Провадження № 22-ц/802/519/23 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Ганжа М. І.

з участю: прокурора Костюк Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації та припинення права власності, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення її від об`єктів нерухомості за апеляційною скаргою керівника Луцької окружної прокуратури на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2022 року заступник керівника Луцької окружної прокуратури звернувся в суд в інтересах держави в особі Луцької міської ради з позовом до ОСОБА_1 в якому просив: скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - а саме адміністративно- побутову будівлю площею 592,7 кв.м: /A-2/ - адміністративно-побутового приміщення, /Б-2/ - побутового приміщення (132,9 кв.м), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №218 та припинити право власності за ОСОБА_1 ; усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :06:000:2018 площею 0,5631 га, шляхом її звільнення від об`єктів нерухомості, а саме: адміністративно-побутового приміщення площею 592,7 кв.м: /A-2/ - адміністративно-побутового приміщення, /Б-2/ - побутового приміщення (132,9 кв.м), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №218.

Заступник керівника Луцької окружної прокуратури 30.03.2023 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме, адміністративно-побутову будівлю площею 592,7 кв.м: /А-2/ - адміністративно-побутового приміщення, /Б-2/ - побутового приміщення ( 132,0 кв.м.), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №218, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:000:000:2018 площею 0,5631 га; - заборони вчиняти ОСОБА_1 певні дії щодо нерухомого майна - адміністративно-побутової будівлі площею 592,7 кв.м: /А-2/ - адміністративно-побутового приміщення, /Б-2/ - побутового приміщення ( 132,0 кв.м.), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №218, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:000:000:2018 площею 0,5631 га , зокрема відчуження, здачі в оренду (суборенду), вчиняти будь-які інші договори, підписувати акти та будь-які інші документи щодо нерухомого майна; - заборони державним реєстраторам вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості та зміни щодо нерухомого майна - адміністративно-побутової будівлі площею 592,7 кв.м: /А-2/ - адміністративно-побутового приміщення, /Б-2/ - побутового приміщення ( 132,0 кв.м.), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №218, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:000:000:2018 площею 0,5631 га.

В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що відповідач ОСОБА_1 в незаконний спосіб набула право власності на зазначені об`єкти нерухомості на самовільно зайнятій земельній ділянці, і враховуючи недобросовісну поведінку відповідача, відсутність заходів забезпечення позову надає можливість відповідачу відчужити спірні об`єкти нерухомості на користь інших осіб з метою їх збереження. Тому невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести в майбутньому до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2023 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі керівник Луцької окружної прокуратури просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що при постановленні оскарженої ухвали суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для забезпечення позову, оскільки єдиним власником об`єктів нерухомого майна, які знаходяться на спірній земельній ділянці є ОСОБА_1 , якою уже здійснювались незаконні дії до проведення державної реєстрації права власності на них, існує очевидна небезпека можливого подальшого їх відчуження, що фактично призведе до неможливості реального поновлення інтересів держави та звільнення земельної ділянки комунальної форми власності, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.

Представник відповідача ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу в якому вказала на необргунтованість апеляційної скарги, оскільки заява заступника прокурора Луцької окружної прокуратури про забезпечення позову фактично грунтується на припущеннях щодо можливості відчуження ОСОБА_1 належних їй об`єктів нерухомості зважаючи на її недобросовісну поведінку. Відповідач володіє вказаними об`єктами нерухомості з моменту підписання договору купівлі-продажу, тобто майже 20 років, при цьому, за весь час такого володіння відповідачем не здійснювалось жодної дії щодо відчуження належного їй майна, що свідчить про відсутність у останньої будь-якої недобросовісної поведінки.

Вивчивши матеріали справи, аргументи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заступником прокурора Луцької окружної прокуратури не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі.

Однак з таким висновком місцевого суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно зі ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст.150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

З матеріалів справи слідує, що заступник прокурора Луцької окружної прокуратури звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування державної реєстрації та припинення права власності, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення її від об`єктів нерухомості.

Позов обгрунтовано тим, що на праві постійного користування Державному підприємству Національна енергетична компанія "Укренерго", на підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №038315 від 20.12.2004, перебувала земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0027 площею 1,1719 га (в подальшому за результатами поділу даної земельної ділянки утворилась земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:2018 площею 0,5631га, цільове призначення - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії, категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Відомості про дану земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру 22.11.2017.

Незважаючи на те, що вказана земельна ділянка перебувала на праві постійного користування ДП НЕК "Укренерго", відповідачем ОСОБА_1 без дозвільних документів з 2017 року проведено на ній будівництво об`єктів нерухомого майна та 11.11.2019 державним реєстратором внесено відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме адміністративно-побутову будівлю площею 592,7 кв.м: /А-2/ - адміністративно-побутове приміщення, /Б-2/ - побутове приміщення (132,9 кв.м), за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02.05.2003. Зазначено, що вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:000:2018 (яка утворилась лише у 2017 році).

Вважає, що відповідач самовільно зайняла земельну ділянку шляхом будівництва об`єктів нерухомого майна.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову заявник стверджує, що існує ризик відчуження спірного майна третім особам, що в подальшому ускладнить виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Встановивши, що між сторонами виник реальний спір з приводу майна, майнових прав та між заходом забезпечення позову і предметом позову існує безпосередній зв`язок, апеляційний суд дійшов висновку, що наявні передбачені законом підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - адміністративно-побутову будівлю площею 592,7 кв.м: /A-2/ - адміністративно-побутового приміщення, /Б-2/ - побутового приміщення (132,9 кв.м), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №218, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:000:2018 площею 0,5631 га та заборони вчиняти певні дії щодо спірного нерухомого майна.

Заступник прокурора Луцької окружної прокуратури звернувся до суду з вимогою майнового характеру (припинення права власності) та немайновою позовною вимогою (усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою), то в даному випадку немає застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися, що і було встановлено судом при вирішені поданої заяви.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідно до принципу пропорційності у цивільному судочинстві суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями (ст. 11 ЦПК України).

Враховуючи характер спору, в якому заступник прокурора Луцької окружної прокуратури оспорює правомірність набуття права власності на спірне нерухоме майно, своєчасне невжиття заходів забезпечення позову у спосіб накладення арешту на нього та заборони вчиняти дії щодо цього майна, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи буде реалізовано спірне майно, то заявник не зможе захистити або поновити права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів (у разі доведення такого порушення), оскільки відповідач ОСОБА_1 має в своєму володінні спірне майно, а відтак може ним розпорядитись у будь-який спосіб, враховуючи відчуження третій особі, передання в оренду (суборенду).

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер та права відповідача не порушують.

Враховуючи принцип співмірності в застосуванні заходів забезпечення позову, заяву заступника прокурора Луцької окружної прокуратури необхідно задовольнити частково.

Застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, заборони вчиняти ОСОБА_1 певні дії щодо нерухомого майна, зокрема укладати договори відчуження, передання в оренду (суборенду) та заборони державним реєстраторам вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості та зміни щодо нерухомого майна, щодо правомірності набуття права власності яких виник спір є співмірним та ефективним способом забезпечення позову.

Таке забезпечення позову гарантуватиме виконання можливого рішення суду, при цьому права та законні інтереси відповідача ОСОБА_1 не будуть порушені, оскільки, як власник майна, відповідач має усі правомочності щодо нього, окрім розпорядження, яке є тимчасовим.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції при постановленні ухвали залишив поза увагою підстави та предмет позову та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, тому ухвалу суду необхідно скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу керівника Луцької окружної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2023 року в даній справі скасувати.

Заяву керівника Луцької окружної прокуратури про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно - адміністративно-побутову будівлю площею 592,7 кв.м: /A-2/ - адміністративно-побутового приміщення, /Б-2/ - побутового приміщення (132,9 кв.м), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №218, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:000:2018 площею 0,5631 га.

Заборонити вчиняти ОСОБА_1 певні дії щодо нерухомого майна - адміністративно-побутової будівлі площею 592,7 кв.м: /A-2/ - адміністративно-побутового приміщення, /Б-2/ - побутового приміщення (132,9 кв.м), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №218, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:000:2018 площею 0,5631 га, зокрема укладати договори відчуження, передання в оренду (суборенду).

Заборонити державним реєстраторам вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості та зміни щодо нерухомого майна - /A-2/ - адміністративно-побутового приміщення, /Б-2/ - побутового приміщення (132,9 кв.м), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №218, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:000:2018 площею 0,5631 га.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді