ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/4120/19 Номер провадження 22-ц/814/1707/23Головуючий у 1-й інстанції Єжов В.А Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач: Дряниці Ю.В.,

судді: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

Секретар: Чемерис А.К.

за участю: адвоката Мірошника Р.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року позивач звернулася до суду із позовом до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в 1964 році її батько отримав від ДП «Харківський радіозавод «Протон» ордер на житлове приміщення квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та при вселенні передав ордер до житлово-експлуатаційної організації.

Після смерті наймача його члени сім`ї дружина ОСОБА_2 (мати позивача) та син ОСОБА_3 (брат позивача), розділили особові рахунки відповідно до займаної площі 54/100 часток та 46/100 часток відповідно.

В 1996 році мати позивача приватизувала 54/100 часток квартири, що складається з кімнати площею 15,6 кв.м. Після смерті матері в 2006 році позивач успадкувала 54/100 часток квартири.

За життя ОСОБА_3 звертався до приватизаційного органу із заявою про приватизацію житла, звертався до архівної установи із заявами про надання ордеру на квартиру для реалізації права на приватизацію.

Ордер на спірне житлове приміщення був переданий наймачем ОСОБА_4 (батьком позивача) до КВЖРЕП Червонозаводського району м. Харкова, яке було припинено без правонаступників, архівна установа повідомила про неможливість надання ордеру.

У зв`язку з тим, що рішення про приватизацію спірного майна прийнято не було, ОСОБА_3 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із позовом, проте рішення не було ухвалено у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 ..

Позивач вказувала, що оскільки ОСОБА_3 за життя висловив волю на приватизацію займаної ним частини квартири, наймачем якої був, строк для прийняття рішення органом приватизації сплив, інші спадкоємці відсутні, позивач має право на визнання за нею права власності на спірне майно.

Позивач просила суд визнати за нею право власності на 46/100 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 46/100 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення оскаржив відповідач, який посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі та звернулись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду цим органом. Проте, ОСОБА_3 звертаючись до органу приватизації не надав належним чином оформленого пакету документів, у зв`язку з чим орган приватизації був позбавлений можливості їх розглянути, про що було повідомлено заявника листом від 24.07.2017 року за №11683 щодо необхідного переліку документів та порядку їх подання для приватизації житла. Інших звернень ОСОБА_3 до Управління комунального майна та приватизації не надходило.

За вказаних обставин відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки процедуру приватизації не було розпочато.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, визначених ст. 375 ЦПК України.

Місцевим судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 є квартирою загального заселення площею 28,1 кв.м., складається з 2-х кімнат.

54/100 часток комунальної квартири належало матері позивача ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 січня 1996 року реєстраційний № НОМЕР_1 , виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду.

Після смерті ОСОБА_2 54/100 часток квартири за вищевказаною адресою було успадковано за спадковим договором дочкою померлої - позивачем по справі.

ОСОБА_3 був наймачем 46/100 часток комунальної квартири АДРЕСА_2 , типовий договір укладений між Державним комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Червонозаводського району м. Харкова на підставі витягу з протоколу № 10 від 15.06.1989.

Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 25.05.2018, ОСОБА_3 зареєстрований в кімнаті площею 13,5 кв.м. комунальної квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Харківської районної ради від 25 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнаний наймачем однієї кімнати житловою площею 13,5 кв.м. у комунальній квартирі АДРЕСА_2 зі складом сім`ї 1 особа з урахуванням рішення 12 сесії Харківської міської ради 1 скликання від 28.09.1992 «Про комунальну власність м. Харкова».

З метою приватизації спірного житла ОСОБА_3 неодноразово звертався до Державного архіву Харківської області із заявою про надання ордеру на житлове приміщення, який був зданий у житлово-експлуатаційну організацію.

Згідно відповіді Державного архіву Харківської області від 30.03.2017 № 01-29/Р-681, документи КВЖРЕП Червонозаводського району м. Харкова та його правонаступник КВЖРЕП Дзержинського району м. Харкова на зберігання до архіву не надходили, місцезнаходження їх архіву невідомо, інформація про ордери на житлові приміщення м. Харкова в архіві відсутня, тому надати ордер на кімнату у комунальній квартирі АДРЕСА_2 можливості немає.

Також, з метою приватизації житла ОСОБА_3 отримано довідку Державного ощадного банку ПАТ «Ощадбанк» від 21.05.2018 про те, що ОСОБА_3 , 1963 року народження, є у списках громадян України, що мають право на приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_2 . Житловий чек не використано.

Місцевим судом встановлено та не заперечується відповідачем, що 20.03.2017 ОСОБА_3 звернувся до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради із заявою про приватизацію спірного житла, додав до заяви квитанцію про сплату за послугу приватизації, згоду на обробку персональних даних, довідку про склад сім`ї, копію паспорту та РНОКПП, копію технічного паспорту на квартиру, копію технічного паспорту на квартиру, копію спадкового договору.

Суду першої інстанції не надано відомостей про результати розгляду поданої ОСОБА_3 заяви про приватизацію.

Одночасно з цим 06.04.2017 року ОСОБА_3 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із позовом, яким просив зобов`язати Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради здійснити приватизацію 46/100 часток квартири АДРЕСА_2 без ордера.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області зроблено актовий запис № 8503 та видано свідоцтво про смерть.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є позивач у справі, яка є рідною сестрою померлого. Позивач прийняла спадщину після смерті брата шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.03.2019, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 46/100 часток квартири АДРЕСА_2 через неподання документів на нерухоме майно, що підтверджують належність майна спадкодавцю на праві власності. Згідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 12.02.2019 №1053988, реєстрація права власності на зазначені 46/100 частин квартири не проводилась.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт звернення ОСОБА_3 до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради із відповідною заявою, до якої були додані документи, що підтверджують право на приватизацію, а також документ про сплату належного державного збору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

За змістом статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 5 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення по суті спору.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окрему, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач як у доводах відзиву на позов так і у доводах апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_3 фактично не розпочав процедуру приватизації спірної квартири, оскільки не надав належним чином оформленого пакету документів, про що було повідомлено заявника листом від 24.07.2017 року за №11683 щодо необхідного переліку документів та порядку їх подання для приватизації житла, а отже позивач позбавлена можливості вимагати визнання за нею права власності на спірне нерухоме майно.

Разом з цим, матеріали справи не місять копії листа №11683 від 24.07.2017 року, що позбавляє суд можливості дослідити його у якості доказу та надати відповідну правову оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обставин, встановлених місцевим судом, відповідач у апеляційній скарзі не спростував.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, висновки місцевого суду ґрунтуються на законі та встановлених у справі фактичних обставинах, на підставі наданих учасниками справи доказів, яким судом дана відповідна правова оцінка згідно ст. 89 ЦПК України.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374ч. 1 п. 1,375,381,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

О.В. Чумак