім систематично надавалась допомога.

Встановивши, що допомога, яка надавалася позивачці її сином, була для неї хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні сина ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 2 ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власникові наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом абзацу 1 ч. 1, 2 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого народжена після його смерті.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Окрім наведеного відповідно до ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Згідно п. 36.5. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз наведеного положення закону дає підстави для висновку, що умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є одночасна наявність двох обов`язкових підстав: непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Зазначена стаття Сімейного кодексу України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19) під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Щодо обставин заподіяння шкоди, то слід вказати про те, що передчасна втрата сина для будь-якої людини при наявності життєвих зв`язків між ними однозначно спричиняє моральні страждання, що мало місце і у даному випадку чого відповідачем фактично не оспорювалось та не спростовано.

Аналізуючи причини та спосіб завдання моральної шкоди позивачці, визначаючи характер, глибину душевних страждань, зважаючи на вимоги розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що розмір визначений судом першої інстанції для відшкодування моральної шкоди позивачам правильно визначений та не підлягає зміні.

Так, передчасна, раптова смерть сина, надзвичайно близької для позивачки людини, фактично однієї з найближчих у її житті, члена її сім`ї, внаслідок ДТП - однозначно спричинила втрату надзвичайно важливого життєвого зв`язку, який поновлений бути не може та відповідно завдає довготривалих та глибоких душевних страждань.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 , його мати - ОСОБА_1 , будучи людиною старшого віку, втратила свого сина, який був та міг бути і надалі їй підтримкою в подальшому житті. В результаті цієї трагедії позивачка, яка залишилася у пенсійному віці без сина, зазнала непоправної втрати та різку зміну у її особистому житті, життєвих планах. Ця втрата спричинила та спричиняє їй глибокий та тривалий душевний біль та страждання, а також змушує її докладати значних додаткових зусиль для зміни свого життєвого ритму, організації свого життя.

Із поданого відзиву на позовну заяву, відповідачем не заперечується факт настання страхового випадку, який мав місце 09.01.2021 року та цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Leхus GХ460», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а також те, що залишок ліміту відповідальності відповідача за полісом №ЕР202378336 за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю (регламентної виплати) становить 188 000 грн.

Відповідно до квитанції від 27.04.2021 року приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплачено ТОВ «Центр авто виплат поліс» страхове відшкодування за спричинену моральну шкоду у розмірі 64 800 грн. (а.с.35), що сторонами не заперечується.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову, так як матеріалами справи та показами свідків достатньо підтверджується те, що ОСОБА_3 на момент смерті був офіційно працевлаштований та мав самостійний заробіток, не був одружений, дітей не мав, єдиною особою, яка мала право на отримання страхового відшкодування на підставі статті 1200 ЦК України, була його матір - ОСОБА_1 , яка на момент смерті свого сина була непрацездатною (отримувала пенсію за віком), та знаходилась на його утриманні, оскільки остання проживала лише із ним, а розмір її пенсії, з врахуванням необхідності оплачувати комунальні послуги, харчування та лікування, є занадто малим для забезпечення достатнього життєвого рівня.

Окремо, що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не з`ясував обставин чи позивачці виплачувалися пенсія у зв`язку із втратою годувальника чи інші виплати в порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», то такі слід вважати безпідставними, оскільки такі не були мотивами заперечення позову у суді першої інстанції відповідача. Стосовно таких будь-яких доказів відповідач не подавав, клопотань не заявляв, хоч будь-яких перешкод у цьому у нього не було. Відповідно слід вважати такі доводи голослівними припущеннями, які на правильність висновків суду першої інстанції не впливають.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - залишити без задоволення.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 травня 2023 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра