Справа № 136/1443/22
провадження № 2/136/371/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2023 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права на земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку пай по спадщині за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач), через свого представника, звернулася до суду з позовом до Турбівської селищної ради (далі - відповідач), у якому просила:

- визнати за ОСОБА_1 право по спадщині за законом на земельну ділянку, що розташована на території Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0313053, яка була надана згідно рішення Липовецької РДА №165 від 23.06.1997 та належала ОСОБА_2 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 , а після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну ділянку, що розташована на території Турбівської селищної ради і належала ОСОБА_2 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0313053. Батько позивача ОСОБА_3 спадщину своєї матері ОСОБА_2 фактично прийняв, але не оформивши помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а вже його спадщину прийняла дружина - мати позивача ОСОБА_4 . Натомість після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 її спадщину прийняла саме дочка - позивач, однак при зверненні до нотаріуса з метою оформлення земельної ділянки, яка раніше належала бабусі позивача ОСОБА_2 , нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на таку земельну ділянку.

Ухвалою суду від 04.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу.

Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник у своїй заяві просив суд розглянути справу без нього, а при її вирішенні поклався на розсуд суду.

Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду.

Ухвалою суду від 21.04.2023 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив задовольнити.

Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, при цьому не здійснюючи фіксацію судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), а після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку пай. Належність ОСОБА_2 права на земельну частку підтверджується тим, що у відповідь на адвокатський запит представника позивача від Відділу №1 УНАП ГУ Держгеокадастру у Вінницькій обл. від 17.05.2022 вбачається, що згідно «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Липовецькою РДА по КСП «росія» Вахнівської сільської ради на ОСОБА_2 виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0313053 на підставі рішення Липовецької РДА №165 від 23.06.1997, а державний акт на право власності не видавався (а.с. 14). У матеріалах справи наявний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0313053, виданий на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 16). Судом було витребувано матеріали спадкової справи ОСОБА_2 з якої вбачається, що вона заповіла своєму синові ОСОБА_3 лише житловий будинок, а той у свою чергу таку спадщину прийняв про що отримав свідоцтво про право на спадщину. Однак спадкову долю вищевказаної земельної ділянки не могло бути вирішено за життя спадкодавця ОСОБА_2 , оскільки правовстановлюючий документ, а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0313053 був виданий на ім`я ОСОБА_2 після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Липовецької РДА №165 від 23.06.1997. Разом з тим, таке право їй належить і воно може бути успадковане її спадкоємцями у порядку спадкування за законом. Так, у матеріалах спадкової справи ОСОБА_2 є довідка від виконкому Вахнівської сільської ради від 10.06.1996, з якої вбачається, що спадщину ОСОБА_2 прийняв ОСОБА_3 , оскільки протягом 6-ти місяців з дня смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 проводив ремонт її будинку та обробляв земельну ділянку (а.с. 68), подібною за замість є й сучасна довідка, видана виконавчим комітетом Турбівської селищної ради від 09.06.2022 (а.с. 12). Той факт, що ОСОБА_3 був сином ОСОБА_2 підтверджується й іншою довідкою від Турбівської селищної ради від 09.06.2022 (а.с.11), а інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2 , які б прийняли її спадщину, крім сина ОСОБА_3 - не встановлено. Таким чином, ОСОБА_3 прийняв спадщину своєї матері ОСОБА_2 , а саме право на земельну частку (пай), однак за життя не зміг його оформити та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с. 7). Судом було витребувано матеріали спадкової справи ОСОБА_3 з якої вбачається, що за життя він заповіту не складав, а від його спадщини відмовилися дочка - позивач та син ОСОБА_5 (а.с. 33 на звороті та а.с. 34). Натомість ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про їх шлюб (а.с.10) і саме вона як спадкоємець першої черги прийняла його спадщину, в тому числі й право на земельну частку пай, яке ним успадковане від його покійної матері, але за життя не було оформлено. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8). Судом було витребувано матеріали спадкової справи ОСОБА_4 з якої вбачається, що за життя вона заповіту не складала, а від її спадщини відмовився син ОСОБА_5 , подавши до нотаріальної контори відповідну заяву від 19.12.2019. Натомість після смерті ОСОБА_4 її спадщину прийняла саме дочка - позивач, вчасно подавши заяву про прийняття спадщини, однак при зверненні до нотаріуса з метою оформлення земельної ділянки, яка раніше належала бабусі позивача ОСОБА_2 , нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на таку земельну ділянку.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд зауважує, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом.

За змістом ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Як визначено в ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За загальними приписами ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом було встановлено, що бабуся позивача ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну ділянку, що розташована на території Турбівської селищної ради. Однак спадкову долю вищевказаної земельної ділянки не могло бути вирішено за життя спадкодавця ОСОБА_2 , оскільки правовстановлюючий документ, а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0313053 був виданий на ім`я ОСОБА_2 після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Липовецької РДА №165 від 23.06.1997. Разом з тим, таке право їй належало і воно може бути успадковане її спадкоємцями у порядку спадкування за законом.

Судом було встановлено, що згідно з довідки від виконкому Вахнівської сільської ради від 10.06.1996, вбачається, що спадщину ОСОБА_2 прийняв ОСОБА_3 , оскільки протягом 6-ти місяців з дня смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 проводив ремонт її будинку та обробляв земельну ділянку, подібною за змістом є й сучасна довідка, видана виконкомом Турбівської селищної ради від 09.06.2022. Інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2 , які б прийняли її спадщину, крім сина ОСОБА_3 - не встановлено. Таким чином, ОСОБА_3 прийняв спадщину своєї матері ОСОБА_2 , а саме право на земельну частку (пай), однак за життя не зміг його оформити.

Судом було встановлено, що батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а після його смерті відкрилася спадщина.

Як визначено в ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст.1222 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Судом було витребувано матеріали спадкової справи померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 з якої вбачається, що за життя він заповіту не складав, а від його спадщини відмовилися дочка - позивач та син ОСОБА_5 . Натомість ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про їх шлюб і саме вона як спадкоємець першої черги, і яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявивши про відмову від неї, вважається такою, що прийняла спадщину, в тому числі й право на земельну частку пай, яке успадковане ОСОБА_5 від його покійної матері ОСОБА_2 , але жа життя не було оформлено.

Судом було встановлено, що батько матір позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після її смерті відкрилася спадщина.

Як визначено в ч.ч. 1-2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом було витребувано матеріали спадкової справи ОСОБА_4 з якої вбачається, що за життя вона заповіту не складала, а від її спадщини відмовився син ОСОБА_5 , подавши до нотаріальної контори відповідну заяву від 19.12.2019. Натомість після смерті ОСОБА_4 її спадщину прийняла саме дочка - позивач, вчасно подавши заяву про прийняття спадщини.

Однак при зверненні до нотаріуса з метою оформлення земельної ділянки, яка раніше належала бабусі позивача ОСОБА_2 , нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на таку земельну ділянку.

Зважаючи на те, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (лист ВССУ від 13.05.2013).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, позивач обґрунтовано звернулася до суду з позовом в частині визнання права власності на спадкове майно.

Суд зауважує, що в силу вимог ст. 392 ЦК України власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку, а з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду в ході судового розгляду не встановлено.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: визнати за позивачем право по спадщині за законом на земельну ділянку, що розташована на території Турбівської селищної ради, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0313053, яка була надана згідно рішення Липовецької РДА №165 від 23.06.1997 та належала ОСОБА_2 , ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. Миру, буд. 42, смт Турбів, Вінницький р-н, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 04326230) про визнання права на земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку пай по спадщині за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право по спадщині за законом на земельну ділянку, що розташована на території Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0313053, яка була надана згідно рішення Липовецької РДА №165 від 23.06.1997 та належала ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано учасниками справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду, а зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено в день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення повного рішення суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО