Справа № 156/194/23
Провадження № 2/156/64/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

з секретарем судового засідання Степанець Т.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в смт. Іваничі Волинської області цивільної справи (в порядку спрощеного позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

1.Рух справи в суді

1.1. ОСОБА_1 13.02.2023 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Вказана позовна заява надійшла до суду 14.02.2023 (вх. № 539/2023). Ухвалою судді від 27.02.2023 справа була призначена до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, визначено дату й час засідання - 22.03.2023 об 11 год 00 хв.

1.2.Відповідачка для участі в призначеному судовому засіданні не прибула, 06.03.2023 (вх. № ЕП-382/2023) надала до суду засобами електронної пошти (з адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заяву, в якій повідомила, що вона виїхала з м. Маріуполя Донецької області з причини збройної агресії рф проти України, на теперішній час на законних підставах перебуває на території Королівства Норвегії, користується процедурою «колективного захисту», просила надіслати їй копію позовної заяви поштою та електронною поштою (на вказану адресу) для підготовки відзиву (заперечень) проти позову.

1.3.Відповідачка 15.03.2023 (вх. № ЕП-447/2023) надала до суду засобами електронної пошти (з адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) клопотання, в якому просила відкласти розгляд цивільної справи № 156/194/23 з метою належного одержання нею копії позовної заяви (з додатками), судових документів, також просила направити їй згадані документи в порядку, передбаченому Гаазькою конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965.

1.4.Додатково 20.03.2023 засобами електронної пошти (з адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відповідачка надала лист від Директорату у справах імміграції Королівства Норвегії від 08.08.2022, згідно з яким ОСОБА_1 отримала тимчасовий вид на проживання в цій державі на підставах колективного захисту, медичний висновок, згідно з яким ОСОБА_1 через стан здоров`я не може приїхати до України на цей час або в осяжному майбутньому для участі в судовому розгляді.

1.5.Ухвалою суду від 22.03.2023 клопотання відповідачки задоволено, направлено судове доручення до компетентного органу Королівства Норвегія щодо вручення ОСОБА_1 копій позовної заяви, додатків до неї, ухвали судді від 27.02.2023 про відкриття провадження в справі № 156/194/23, ухвали суду від 22.03.2023 про звернення з судовим дорученням. Цією ж ухвалою провадження в цивільній справі № 156/194/23 зупинено до надходження відповіді від компетентного органу іноземної держави щодо виконання судового доручення про вручення документів заінтересованій особі.

1.6.Ухвалою суду від 10.10.2023 провадження в цивільній справі № 156/194/23 поновлено (у зв`язку з надходженням до суду повідомлення компетентного органу Королівства Норвегія щодо виконання попереднього судового доручення), призначено судове засідання на 26.10.2023 на 13 год. 30 хв., про що повідомлені сторони.

1.7.Судове засідання у справі № 156/194/23, призначене на 26.10.2023 на 13 год. 30 хв., було відкладено з причини зайнятості складу суду в розгляді кримінальної справи щодо особи, яка утримується під вартою. Чергове судове засідання у справі № 156/194/23 призначено на 21.11.2023 на 10 год. 45 хв., про що повідомлені сторони.

2.Сутність клопотань відповідачки

2.1.Для участі в судовому засіданні, призначеному на 21.11.2023 на 10 год. 45 хв., прибув лише позивач, натомість відповідачка не прибула до суду, надала засобами електронної пошти (з адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) клопотання (вх. № ЕП -1703/2023 від 21.11.2023), в якому повідомила, що прибути до суду не може, зазначила, що не отримала судової повістки та ухвал суду в порядку, передбаченому Гаазькою конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, проти розгляду справи за її відсутності відповідачка заперечує. Додатково ОСОБА_1 повідомила, що на початку листопада 2023 року вона звернулась до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя, на теперішній час судом вирішується питання про прийняття цієї позовної заяви до розгляду в межах справи № 156/1166/23, результати розгляду згаданої справи можуть впливати на вирішення судом спору щодо розірвання шлюбу, укладеного між сторонами. Відповідачка просила суд відкласти розгляд справи № 156/194/23 з метою належного одержання ОСОБА_1 судової повістки, інших відсутніх у неї судових документів у справі, а також у зв`язку з необхідністю одержання ухвали Іваничівського районного суду Волинської області у справі № 156/1166/23 (щодо позову ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя).

2.2. ОСОБА_1 у раніше поданих нею відзиві на позов ОСОБА_1 від 04.08.2023, письмових запереченнях від 24.10.2023 (вх. № ЕП -1567/2023 від 26.10.2023), клопотанні від 25.10.2023 (вх. № ЕП- 1566/2023 від 26.10.2023) просила надати подружжю строк для примирення тривалістю не менше 6 місяців, строк для врегулювання питань пов`язаних з утриманням дітей, повідомляла, що визначений органом опіки та піклування Поромівської сільської ради Волинської області графік спілкування матері з двома малолітніми дітьми, котрі мешкають разом з батьком, фактично не виконується.

3. Позиція позивача щодо клопотань відповідачки

3.1.Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 21.11.2023 заперечував проти задоволення клопотання відповідачки щодо надання подружжю строку для примирення, пояснив, що з дружиною спілкується регулярно через відеозв`язок за допомогою популярних месенджерів, за той час, доки справа про розірвання шлюбу перебуває в суді, відповідачка не вживала будь-яких заходів для їхнього примирення, з причин різних поглядів на життя, нерозуміння один одного, між подружжям стали виникали часті сварки, були втрачені почуття взаємної любові та поваги, тому подальше спільне проживання з відповідачкою та збереження сім`ї позивач вважає неможливим; на думку позивача, подання дружиною до нього позову щодо встановлення режиму окремого проживання подружжя аж ніяк не свідчить про наміри дружини зберегти шлюб.

3.2.Додатково позивач пояснив, що на теперішній час він є працевлаштованим, отримує регулярні доходи у виді заробітної плати, це дозволяє йому самостійно утримувати двох малолітніх дітей, питання щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей він у позові взагалі не ставить, діти загалом раз на тиждень спілкуються з матір`ю через відеозв`язок, таке спілкування може відбуватись і частіше, згідно з графіком, визначеним органом опіки та піклування, він цьому жодним чином не перешкоджає, єдиною перешкодою для спілкування є лише нестабільний Інтернет-зв`язок, який має дружина за місцем її проживання в Норвегії.

4.Мотиви, з яких суд дійшов висновків; закон, яким керувався суд, постановляючи ухвалу

4.1.З приводу вказаних заяв (клопотань) відповідачки суд зазначає таке.

4.2.Згідно з ч.1 ст. 240 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 223 цього Кодексу.

4.3.Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

4.4.Водночас відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Однією із провідних засад цивільного судочинства в Україні є розумність строків розгляду справи судом (п.10 ч.2 ст. 2 ЦПК України).

4.5. ОСОБА_1 у своєму клопотанні щодо відкладення розгляду справи № 156/194/23 посилається на подання нею позову до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя (справа № 156/1166/23), вказує, що (на її думку) результати розгляду згаданої справи можуть впливати на вирішення судом спору щодо розірвання шлюбу, укладеного між сторонами.

4.6.Але такої підстави для відкладення розгляду цивільної справи, як «необхідність отримання ухвали суду про відкриття провадження в іншій справі», закон не передбачає. Зі змісту відомостей щодо стану розгляду справи № 156/1166/23, котрі містяться на офіційному вебсайті «Судова влада України», вбачається, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя перебуває в провадженні судді Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_2 , ухвалою судді від 13.11.2023 залишено без руху, позивачці визначено строк для усунення недоліків, на теперішній час суддею не ухвалено рішення щодо відкриття провадження в справі (а. с. 169-170). Крім того, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя не є зустрічним позовом у справі № 156/194/23, відтак, у суду відсутній обов`язок чекати на вирішення справи № 156/1166/23 іншим суддею або вирішувати вказані позови одночасно. Тому цю наведену відповідачкою підставу для відкладення розгляду справи № 156/194/23 суд не бере до уваги.

4.7. ОСОБА_1 також просить про відкладення судового розгляду справи № 156/194/23, посилаючись на неотримання нею судової повістки про дату, час, місце розгляду справи судом та «інших судових документів».

4.8.Суд зауважує, що судова повістка про засідання, призначене на 21.11.2023 на 10 год. 45 хв. у справі № 156/194/23, була своєчасно направлена (26.10.2023) на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрою користується відповідачка (а. с. 158). Ще у своїй першій адресованій суду заяві від 03.02.2023 відповідачка підтвердила наявність у неї саме такої адреси електронної пошти, просила суд надіслати їй на електронну адресу текст позовної заяви для ознайомлення (а. с. 24). В подальшому з вказаної адреси електронної пошти ОСОБА_1 здійснювала листування з судом першої інстанції під час розгляду справи № 156/194/23, надсилаючи заяви та клопотання, котрі були підписані електронним цифровим підписом відповідачки, що позбавляє суд обґрунтованого сумніву в належності електронної пошти саме ОСОБА_1 . Зокрема, з адреси електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачкою здійснювалась комунікація з судом 06.03.2023, 15.03.2023, 19.03.2023, 27.03.2023, 06.06.2023, 07.08.2023, 26.10.2023,20.11.2023 (а. с. 161-168). Ця ж адреса електронної пошти використана Волинським апеляційним судом для листування з ОСОБА_1 під час розгляду апеляційної скарги позивача на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження в справі № 156/194/23 (а.с.117-123,130).

4.9.Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав: якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити),зазначивши її у заяві (скарзі),то слід припустити, що учасник справи бажає,принаймні, не заперечує,щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу,покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це,суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів,діє правомірно і добросовісно. Тому варто виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації,знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення (постанови Верховного Суду від 20.01.2023 у справі №465/6147/18 (провадження №61-8101св22),від 30.11.2022 у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22), від 30.11.2022 у справі №725/486/22 (провадження № 61-7107св22)).

4.10.Варто зауважити, що ст. 43 ЦПК України встановлений обов`язок добросовісного користування учасниками судового процесу процесуальними правами. Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) , заява № 3236/03, п.41). Більше того, відсутність інтересу до справи тривалий час, відсутність реакції на повідомлення суду на електронну адресу та за номером мобільного телефону сторони можуть бути розцінені як зловживання процесуальними правами (постанова Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №199/7620/19 (провадження № 61-12590св20).

4.11.Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

4.12.У суду немає підстав сумніватись у тому, що відповідачка ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про судове засідання в справі № 156/194/23, призначене на 21.11.2023 на 10 год. 45 хв., однак не прибула для участі в судовому засіданні, не подала клопотання щодо забезпечення її участі в засіданні за допомогою дистанційного провадження (з власних засобів зв`язку).

4.13.Копії позовної заяви ОСОБА_1 (з додатками до неї), ухвали судді від 27.02.2023 про відкриття провадження в справі № 156/194/23, ухвали суду від 22.03.2023 про звернення з іноземним судовим дорученням та зупинення провадження в справі відповідачка отримала, що підтверджено повідомленням компетентного органу Королівства Норвегія (а. с. 139-146).

4.14.Також відповідачка була належним чином поінформована про поновлення провадження в справі та призначення судового засідання щодо розгляду справи № 156/194/23 на 26.10.2023 на 13 год. 00 хв., про що свідчить її клопотання від 25.10.2023, в якому ОСОБА_1 просила здійснювати судове засідання «без її безпосередньої присутності» (а. с. 153- 154, зворот).

4.15.Зі змісту клопотання ОСОБА_1 неможливо з`ясувати, які саме «інші судові документи» у справі № 156/194/23 не отримала відповідачка і яким чином це завадило їй висловити перед судом свою позицію щодо предмета спору. Натомість заперечення відповідачки щодо розірвання шлюбу з позивачем з достатньою повнотою викладені у відзиві на позов ОСОБА_1 від 04.08.2023 (а. с. 132-133). Відтак, суд не бере до уваги як підставу для відкладення розгляду справи твердження відповідачки щодо «неотримання нею судової повістки та інших судових документів».

4.16.Додатково суд звертає увагу на суперечливу позицію відповідачки, висловлену в її клопотаннях від 25.10.2023 (а. с. 154, зворот) та від 20.11.2023 (а. с. 160), в першому з них відповідачка просила здійснювати судове засідання «без її безпосередньої участі», а в другому - «заперечувала проти розгляду справи за її відсутності».

4.17.Для подібних ситуацій усталена судова практика застосовує так званий «процесуальний естопель», тобто принцип, згідно з яким сторона позбавляється права висувати певні заперечення або заяви, що розходяться з її початковою поведінкою, виявленою в цьому та/або іншому процесі. Цей принцип спрямований на унеможливлення отримання процесуальних переваг недобросовісною стороною спору та базується на правилі, згідно з яким ніхто не може діяти всупереч своїй поведінці (доклад. див., наприкл., постанову Верховного Суду від 21.07.2020 у справі № 910/24323/16).

4.18.Згідно з п.2 ч.1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

4.19.Як зазначено у ч. 4 ст. 223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

4.20. Суд враховує, що справа № 156/194/23 за своєю сутністю є малозначною, судовий розгляд її здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження, складності у встановленні фактичних підстав позову не вбачається.

4.21.Для порівняння, у практиці Європейського суду з прав людини проведення усного слухання цивільної справи визнається необхідним, наприклад, коли юрисдикція суду поширюється на правові питання і важливі фактичні питання (п. 44 рішення Суду від 26.04.1995 у справі «Fischer v. Austria» (Фішер проти Австрії), заява № 16922/90), або визначенню того, чи були факти належним чином з`ясовані органами влади (п. 60 рішення Суду від 13.12.2000 у справі «Malhous v. the Czech Republic [GC]» (Малгоуш проти Чеської Республіки) [ВП], заява № 33071/96), що вимагає від суду заслухати персональні думки заявника, даючи йому змогу пояснити його особисту ситуацію особисто або через представника (п. 34 рішення Суду від 08.02.2005 у справі «Miller v. Sweden» (Міллер проти Швеції), заява № 55853/00, п.57 рішення Суду від 07.12.2010 у справі «Andersson v. Sweden» (Андерссон проти Швеції), заява № 17202/04).

4.22.Натомість у розглядуваній справі № 156/194/23 думка відповідачки ОСОБА_1 щодо предмета спору досить повно викладена у відзиві на позовну заяву, від відповідачки не вимагається будь-яких особистих пояснень, сторонами надані цілком достатні для вирішення спору докази. Крім того, згідно з наданими відповідачкою медичними документами, ОСОБА_1 за станом її здоров`я не зможе «на цей час або в осяжному майбутньому» прибути в Україну для участі в судовому розгляді (а. с. 36, зворот). Оскільки відповідачка не заявляла клопотань щодо забезпечення її участі в процедурі судового розгляду справи за допомогою засобів дистанційного зв`язку (ст. 212 ЦПК України), то «неможливість відповідачки в осяжному майбутньому прибути в Україну» поряд з її категоричним запереченням проти розгляду справи без її участі ставить сторону позивача в умови, за яких у разі задоволення клопотання відповідачки розгляд справи буде фактично відкладений на невизначений час, порушує право позивача на розгляд його цивільної справи впродовж розумного строку. З огляду на таке, суд відхиляє клопотання відповідачки щодо відкладення судового розгляду справи № 156/194/23 та вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі відповідачки, на підставі наявних у справі доказів.

4.23.Як зазначено у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19), у справах щодо розірвання шлюбу надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

4.24.Розглядувана справа № 156/194/23 перебуває в провадженні суду з лютого 2023 року, відповідачці стало відомо про позов чоловіка до неї щодо розірвання шлюбу з березня 2023 року; подружжя впродовж тривалого часу мешкає на території різних держав; як визнали обидві сторони, подружжя має можливість для спілкування за допомогою дистанційних засобів зв`язку, однак ні дружина, ні чоловік не вживали заходів задля налагодження нормальних подружніх стосунків між позивачем та відповідачкою, не отримали позитивних результатів від таких заходів, подружжя фактично припинило спільне проживання, подальше збереження шлюбних відносин порушує інтереси позивача.

4.25.Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. ОСОБА_1 у поданій ним позовній заяві не ставить питання про стягнення з дружини ОСОБА_1 аліментів на утримання двох малолітніх дітей, він просить лише про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідачка всупереч ч.3 ст. 12 ЦПК України не подає до суду будь-яких належних і допустимих доказів, котрі б підтверджували недотримання визначеного органом опіки та піклування графіку спілкування матері з малолітніми дітьми саме з вини позивача; відповідачка не зверталась до суду з вимогами щодо усунення перешкод у спілкуванні матері з її дітьми. Водночас питання щодо утримання малолітніх дітей, участі обох батьків у вихованні дітей, усунення перешкод у спілкування матері або батька у спілкуванні з дітьми може бути вирішено в інших судових процесах, якщо такі будуть ініційовані будь-ким зі сторін.

4.26.Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідачки щодо надання сторонам строку для примирення тривалістю не менше 6 місяців.

Керуючись ст. 2,12,13, 43,81,83,223,240 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань відповідачки ОСОБА_1 щодо відкладення судового розгляду справи № 156/194/23 відмовити, здійснювати розгляд справи без участі відповідачки, на підставі наявних у справі доказів.

У задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_1 щодо надання сторонам строку для примирення тривалістю не менше 6 місяців відмовити.

Ця ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення (складення), не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду в разі подання такої будь-ким з учасників справи.

Суддя А.Є. Бєлоусов