головуючий у суді І інстанції Дубас Т.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 серпня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Міністерство у справах ветеранів України Департамент соціального захисту про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просила встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок поранення, одержаного під час безпосередньої участі у заходах у період воєнного стану.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 серпня 2023 року у відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Міністерство у справах ветеранів України Департамент соціального захисту про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою представник ОСОБА_2 - Яремчук Л.В. звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не було враховано той факт, що смерть сина заявниці, ОСОБА_3 , не потребує свого встановлення судом, оскільки його смерть вже встановлена і підтверджена органом державної реєстрації актів цивільного стану (копія свідоцтва про його смерть є в матеріалах справи).

Вважає, що судом також не було враховано особливість предмету розгляду справи - встановлення факту причини смерті сина заявниці - настання смерті внаслідок поранення, одержаного під час участі у заходах воєнного стану.

Неврахування специфічності предмету розгляду справи та помилковість висновків суду першої інстанції мало наслідком неправильного застосування судом норм матеріального права.

Вважає, що приймаючи оскаржуване судове рішення суд не застосував правові норми, які підлягають застосуванню у цій справі - норми п. 3, п. 4 та п.5 Порядку встановлення факту безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2023 р. №685 (далі - Порядок №685).

Вказує, що враховуючи обставини цієї справи, для здійснення передбаченого позасудового розгляду згідно положень п.5 Порядку №685, крім інших документів, уповноваженому органу відповідно прямо вимагається подання судового рішення, яким підтверджується участь сина заявниці у заходах воєнного стану.

1 листопада 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 - адвоката Яремчук Л.В. надійшло клопотання про проведення засідання у режимі відео конференції, яке ухвалою Київського апеляційного суду від 3 листопада 2023 року було задоволено.

Разом із тим, судове засідання в режимі відео конференції не відбулось у зв`язку із технічною неможливістю.

Від Міністерства у справах ветеранів України надійшло клопотання про розгляд справи без присутності представника Міністерства. Крім того у вказаному клопотанні начальник відділу претензійно-позовної роботи юридичного департаменту - Сирота Д. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив із того, що законодавство передбачає позасудову процедуру встановлення факту смерті особи, внаслідок отримання бойових поранень під час виконання військового обов`язку із захисту Батьківщини, шляхом звернення до органу з питання державної реєстрації смерті та вже у разі відмови з причини ненадання документів, передбачених ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», особа не позбавлена можливості звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті.

Колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції погодитись не може.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просила встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок поранення, одержаного під час безпосередньої участі у заходах у період воєнного стану. При цьому сам факт смерті підтверджено документально.

В обґрунтування заяви вказувала, що з 25 лютого 2022 року, син ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з товаришами односельцями об`єдналися у добровольче формування, яке вони між собою називали блок-пост «Стоянка». Організатором та командиром добровольчого формування блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Горенецького старостинського округу Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, був ОСОБА_5 .

Зазначала, що з 21 березня 2022 року блок-пост «Стоянка» Горенецького старостинського округу Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області увійшов як підрозділ до добровільного формування Білогородської СТГ Бучанського району Київської області. Зі слів сина заявниці та його побратимів, вони з перших днів повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України проводили розвідувальні, бойові, диверсійні, оборонні та евакуаційні роботи на території Гореницького старастинського округу.

Вказувала, що 8 березня 2022 року ОСОБА_3 разом з побратимами виконував розпорядження свого командира, де і отримав вогнепальне пораненням у груди. У цей день пораненого ОСОБА_3 доправили до лікарні, де він у дорозі й помер.

Вважає встановлення факту, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок поранення, одержаного під час безпосередньої участі у заходах у період воєнного стану, необхідно аби отримати статус, родини загиблого Захисника України у відповідності до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Також вважала, що встановлення факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок поранення, одержаного під час безпосередньої участі у заходах у період воєнного стану, можливо встановити лише в судовому порядку, оскільки добровольче формування блок-пост «Стоянка» Горенецького старостинського округу Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, увійшов до як підрозділ до добровільного формування Білогородської СТГ Бучанського району Київської області лише 21 березня 2022 року, тобто після смерті ОСОБА_6 .

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_2 до заяви було надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , копію лікарського свідоцтва про смерть, копію довідки про причину смерті ОСОБА_3 .

Отже, висновки суду першої інстанції про наявність позасудової процедури встановлення факту смерті особи у цій справі є помилковими та не відповідають обставинам справи, оскільки судом першої інстанції не було враховано той факт, що смерть сина заявниці, ОСОБА_3 , не потребує свого встановлення судом, оскільки його смерть вже встановлена і підтверджена органом державної реєстрації актів цивільного стану, а саме копією свідоцтва про смерть, яке було надано заявницею при зверненні до суду.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 вже пройдено позасудову процедуру встановлення факту смерті сина, ОСОБА_3 , і за результатами цього отримано свідоцтво про його смерть.

Відтак, у ОСОБА_2 немає необхідності повторного проходження позасудової процедури, передбаченої ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» щодо встановлення та реєстрації факту смерті її сина, ОСОБА_3 .

Крім того, судом першої інстанції не було враховано особливість предмету розгляду справи та підстави звернення заявниці до суду, а саме про встановлення факту причини смерті сина заявниці внаслідок поранення, одержаного під час участі у заходах воєнного стану.

Неврахування специфічності предмету розгляду справи та помилковість висновків суду першої інстанції мало наслідком неправильне застосування судом норм матеріального права, що полягає в такому.

Приймаючи оскаржуване судове рішення суд не застосував правові норми, які підлягають застосуванню у цій справі - норми п. 3, п. 4 та п.5 Порядку встановлення факту безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2023 р. № 685 (далі - Порядок №685).

Так, Порядок №685 визначає процедуру встановлення факту безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Пунктом 3 Порядку №685 встановлено, що Рішення про встановлення факту безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, приймається міжвідомчою комісією з питань встановлення факту безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яку утворює Міністерство ветеранів України.

Відповідно пункту 5 Порядку №685 для встановлення факту безпосередньої участі у заходах особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, кожен повнолітній член сім`ї, подає до Мінветеранів письмову заяву про встановлення факту безпосередньої участі.

До заяви, заявниками мають бути додані наступні документи:

- копія паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, а у разі подання документів законним представником чи уповноваженою особою - копії документа, що посвідчує особу тієї особи, від імені якої подається заява, а також документа, який надає повноваження законному представнику чи уповноваженій особі представляти таку особу, оформленого відповідно до законодавства;

- копія свідоцтва про смерть особи;

- копія свідоцтва про народження особи - для батьків загиблого (померлого);

- висновок судово-медичної експертизи, що засвідчує факт смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, або копії первинної медичної облікової документації, форми яких затверджені МОЗ;

- довідка про безпосередню участь у заходах у період воєнного стану особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, Держприкордонслужби, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ та/або іншого утвореного відповідно до закону військового формування та правоохоронного органу, у взаємодії з якими особа брала безпосередню участь у заходах у період воєнного стану;

- свідчення (заява) командира підрозділу, в зоні відповідальності якого перебувала особа, або свідчення (заяви) не менше ніж двох свідків, які разом з особою брали безпосередню участь у заходах у період воєнного стану.

У разі відсутності довідки про безпосередню участь у заходах у період воєнного стану особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, виданої командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, Держприкордонслужби, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ та/або іншого утвореного відповідно до закону військового формування та правоохоронного органу, у взаємодії з якими особа брала безпосередню участь у заходах у період воєнного стану,та нотаріально посвідчених свідчень командира підрозділу, в зоні відповідальності якого перебувала особа, або свідчення (заяви) не менше ніж двох свідків, які разом з особою брали безпосередню участь у заходах, заявники мають подати рішення суду яким встановлено, що особа загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах у період воєнного стану.

Із вищевикладеного вбачається, що чинним законодавством передбачено порядок позасудового розгляду питання про встановлення факту безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Разом із тим, для ініціювання цієї встановленої позасудової процедури необхідно подати встановлений пакет документів.

Серед документів, які слід подати для ініціювання вищенаведеної процедури, необхідно подати довідку про безпосередню участь у заходах у період воєнного стану та свідчення (заява) командира підрозділу, в зоні відповідальності якого перебувала особа або свідчення (заяви) не менше ніж двох свідків, які разом з особою брали безпосередню участь заходах у період воєнного стану.

При зверненні до суду із заявою про встановлення факту, заявницею було зазначено, що добровольче формування, в діях якого приймав активну участь її син - блок-пост «Стоянка» Горенецького старостинського округу Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області увійшло як підрозділ до добровільного формування Білогородської СТГ Бучанського району Київської області 21 березня 2022 року, тобто після смерті її сина.

Аналогічно у пункті 4 Порядку №685 передбачено подання рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі у заходах у період воєнного стану особи, зазначеної у підпункті 1 пункту 2 цього Порядку, - у разі відсутності документів, передбачених абзацами шостим та сьомим цього пункту для встановлення факту безпосередньої участі у заходах особа, зазначена у підпункті 1 пункту 2 цього Порядку (її законний представник або уповноважена особа).

Встановлення факту у адміністративному судочинстві не передбачено.

Отже суд першої інстанції не звернув уваги на те, що довідку про безпосередню участь сина заявниці у заходах у період воєнного стану об`єктивно подати неможливо, що було зазначено у заяві.

Крім того, заявницею було зазначено також про те, що особи які разом із її сином безпосередньо брали участь у виконанні розпоряджень командира на день подачі заяви знаходяться закордоном на навчаннях.

Тому, надати свідчення командира та свідків також не уявляється можливим.

Таким чином, судом не було враховано, що рішення суду про встановлення відповідних фактів передбачене у переліку документів, які потрібно подати до заяви, яка подається до Мінветеранів відповідно до п. 4 та 5 Порядку №685.

Відтак, враховуючи обставини цієї справи, для здійснення передбаченого позасудового розгляду згідно положень п.5 Порядку №685, крім інших документів, уповноваженому органу відповідно прямо вимагається подання судового рішення, яким має бути встановлено участь сина заявниці у заходах воєнного стану, а тому судом не враховано особливість передбаченої чинним законодавством позасудової процедури встановлення факту загибелі особи внаслідок поранення під час безпосередньої участі у заходах у період воєнного стану, яка за умов цієї справи для свого ініціювання вимагає подання відповідного рішення суду.

Це також свідчить, що у даному випадку не може йтися про адміністративний спір оскільки жодних правовідносин між заявницею та уповноваженим органом до моменту подання заяви разом із повним пакетом документів не виникло і не могло виникнути, а для того щоб ініціювати виникнення публічно-правових правовідносин необхідним, в силу положень п.5 Порядку №685, є подання відповідного судового рішення у пакеті документів.

Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження.

Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 серпня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба