Справа № 203/608/21
Провадження по справі № 2/354/89/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Капітанова Д.Г.

представника відповідача адвоката Грици І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», Приватного акціонерного товариства «Альфа Енерго Груп» про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 15.02.2021 року звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які на заявляють самостійних вимог щодо предмета спору-Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго»(надалі-ПАТ «Прикарпаттяобленерго»), Приватного акціонерного товариства «Альфа Енерго Груп»(надалі ПП «Альфа Енерго Груп») про визнання права власності на трансформаторну підстанцію комутуючий пристрій 0,4 кВ в РП-0,4 кВ ТП-566, джерела електропостачання (ПС «Ворохта 110/35/10кВ», ТП566), точки забезпечення потужності та точки приєднання (на вихідних контактах комутуючого пристрою 0,4 кВ в РП-0,4 кВ ТП-566) та зобов`язання відповідача не чинити йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження вказаною трансформаторною підстанцією. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що наприкінці 2013 року вони з відповідачем вирішили побудувати в урочищі Вишні у с. Поляниця готельно-ресторанний комплекс для подальшого сумісного комерційного використання. Будівництво мало бути здійснене на земельних ділянках із кадастровими номерами :22:002:1596, :22:002:2399, :22:002:1592, :22:002:0507, які знаходились у їх спільній власності. З цією метою вони із відповідачем подали та зареєстрували в Управлінні Держархбудінспекції у Івано-Франківській області декларації про початок будівельних робіт №ІФ27 від 16.06.2014 року, ІФ №797 від 30.07.2014 року, ІФ №28 від 19.11.2015 року та ІФ №78 від 21.04.2016 року. Після цього у період до 2018 року він за власні кошти побудував за вказаною адресою два корпуси готельно-ресторанного комплексу, адміністративно-відпочинкову будівлю та групу зблокованих житлових котеджів для довготривалого відпочинку і будівництво першої та другої черги повністю завершено та фактично експлуатується. З метою організації енергозабезпечення за власні кошти він побудував лінію електропостачання до вказаних об`єктів необхідні матеріали(кабель, електроопори, трансформаторну підстанцію та інше) поставляло ПП «Альфа Енерго груп», яке і виконувало роботи з проектування та будівництва лінії електропередач та встановлення трансформаторної підстанції на підставі укладеного із позивачем договору. Оплату послуг, поставку необхідних матеріалів, проектування і будівництво лінії електропередач було здійснено шляхом перерахування грошових коштів безпосередньо на розрахунковий рахунок вказаного підприємства. На замовлення позивача ПАТ «Прикарпаттяобленерго» розробило «Технічні умови нестандартного приєднання до електричних мереж, на підставі яких між ним та відповідачем були укладені договір №333/35-109/2014 від 28.07.2014 року та №162/35-197/2015 від 15.05.2015 року «Про нестандартне приєднання до електричних мереж», відповідно до яких здійснюється енергозабезпечення вказаних об`єктів. За таких обставин, придбавши у ПП «Альфа Енерго груп», трансформаторну підстанцію за власні кошти він набув право власності на вказане майно відповідно до ст.334 ЦК України, однак на даний час відповідач не визнає його право власності, обмежив йому доступ та самоправно експлуатує спірне майно без погодження умов експлуатації, чим позбавив його можливості використовувати своє майно на власний розсуд. Оскільки у добровільному порядку відновити його порушене право відповідач відмовляється, він змушений звернутись до суду із вказаним позовом та просить його задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2021 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2021 року вказану справу передано у провадження судді Остап`юк М.В., якою 08.06.2021 року постановлено ухвалу про самовідвід та передано вказану справу до канцелярії суду про проведення повторного авторозподілу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2021 року вказану справу передано у провадження судді Ваврійчук Т.Л.

Ухвалою суду від 10.06.2021 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

09.07.2021 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків і ухвалою суду від 14.07.2021 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.10.2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

23.11.2021 року до суду надійшли пояснення третьої особи ПП «Альфа Енерго Груп», в яких зазначено що позивач в обгрунтування своїх вимог вказав, що між ним та ПП «Альфа Енерго Груп» як виконавцем було укладено договір на поставку матеріалів та на виконання робіт по будівництву лінії електропередач та встановленню трансформаторної підстації на об`єкті позивача в ур. Вишні у с. Поляниця, що підтверджується долученими до позову копіями договорів. Проте у переліку додатків відсутнє посилання на будь-які договори, укладені із ПП «Альфа Енерго Груп». Посилання позивача на те, що він за договором придбав у ПП «Альфа Енерго Груп» комутуючий пристрій 0,4 кВ в РП-0,4 кВ ТП-566 є лише припущенням, оскільки будь-які документи, які могли б свідчити про факт передачі майна від продавця до покупця до позову не додані. З долучених договорів, укладених між позивачем та ПАТ «Прикарпаттяобленерго» слідує, що вказане підприємство взяло на себе зобов`язання збудувати мережі зовнішнього електропостачання на об`єкті позивача та підключити його до електричних мереж електропередавальної організації, а після введення в експлуатацію зазначених мереж виконавець послуг набуває право власності на збудовані електричні мережі зовнішнього електропостачання. Із урахуванням наданої позивачем доказової бази ПП «Альфа Енерго Груп» вважає необґрунтованим твердження ОСОБА_1 про факт укладення договору на постачання та монтаж трансформаторної підстанції комутуючого пристрою і відповідно безпідставним залучення підприємства до участі у вказаній справі в якості третьої особи.

16.08.2022 року до суду надійшов відзив від відповідача, в якому зазначено, що позивачем не доведено належність йому спірного майна, а подані ним документи, зокрема відповідь на адвокатський запит, спростовують факт придбання трансформаторної підстанції у ПП «Альфа Енерго Груп», яке вказало, що ніяких договорів на придбання товарів і виконання робіт із позивачем не укладало. Предметом наданих позивачем договорів про нестандартне приєднання є надання послуги із такого підключення та відповідні умови, однак вони, однак вони не містять жодного посилання на придбання позивачем трансформаторної підстанції. Долучені ОСОБА_1 договори купівлі-продажу земельних ділянок втратили свою чинність, оскільки вказані у них земельні ділянки були відчужені позивачем на користь ОСОБА_2 , який на даний час є єдиним замовником будівництва на вказаних ділянках, про що свідчать подані із відзивом докази. Про відсутність предмету спору свідчить також нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 від 16.03.2018 року, в якій останній вказав, що всі підготовчі дії та дії по забудові земельних ділянок відбувались тільки за кошти ОСОБА_2 та будь-яке майно, яке перебуває на вказаних ділянках, а саме: будівельні матеріали, спорядження, обладнання, будівлі та споруди є виключною власністю відповідача і жодних претензій до нього позивач не має. Виходячи з наведеного позовні вимоги є не тільки недоведеними, а й спростованими, а позов безпідставним. Окрім цього, зазначив, що інші твердження позивача не стосуються предмета спору, а покликання на них може бути спрямоване на введення в оману. Так, рішення про проведення будівництва прийняв сам відповідач, а через те, що він постійно перебуває за кордоном, між ним та ОСОБА_1 та його тодішньою дружиною ОСОБА_3 був укладений договір про спільну діяльність, який передбачав купівлю земельних ділянок і будівництво на них об`єктів нерухомого майна позивачем від імені та за рахунок ОСОБА_2 . Цей договір передбачав, що земельні ділянки і інше майно купуються на подружжя ОСОБА_4 з подальшим переоформленням на відповідача. Позивач за власні кошти на вказаних ділянках не збудував нічого, оскільки відповідно до договору про спільну діяльність все фінансування здійснювалось за рахунок відповідача, а позивач ніколи не мав достатніх коштів щоб здійснити таке будівництво, що підтверджується зокрема поданими ним довідками про доходи. Крім того, факт використання ОСОБА_1 власних коштів спростовується поданою ним заявою від 16.03.2018 року. З 2017 року у сторін почали виникати суперечки з приводу виконання договору про спільну діяльність, а тому відповідач не володіє усіма документами що стосуються позову, а їх відшукання та отримання дублікатів ускладнюється воєнним станом.

Ухвалою суду від 16.08.2022 року до участі у вказаній справі залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3

19.11.2021 року, 23.11.2021 року, 24.01.2022 року, 24.03.2022 року, 16.05.2022 року, 13.06.2022 року, 16.08.2022 року, 26.09.2022 року судом були постановлені ухвали про участь позивача та його представника, представника третьої особи ПП «Альфа Енерго Груп» у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 26.09.2022 року за клопотанням позивача витребувано докази у ПАТ «Прикарпаттяобленерго» та ПП «Альфа Енерго Груп».

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 06.10.2022 року позивач вказав, що між ним та ПАТ «Прикарпаттяобленерго» були укладені договори нестандартне приєднання до електричних мереж №333/35-109/2014 від 28.07.2014 року та №162/35-197/2015 від 15.05.2015 року, невід`ємними частинами яких є технічні умови нестандартного приєднання. З договору про нестандартне приєднання №162/35-197/2015 вбачається, що точка приєднання встановлюється на вихідних контактах комутуючого пристрою 0,4 кВ в РП-0,4 кВ ТП-566(власник ОСОБА_1 ), а відповідно до Технічних умов нестандартного приєднання, що є Додатком №1 до вказаного договору джерелом електропостачання є ПС «Ворохта 110/35/10 кВ», ТП-566, власник ТП ОСОБА_1 , а точка забезпечення потужності: на вихідних контактах комутуючого пристрою 0,4 кВ в РП-0,4 кВ ТП-566, власник ТП ОСОБА_1 . Як власник трансформаторної підстанції ТП-566 позивач сплатив на рахунок ПАТ «Прикарпаттяобленерго» за послуги з нестандартного приєднання (будівництво та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об`єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання. Крім того, на час виконання будівництва електричних мереж зовнішнього електропостачання між позивачем та ПАТ «Прикарпаттяобленерго» був укладений договір про постачання електричної енергії №350845Б від 08.05.2015 року за яким він сплачував кошти за послуги з електропостачання. На момент розгляду справи позивач не здійснював відчуження ТП-566 у будь-який спосіб і не надавав жодній фізичній та юридичній особі дозвіл на користування належним йому майном. Наведені у відзиві правочини щодо відчуження належних йому часток у праві власності на земельні ділянки були оскаржені ним у судовому порядку до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, який ухвалою від 21.10.2021 року передав дану справу на розгляд до Яремчанського міського суду, а тому всі наведені у відзиві спростування хибно надумані, необґрунтовані і не відповідають дійсності.

24.11.2022 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи ОСОБА_3 , які за своїм змістом повністю аналогічні відзиву на позов. Окремо зазначено, що спірна трансформаторна підстанція куплена і встановлена на початку 2015 року за кошти ОСОБА_2 , і з того часу вона працює та використовується для електропостачання до майна відповідача і ніколи не використовувалась позивачем. Більш того, оскільки ніде навколо підстанції, а тим більше на земельних ділянках, які зазначає сам позивач ніколи не було і немає жодного його майна, а тому вона не могла б ним використовуватись. Сам цей факт спростовує доводи позивача через необґрунтованість і абсурдність. Також зазначила, що додаткові документи, які стосуються предмету спору зникли коли між нею і позивачем, а також одночасно позивачем і відповідачем стали виникати конфлікти та у разі їх відшукання будуть подані до суду.

Ухвалою суду від 06.02.2023 року підготовче провадження у даній справи закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

02.05.2023 року представником відповідача подано заяву про застосування позовної давності, в якій зазначено, що позивач посилається на договори нестандартного приєднання до електричних мереж, зокрема на підписаний ним договір №162/35-197/2015 від 15.05.2015 року, відповідно до п.1 якого місцем забезпечення потужності замовника та точкою приєднання є «вихідні контакти комутуючого пристрою 0,4 кВ в РП-0,4 кВ ТП-566». Тобто спірне майно на момент підписання позивачем вказаного договору вже існувало і було встановлене. Крім того, в матеріалах справи є договори купівлі-продажу земельних ділянок. Трансформаторною підстанцією з 2015 року завжди володів і користувався тільки відповідач. Стверджуючи, що відповідач самоправно експлуатує спірне майно без погодження з позивачем, ОСОБА_1 пропустив визначений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності, а тому відповідач просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

21.08.2023 року від позивача надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких жодних ділових відносин між сторонами у справі у період 2013-2018 років не існувало, наданий в якості доказу договір про спільну сумісну діяльність, укладений у 2013 році є завідомо неправдивим документом і був складений з метою ввести суд в оману, довіреність від 11.12.2013 року теж не може бути допустимим доказом оскільки з 1998 року відповідач постійно проживає за межами України і відповідно не міг бути присутній у нотаріуса та посвідчити цю довіреність. Договори купівлі-продажу земельних ділянок укладав особисто позивач, а від імені ОСОБА_2 діяла колишня дружина позивача ОСОБА_3 . Жодних доказів того, що ОСОБА_3 отримувала від ОСОБА_2 значні кошти на будівництво готельно-ресторанного комплексу суду не надано. Наприкінці 2013 року позивач розпочав спільний бізнес із відповідачем, а саме придбали земельні ділянки у с. Поляниця на яких він почав будівництво готельно-ресторанного комплексу, що підтверджується поданими деклараціями про початок виконання будівельних робіт. За домовленістю із відповідачем частки у даному бізнес проекті були визначені як рівні і відповідно право власності на готельний комплекс мало бути оформлене по на кожного із них. Всі без виключення договори, пов`язані з будівництвом на виконання робіт/надання послуг виконувались і сплачувались особисто ним, відповідач фактично ніяких коштів ОСОБА_3 не надавав і остання не володіла необхідними знаннями та досвідом та не могла виконувати вказані у договорі про спільну діяльність роботи. Як договір так і розписки про отримання ОСОБА_3 грошових коштів від ОСОБА_2 є сфальсифікованими, направленими на позбавлення його права власності на майно. До початку реалізації спільного з відповідачем бізнес проекту позивач тривалий час працював в ТОВ «УВТК «Спецпромтехніка» та обіймав посаду начальника відділу постачання, окрім цього мав дохід від зайняття підприємницькою діяльністю, хоча офіційно не був зареєстрований як ФОП, також його мати за життя займалась бізнесом та мала доволі значні заощадження, а тому твердження ОСОБА_3 про відсутність у нього доходів та коштів, необхідних для вкладення у спільний з ОСОБА_5 проект є безпідставними. За час шлюбу із ОСОБА_3 все майно було придбане за особисті кошти позивача, та дохід від реалізації набутого ним до шлюбу нерухомого майна. Стосовно нотаріальної посвідченої заяви від 16.03.2018 року зазначив, що викладені у ній факти та обставини не відповідають дійсності, ця заява була написана ним на вимогу ОСОБА_2 із введенням його в оману щодо дійсних намірів її складання, оскільки дізнавшись про припинення шлюбних відносин між ним та ОСОБА_3 , відповідач запропонував переоформити всі спільно придбані ними об`єкти нерухомості на нього, шляхом укладення договорів купівлі-продажу з метою недопущення розподілу належної йому частки у спільному бізнесі під час поділу спільного майна подружжя. При цьому відповідач запевнив, що всі спільні бізнес проекти будуть продовжуватися на попередніх умовах, однак після переоформлення часток спільно придбаних об`єктів ОСОБА_2 відмовився від раніше досягнутих домовленостей та від виплати належної позивачу грошової компенсації. Пізніше позивачем була відізвана вказана нотаріально посвідчена заява від 16.03.2018 року. Вказав, що для забезпечення будівельних потреб на етапі будівництва готельно-ресторанного комплексу позивачем після придбання земельних ділянок була придбана спірна трансформаторна підстанція, роботи із проведення ЛЕП та придбання ТП він сплачував особисто за власні кошти. Договір на електропостачання із ПАТ «Прикарпаттяобленерго» теж укладав він особисто та проводив оплату спожитої електроенергії під час будівництва, проте у квітні 2019 року ОСОБА_2 переуклав договір електропостачання на себе та обмежив його право користування належною йому ТП.

Протокольною ухвалою суду від 23.08.2023 року долучені позивачем до письмових пояснень у справі додаткові докази залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Капітанов Д.Г. заявлений позов підтримали та просили його задовольнити, з мотивів, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях позивача. Вказали, що долученими договорами нестандартного приєднання №162/35-197/2015 від 15.05.2015 року та №162/35-53/2016 від 26.04.2016 року, укладеними між позивачем та ПАТ «Прикарпаттяобленерго» повністю підтверджується той факт, що власником спірної ТП є позивач. Окрім цього, з наданих виписок про зарахування коштів за договорами нестандартного приєднання вбачається, що сума коштів, сплачених за договором №333/35-109/2014 від 28.07.2014 року становить 707600,54 грн., що однозначно підтверджує той факт, що у вказану суму включена вартість придбаної позивачем спірної трансформаторної підстанції. Доводи третьої особи ОСОБА_3 про відсутність у позивача коштів, необхідних для придбання спірного майна не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами, а нотаріально посвідчена заява від імені позивача від 16.03.2018 року була останнім відкликана в установленому порядку, а тому теж не може слугувати належним доказом на спростування заявлених позовних вимог.

Представник відповідача адвокат Грица І.Ю. у судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі, з мотивів, наведених у відзиві на позов. Зазначив, що позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а його посилання на те, що факт придбання та оплати спірної ТП підтверджується виписками про зарахування коштів за договорами про нестандартне приєднання фактично є зміною підстав позову на стадії судового розгляду, оскільки при зверненні до суду позивач вказував на те, що ТП була придбана ним у ПП «Альфа Енерго Груп». Своєю нотаріально посвідченою заявою від 16.03.2018 року ОСОБА_1 підтвердив, що жодних коштів у придбання майна, яке використовувалось сторонами у процесі будівництва готельно-ресторанного комплексу у с. Поляниця він не вкладав, а його доводи про те, що вказана заява ним відкликана вказують на його суперечливу поведінку та не можуть бути взяті судом до уваги. При цьому розмір вартості приєднання за договором №333/35-109/2014 від 28.07.2014 року обумовлений протяжністю лінії електропередач та обсягом виконаних ПАТ «Прикарпаттяобленерго» робіт, а у виписці про зарахування коштів відсутнє будь-яке посилання на оплату ТП і доказів того, що вказане майно було придбане позивачем у ПАТ «Прикарпаттяобленерго» матеріали справи теж не містять. При цьому при зверненні до суду та у подальших заявах по суті справи позивач взагалі не визначив вартість спірного майна.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечила, посилаючись на те, що будівництво готельно-ресторанного комплексу у с. Поляниця проводилось за рахунок коштів відповідача. Зазначила, що позивач та відповідач знайомі з дитинства, а вона познайомилась із ОСОБА_2 у 2011 році. ОСОБА_2 , який проживає за межами України, хотів вкладати кошти у будівництво в Україні, з цією метою їй доручили підшукати відповідні земельні ділянки, вона знайшла землю у с. Поляниця, і у 2013 році вони із ОСОБА_2 підписали договір про спільну діяльність після чого відповідач видав їй довіреність на представництво його інтересів. Була домовленість, що придбані земельні ділянки оформляють між сторонами по , оскільки ОСОБА_1 постійно знаходився в Україні та міг представляти спільні інтереси, укладати договори, а все будівництво мала курувати вона особисто. ОСОБА_1 почав будівництво, декларації про початок будівництва були подані від імені обох сторін, здійснювалось підведення електропостачання на ділянку, в процесі до виконання ряду робіт були залучені її батько та брат. Позивач дійсно міг підписувати та укладати ряд договорів на виконання робіт в процесі будівництва, однак власних коштів у це він не вкладав, всі гроші надавав ОСОБА_2 , який передавав їх особисто їй через свого батька чи інших осіб, їх отримання вона підтверджувала відповідними розписками і надалі вона виділяла кошти на фінансування будівництва та придбання необхідного обладнання та матеріалів, всі витрати мали погоджуватись із відповідачем. ОСОБА_1 не мав жодного відношення до фінансування будівництва і у них ніколи не було таких коштів, і спірна трансформаторна підстанція була придбана за кошти ОСОБА_2 . Вона особисто їздила домовлятись у ПАТ «Прикарпаттяобленерго» та ПП «Альфа Енерго Груп», замовляла проекту документацію з приводу підключення лінії електропостачання, однак оскільки на той час земельні ділянки ще не були переоформлені на відповідача, а договори на підключення мають право укладати власники чи співвласники, тому договори про нестандартне підключення були укладені із позивачем. Коли вони із чоловіком прийняли рішення розлучитись, ОСОБА_2 сказав позивачу переписати всі придбані земельні ділянки на нього, оскільки ОСОБА_1 намагався переписати одну з ділянок на свою тітку, вивіз з будівництва усю техніку, а тому, дізнавшись про це, відповідач вирішив розірвати з ним будь-які стосунки, звернувся із заявами у поліцію, а тому у 2017-2018 роках позивач на будівництві не з`являвся, видав довіреність та переписав всі придбані за час спільної діяльності земельні ділянки на ОСОБА_2 , шляхом укладення договорів купівлі-продажу, однак потім почались судові позови.

Будучи допитаною в якості свідка третя особа ОСОБА_3 надала аналогічні показання.

Представник третьої особи ПАТ «Прикарпаттяобленерго» у судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлвся належним чином.

Від представника третьої особи ПП «Альфа Енерго Груп» надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, свідка, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 19.12.2013 року були укладені договори купівлі-продажу земельних ділянок відповідно до яких ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені якого на підставі довіреності від 11.12.2013 року діяла як представник ОСОБА_3 придбали у рівних частках по земельні ділянки із кадастровими номерами: :22:002:1596 площею 0,0355 га, :22:002:1592 площею 0,0608 га, що розташовані в ур. Вишні у с. Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області. Вказані договори купівлі-продажу посвідчені приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л., зареєстровані в реєстрі за №745, 744, після чого була проведена державна реєстрація права приватної власності сторін по частці на вказані земельні ділянки, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №14995639, №14993122, №14986706, №14981595 від 19.12.2013 року.

Окрім цього 13.01.2014 року був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені якого на підставі довіреності від 11.12.2013 року діяла як представник ОСОБА_3 придбали у рівних частках по земельну ділянку із кадастровим номером :22:002:0507 площею 0,1524 га, що розташована в ур. Вишні у с. Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л. та зареєстрований в реєстрі за №75, після чого була проведена державна реєстрація права приватної власності сторін по частці на вказану земельну ділянку, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №17106822, №17102679 від 30.01.2014 року.

Також 14.11.2014 року був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені якого на підставі довіреності від 11.12.2013 року діяла як представник ОСОБА_3 придбали у рівних частках по земельну ділянку із кадастровим номером :22:002:0506 площею 0,0976 га, що розташована в ур. Вишні у с. Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кузьмович Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №5920, після чого була проведена державна реєстрація права приватної власності сторін по частці на вказану земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №29527577 від 14.11.2014 року.

У подальшому, 21.01.2015 року був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені якого на підставі довіреності від 11.12.2013 року діяла як представник ОСОБА_3 придбали у рівних частках по земельну ділянку із кадастровим номером :22:002:2065 площею 0,2500 га, що розташована в ур. Вишні у с. Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кузьмович Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №64, після чого була проведена державна реєстрація права приватної власності сторін по частці на вказану земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №32512889, №32512557 від 21.01.2015 року.

16.06.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали в Інспекцію ДАБК в Івано-Франківській області Декларацію про початок виконання будівельних робіт на об`єкті-готельно-ресторанний комплекс(перша черга-корпус №1), за адресою уч. Вишні у с. Поляниця. Вказана Декларація підписана обома замовниками та зареєстрована за №ІФ 27.

У експертному звіті щодо розгляду проектної документації за робочим проектом «Готельно-ресторанний комплекс уч. Вишні у с. Поляниця» Яремчанської міської ради Івано-Франківської області», затвердженому заступником директором філії ТОВ «Укрбудекспертиза» в Івано-Франківській області замовниками будівництва вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

30.07.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дали в Інспекцію ДАБК в Івано-Франківській області Декларацію про початок виконання будівельних робіт на об`єкті-готельно-ресторанний комплекс(друга черга-корпус №2), за адресою уч. Вишні у с. Поляниця. Вказана Декларація підписана обома замовниками та зареєстрована за №ІФ 97.

У експертному звіті щодо розгляду проектної документації за робочим проектом «Готельно-ресторанний комплекс уч. Вишні у с. Поляниця» Яремчанської міської ради Івано-Франківської області(друга черга-блок №2)», затвердженому заступником директором філії ТОВ «Укрбудекспертиза» в Івано-Франківській області замовниками будівництва вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

19.11.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали до Управління Держархбудінспекції в Івано-Франківській області Декларацію про початок виконання будівельних робіт на об`єкті-адміністративно-відпочинкова будівля за адресою уч. Вишні у с. Поляниця. Вказана Декларація підписана обома замовниками та зареєстрована за №ІФ 028.

У експертному звіті щодо розгляду проектної документації за проектом «Нове будівництво адміністративно-відпочинкової будівлі на уч. Вишні у с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області», затвердженому директором філії ДП «Укрдержбудекспертиза» в Івано-Франківській області замовниками будівництва вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

21.04.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали до Управління Держархбудінспекції в Івано-Франківській області Декларацію про початок виконання будівельних робіт на об`єкті-група зблокованих житлових котеджів для довготривалого відпочинку, за адресою уч. Вишні у с. Поляниця. Вказана Декларація підписана обома замовниками та зареєстрована за №ІФ 78 .

У експертному звіті щодо розгляду проектної документації за проектом «Група зблокованих житлових котеджів для довготривалого відпочинку, за адресою уч. Вишні у с. Поляниця»(нове будівництво), затвердженому директором філії ДП «Укрдержбудекспертиза» в Івано-Франківській області замовниками будівництва вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2

28.07.2014 року між ПАТ «Прикарпаттяобленерго», як виконавцем послуг та ОСОБА_1 , як замовником, укладений договір №333/35-109/2014 про нестандартне приєднання до електричних мереж відповідно до умов якого до електричних мереж виконавця послуг або іншого власника мереж під`єднується об`єкт замовника: Готельно-ресторанний комплекс(перша черга-корпус №1), що знаходиться за адресою с. Поляниця, уч. Вишні. Місце забезпечення потужності об`єкта замовника- встановлюється: ЛЕП-110кВ відгалуженням від ПЛ110кВ «Ямна-Ворохта». Точка приєднання (межа балансової належності об`єкта замовника) встановлюється на проектній опорі ПЛ-10 кВ на межі земельної ділянки приєднання «ТП-266», тип приєднання:нестандартне.

Пунктами 3.1-4.1 вказаного договору передбачено, що виконавець послуг забезпечує приєднання електроустановок об`єкта замовника(будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об`єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електропостачання і проектної документації, розробленої згідно з технічними умовами №335/35-109/2014 від 28.07.2014 року(додаток №1 до договору) та здійснює підключення об`єкта замовника до електричних мереж на умовах цього договору. Замовник зобов`язаний розробити на підставі технічних умов №335/35-109/2014 від 28.07.2014 року, які є додатком до цього договору, проектну документацію протягом 60 днів з дня укладення договору та погодити її з виконавцем послуг; оплатити на умовах цього договору вартість наданих послуг з приєднання електроустановок замовника в точці приєднання; на дату 01.01.2017 року ввести в експлуатацію власний об`єкт та електроустановки зовнішнього забезпечення від точки приєднання до об`єкта. Плата за нестандартне приєднання остаточно узгоджується після погодження електропередавальною організацією проектної документації та оформляється додатковою угодою до даного договору, у тому числі вартість проектної документації на зовнішнє електрозабезпечення, яка передана замовником виконавцю послуг за актом приймання-передавання в рахунок плати за приєднання.

Із розроблених ПАТ «Прикарпаттяобленерго» Технічних умов нестандартного приєднання №333/35-109/2014, які є додатком №1 до договору приєднання до електричних мереж від 28.07.2014 року вбачається, що для одержання потужності на об`єкті замовника від точки приєднання до об`єкта замовника необхідно виконати: вимоги до електричних мереж основного живлення, а саме-побудувати ЛЕП-10 кВ необхідного перетину від проектної опори на межі земельної ділянки ЛЕП-10 кВприєднання «ТП-266» до проектної ТП. Тип, перетин та трасу проходження ЛЕП-1- кВ визначити проектом; побудувати трансформаторну підстанцію 10/0,4 кВ з силовим трансформатором необхідної потужності. Тип, потужність силового трансформатора та місце установки ТП визначити проектом.

15.05.2015 року між ПАТ «Прикарпаттяобленерго», як виконавцем послуг та ОСОБА_1 , як замовником, укладений договір №162/35-197/2015 про нестандартне приєднання до електричних мереж з якого вбачається, що до електричних мереж виконавця послуг або іншого власника мереж під`єднується об`єкт замовника: Готельно-ресторанний комплекс(друга черга-корпус АДРЕСА_1 . Місце забезпечення потужності об`єкта замовника- встановлюється на вихідних контактах комутуючого пристрою 0,4 кВ в РП-04, кВ Тп-566(власник ОСОБА_1 ). Точка приєднання (межа балансової належності об`єкта замовника) встановлюється на вихідних контактах комутуючого пристрою 0,4 кВ в РП-04, кВ ТП-566(власник ОСОБА_1 ). Тип приєднання:нестандартне.

Відповідно до п.3.2.3 договору замовник зобов`язаний оплатити на умовах цього договору вартість наданих виконавцем послуг з приєднання електроустановок замовника в точці приєднання.

Із розроблених ПАТ «Прикарпаттяобленерго» Технічних умов нестандартного приєднання 162/35-197/2015, які є додатком №1 до договору приєднання до електричних мереж від 15.05.2015 року вбачається, що джерелом електропостачання: ПС «Ворохта 110/35/10 кВ», ТП-566. Власник ТП ОСОБА_1 . Точка забезпечення потужності та точка приєднання знаходяться на вихідних контактах комутуючого пристрою 0,4 кВ в РП-04, кВ Тп-566, власник ТП ОСОБА_1 .

Згідно додаткової угоди до договору №162/35-197/2015 про нестандартне приєднання до електричних мереж від 15.05.2015 року плата за нестандартне приєднання становить 6078,66 грн.

Із розрахунку нестандартного приєднання за вказаним договором вбачається, що плата за приєднання електроустановок включає в себе: заявлену потужність, витрати з видачі технічних умов, вартість будівництва та/або реконструкції електричних мереж до точки приєднання електроустановки, вартість розробки ПКД, вартість резерву абонованої приєднаної потужності, за резерв потужності, вартість підключення споживача в електромережу.

26.04.2016 року між ПАТ «Прикарпаттяобленерго», як виконавцем послуг та ОСОБА_1 , як замовником, укладений договір №162/35-53/2016 про нестандартне приєднання до електричних мереж, з якого вбачається, що до електричних мереж виконавця послуг або іншого власника мереж під`єднується об`єкт замовника: адміністративно-відпочинкова будівля, що знаходиться за адресою с. Поляниця, уч. Вишні. Місце забезпечення потужності об`єкта замовника- встановлюється на вихідних контактах комутуючого пристрою 0,4 кВ в РП-04, кВ Тп-566(власник ОСОБА_1 ). Точка приєднання (межа балансової належності об`єкта замовника) встановлюється на вихідних контактах комутуючого пристрою 0,4 кВ в РП-04, кВ Тп-566(власник ОСОБА_1 ). Тип приєднання:нестандартне.

Відповідно до п.3.2.3 договору замовник зобов`язаний оплатити на умовах цього договору вартість наданих виконавцем послуг з приєднання електроустановок замовника в точці приєднання.

Із розроблених ПАТ «Прикарпаттяобленерго» Технічних умов нестандартного приєднання 162/35-53/2015, які є додатком №1 до договору приєднання до електричних мереж від 26.04.2016 року вбачається, що джерелом електропостачання: ПС «Ворохта 110/35/10 кВ», ТП-566. Точка забезпечення потужності та точка приєднання знаходяться на вихідних контактах комутуючого пристрою 0,4 кВ в РП-04, кВ ТП-566(власник ОСОБА_1 ).

Згідно додаткової угоди до договору №162/35-53/2016 про нестандартне приєднання до електричних мереж від 26.04.2016 року плата за нестандартне приєднання становить 6242,96 грн.

Відповідно до наданих ПАТ «Прикарпаттяобленерго» виписок про зарахування коштів вбачається, що 26.01.2015 року від ОСОБА_1 надійшли кошти в сумі 707600,54 грн. за договором про нестандартне приєднання №333/35-109/2014; 23.05.2016 року від ОСОБА_1 надійшли кошти в сумі 6243,00 грн. за договором про нестандартне приєднання №303/35-63/2016.

17.10.2013 року між ОСОБА_2 (сторона-1) та ОСОБА_3 (сторона-2) був укладений договір про спільну діяльність №1 відповідно до якого сторони зобов`язуються шляхом об`єднання зусиль діяти спільно для досягнення наступних цілей:будівництва, введення в експлуатацію та подальше використання з позитивним економічним результатом для сторін, будівель та споруд готельно-ресторанного комплексу за адресою с. Поляниця, Івано-Франківська область. Метою сторони-1 є якогомога найшвидше створення готельно-ресторанного комплексу за допомогою сторони-2 та подальша економічно вигідна експлуатація готельно-ресторанного комплексу з отриманням кожною зі сторін прибутку від такої діяльності у визначеному за погодженням відсотковому співвідношенні. Сторона-1 зобов`язується для досягнення мети договору здійснювати повне фінансове забезпечення та здійснювати за необхідності та за погодженням сторін кредитування сторони-2, в наступному порядку: в строк протягом трьох місяців з моменту підписання договору передати(перерахувати) стороні-2 грошові кошти у розмірі 500000,00 доларів США в межах необхідних витрат для забезпечення першого етапу будівництва комплексу, в подальшому в межах затверджених видатків кошторисів та інших погоджених витрат на будівництво, за необхідністю надавати грошові кошти стороні-2 в розміри та в строки, обумовлені сторонами. Сторона-2 зобов`язується бути представником сторони-1 при укладенні договорів купівлі-продажу земельних ділянок в с. Поляниця, після здійснення державної реєстрації права власності на земельні ділянки за стороною-1 повинна негайно приступити до здійснення реалізації комерційного проекту, будівництва та зведення комплексу в межах профінансованих витрат.

11.12.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. посвідчено видану Гельфером Л.Г. довіреність, за реєстром № 8419, відповідно до якої відповідач уповноважив ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 представляти його інтереси під час придбання, укладення від його імені договорів купівлі-продажу та реєстрації права власності на будь-яку земельну ділянку за будь-якою адресою, на умовах, які будуть визначати повіреними самостійно, виходячи з розумної доцільності.

03.02.2018 року між ОСОБА_7 , який діяв від імені ОСОБА_1 , як представник на підставі довіреності посвідченої 01.02.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Літаш І.П., за реєстром №209 та виступав як продавець та ОСОБА_2 , як покупцем, були укладені договори купівлі-продажу частки належних позивачу земельних ділянок із кадастровими номерами :22:002:0507 площею 0,1524 га, :22:002:1596 площею 0,0355 га, :22:002:1592 площею 0,0608 га, :22:002:2399 площею 0,3474 га, яка створена в результаті об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :22:002:0506 площею 0,0976 га та :22:002:2065 площею 0,2500 га. Вказані договори посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хайкиною О.Л. та зареєстровані у реєстрі за №82, №88, №85, №91 після чого проведена державна реєстрація права приватної власності ОСОБА_2 на придбане нерухоме майно, що підтверджується витягами З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №112744028, 112744749, 11274409 , 112745219 від 03.02.2018 року.

16.03.2018 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В. посвідчено заяву ОСОБА_1 , адресовану компетентним органам або всі кого це стосується, зареєстровану у реєстрі за №313. Вказаною заявою ОСОБА_1 підтвердив, що правочини щодо купівлі-продажу земельних ділянок із кадастровими номерами :22:002:0507, :22:002:1596, :22:002:1592, :22:002:2399, яка створена в результаті об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :22:002:0506 та :22:002:2065, посвідчені 03.02.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хайкиною О.Л., за реєстровими №82, №88, №85, №91, які укладалися від його імені та в його інтересах представником ОСОБА_7 за довіреністю посвідченою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Літаш І.П., за реєстром №209, відповідають його справжнім намірам та волі, були узгоджені з ним в повному обсязі. Також повідомляє, що на момент відчуження прав власності на вказані земельні ділянки на них не перебували, не перебувають та не можуть перебувати в майбутньому об`єкти щодо яких у нього наявні чи могли виникнути в майбутньому будь-які майнові права чи права власності. Враховуючи те, що раніше ним та ОСОБА_2 були подані декларації про початок будівництва об`єктів нерухомого майна, а саме: декларація про початок виконання будівельних робіт від 30.07.2014 року №ІФ 97; декларація про початок виконання будівельних робіт від 16.06.2014 року №ІФ27; декларація про початок виконання будівельних- робіт від 19.11.2015 року №ІФ28; декларація про початок виконання будівельних робіт від 21.04.2016 року №ІФ78, заявник повідомляє, що всі підготовчі дії та дії по забудові зазначених земельних ділянок відбувались за кошти тільки ОСОБА_2 та відповідно будь-яке майно, яке перебуває на вказаних земельних ділянках, а саме: будівельні матеріали, спорядження, обладнання будівлі, споруди, та інше є виключною власністю ОСОБА_2 та жодних претензій чи прав на останні він не має.

13.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся у ПАТ «Прикарпаттяобленерго» із заявою, в якій просив надати копії документів, на підставі яких 25.04.2018 року була проведена перереєстрація договору №3508456 від 08.05.2015 року з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .

У відповідь на вказану заяву ПАТ «Прикарпаттяобленерго» листом від 16.01.2020 року за вих. №12387/14 повідомило позивача про те, що договір про постачання електричної енергії для електрозабезпечення будівельних струмоприймачів №350845б був укладений 25.04.2018 року з ОСОБА_2 у відповідності до вимог чинного законодавства про електроенергетику.

ПП «Альфа Енерго Груп» листом від 19.02.2020 року за вих.№2262-02/20 у відповідь на адвокатський запит представника позивача повідомило, що у період 2015-2016 років підприємство не укладало договорів на придбання товарів та виконання робіт із фізичною особою ОСОБА_1 з приводу забезпечення енергопостачання за адресою АДРЕСА_2 .

На виконання ухвали суду від 26.09.2022 року про витребування доказів ПП «Альфа Енерго Груп» листом від 25.10.2022 року повідомило, що договори на придбання трансформаторної підстанції комутуючий пристрій 0,4 кВ в РП-0,4 кВ ТП-566 та виконання робіт із її встановлення та монтажу між вказаним підприємством та ОСОБА_3 у період з 01.01.2014 року по 31.12.2018 року не укладались.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами суд встановив наступне.

Частиною першою ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага.

За нормами ч.2 ст.325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно ст.1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» трансформаторна підстанція - це електрична установка відкритого або закритого типу, призначена для розподілу або перетворення електричної енергії.

Згідно п.1.2 Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 12.06.2008 № 691, трансформаторна підстанція - це електрична підстанція, призначена для перетворення електричної енергії однієї напруги в енергію іншої напруги за допомогою трансформаторів; комплектна трансформаторна підстанція (далі - КТП) - підстанція, складена з шаф чи блоків з умонтованими в них трансформатором та іншим обладнанням розподільної установки, яку постачають складеною чи підготовленою до складання.

Наказом Держстандарту України №507 від 17.08.2000 року затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК018-2000 відповідно до якого трансформаторні станції та підстанції місцевих електромереж відповідно належать до інженерних споруд та виходячи із ознак об`єктів нерухомого майна, наведених у ст.181 ЦК України є рухомим майном.

Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд-ст.319 ЦК України.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеженій у його здійсненні.

Частиною першою ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою ст.347 ЦК України передбачено, що особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Частиною першою ст.391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст..391 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними, згідно ст.77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

При зверненні до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 зазначив, що він є власником

трансформаторної підстанції комутуючий пристрій 0,4 кВ в РП-0,4 кВ ТП-566, яку придбав у ПП «Альфа Енерго Груп», та яка на даний час протиправно використовується відповідачем.

У ході судового розгляду встановлено, що сторони у справі у період 2013-2015 років придбали по частці п`ять земельних ділянок на уч. Вишня у с. Поляниця, на яких було розпочате будівництво готельно-ресторанного комплексу.

28.07.2014 року, 15.05.2015 року та 26.04.2016 року між ПАТ «Прикарпаттяобленерго» та ОСОБА_1 були укладені договори про нестандартне приєднання об`єктів будівництва, що знаходяться за адресою ур. Вишні с. Поляниця до електричних мереж.

ПП «Альфа Енерго Груп» у відповідь на адвокатський запит представника позивача та у направлених до суду письмових поясненнях третьої особи вказало, що у період 2015-2016 років договори на придбання товарів та виконання робіт із ОСОБА_1 з приводу забезпечення енергопостачання за адресою АДРЕСА_2 не укладались.

На виконання ухвали суду від 26.09.2022 року про витребування доказів ПП «Альфа Енерго Груп» повідомило, що договори на придбання спірної трансформаторної підстанції та виконання робіт із її встановлення та монтажу у період з 01.01.2014 року по 31.12.2018 року не укладались також із ОСОБА_3 , яка, як встановлено судом і не заперечується позивачем, була задіяна на будівництві готельно-ресторанного комплексу в рамках договору про спільну діяльність, укладеного із відповідачем.

У ході судового розгляду позивач послався на те, що вартість трансформаторної підстанції включена до складу коштів у розмірі 707600,54 грн., які були сплачені ним на користь ПАТ «Прикарпаттяобленерго» за договором про нестандартне приєднання № 333/35-109/2014, однак вказані доводи не можуть слугувати належним доказом на підтвердження заявлених позовних вимог, оскільки не підтверджуються дослідженими судом доказами.

Так позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що спірне майно було придбане ним безпосередньо у ПАТ «Прикарпаттяобленерго», як і доказів того, що дане товариство замовляло вказаний товар у ПП «Альфа Енерго Груп».

Надані ПАТ «Прикарпаттяобленерго» виписки про зарахування коштів отриманих від ОСОБА_1 26.01.2015 року та 23.05.2016 року за договорами про нестандартне приєднання №333/35-109/2014 та №303/35-63/2016 не містять переліку складових, що входять у вартість оплати за договором, в той час, як дослідженням вказаних договорів, які містяться у справі, встановлено, що в оплату за договорами входить лише вартість наданих послуг з приєднання електроустановок замовника в точці приєднання.

При цьому із розрахунку нестандартного приєднання за договором №162/35-197/2015 від 15.05.2015 року слідує, що плата за приєднання електроустановок включає в себе: заявлену потужність, витрати з видачі технічних умов, вартість будівництва та/або реконструкції електричних мереж до точки приєднання електроустановки, вартість розробки ПКД, вартість резерву абонованої приєднаної потужності, за резерв потужності, вартість підключення споживача в електромережу.

ОСОБА_1 не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження факту придбання ним спірного майна за власний кошт, оскільки у матеріалах справи відсутні договір купівлі-продажу, замовлення, видаткова накладна, платіжні доручення чи квитанції про оплату вартості трансформаторної підстанції, відповідні акти приймання-передачі вказаного майна. Позивачем не зазначено у який період за якою ціною було придбане ним спірне майно.

Сама по собі вказівка у договорах про нестандартне приєднання №162/35-197/2015 від 15.05.2015 року та №162/35-53/2016 від 26.04.2016 року на те, що місце забезпечення потужності об`єкта замовника та точка приєднання (межа балансової належності об`єкта замовника) встановлюється на вихідних контактах комутуючого пристрою 0,4 кВ в РП-04, кВ ТП-566(власник ОСОБА_1 ) не може слугувати належним та достатнім доказом на підтвердження належності даного майна позивачу, із урахуванням наявного у справі афідевіту ОСОБА_1 від 16.03.2018 року за реєстром №313, у якому останній засвідчив, що всі підготовчі дії та дії по забудові земельних ділянок відбувались за кошти тільки ОСОБА_2 та відповідно будь-яке майно, яке перебуває на вказаних земельних ділянках, а саме: будівельні матеріали, спорядження, обладнання будівлі, споруди, та інше є виключною власністю ОСОБА_2 .

При цьому суд також звертає увагу на наступне. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18).

У даній справі встановлено, що позивач відчужив на користь відповідача належні йому на праві власності частки земельних ділянок в ур. Вишні у с. Поляниця та засвідчив, що будівництво готельно-ресторанного комплексу на вказаних ділянках здійснювалось виключно за рахунок ОСОБА_2 , після чого звернувся до суду із вказаним позовом, що свідчить про недобросовісність його поведінки.

Будь-яких інших належних та достатніх доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами наявність у нього права власності на трансформаторну підстанцію комутуючий пристрій 0,4 кВ в РП-0,4 кВ ТП-566, джерела електропостачання (ПС «Ворохта 110/35/10кВ», ТП566.), точки забезпечення потужності та точки приєднання (на вихідних контактах комутуючого пристрою 0,4 кВ в РП-0,4 кВ ТП-566), а тому заявлені позовні вимоги у цій частині до задоволення не підлягають. Враховуючи те, що судом не здобуто доказів на підтвердження належності позивачу спірного об`єкта майна не підлягає до задоволення і позовна вимога про усунення перешкод у користуванні майном, яка є похідною.

Представником відповідача ОСОБА_2 подана заяви про застосування позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16.

Із урахуванням того, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, підстави для застосування позовної давності у даній справі за заявою представника відповідача відсутні.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні трансформаторною підстанцією комутуючий пристрій 0,4 кВ в РП-0,4 кВ ТП-566, джерела електропостачання (ПС «Ворохта 110/35/10кВ», ТП566.), точки забезпечення потужності та точки приєднання (на вихідних контактах комутуючого пристрою 0,4 кВ в РП-0,4 кВ ТП-566) слід відмовити у повному обсязі.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у позові понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 158, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», Приватного акціонерного товариства «Альфа Енерго Груп» про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майномвідмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Прикарпаттяобленерго», місцезнаходження: 76014, вул. Індустріальна, 34 м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Альфа Енерго Груп», місцезнаходження: 76492, вул. Юності, 62Б м. Івано-Франківськ Івано-Франківська область, .

Повне судове рішення складено 20 листопада 2023 року.

Головуючий суддя: Т.Л. Ваврійчук