Справа № 451/972/18 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 22-ц/811/1415/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Колич Х.Б.,

за участі в судовому засіданні відповідачки ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Радехівського районного суду Львівської області в складі судді Семенишин О.З. від 09 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення ідеальної частки у праві спільної сумісної власності, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 09 травня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ідеальну частку у розмірі 1/2 у житловому будинку (будинковолодінні) за адресою: АДРЕСА_1 та залишено вищенаведене майно у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 4039 (чотири тисячі тридцять дев`ять) гривень 47 (сорок сім) копійок до спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; р/р UA0026001; код класифікації доходів бюджету -22030106.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення Радехівського районного суду Львівської області від 09 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає, що рішення прийнято судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не перевірив чи є належним склад осіб, які беруть участь у справі, чи може рішення суду вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі. Матеріали справи містять очевидні докази, що спірний будинок був збудований ОСОБА_4 та прийняте рішення у справі може вплинути на матеріально-правові інтереси даної особи. Суд першої інстанції, не залучив ОСОБА_4 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та жодним чином не повідомив її про розгляд даної справи, чим самим не забезпечив права ОСОБА_4 вступити у справу як третя особа, яка заявляє (або ж не заявляє) самостійні вимоги щодо предмета спору. Такі дії суду першої інстанції є грубим порушенням норм процесуального права, що є безумовною підставою для скасування рішення у справі. Вважає, що у даній справі суд невірно встановив час набуття майна. Позивач у позові стверджує, що будівництво спірного будинку розпочато у 2012 році. Таке твердження не підтверджується жодними доказами та водночас спростовується письмовими доказами, що знаходяться у матеріалах справи. Оскільки, будівництво спірного будинку розпочато у 2008 році ще до укладення шлюбу. Спірний будинок є надбанням її родини та будувався з метою забезпечення її з сестрою житлом. Апелянт з ОСОБА_4 , ще задовго до її одруження з позивачем, у 1991 році прийняли рішення спільними зусиллями побудувати житло. Даний факт підтверджується отриманим будівельним паспортом земельної ділянки від 25.10.1991 р. В подальшому, у 2008 році розпочали будувати спірний будинок. Оскільки на той час її сестра ОСОБА_4 працювала за кордоном, отримувала високу заробітну плату, саме вона оплачувала будівельні матеріали та роботи. 8 лютого 2012 року рішенням виконавчого комітету Поздимирської сільської ради Радехівського району Львівської області ОСОБА_4 отримала дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на власній земельній ділянці на АДРЕСА_1 .Моя сестра ОСОБА_4 є одинокою особою, а тому проживати у спірному будинку вони планували разом однією сім`єю. Фактично на момент дарування їй земельної ділянки 28.05.2013, даний будинок був збудований, а відтак в дар мені перейшло усе спірне майно. Звертає увагу на те, що позивача увесь цей час не цікавило будівництво спірного будинку. Він не лише не надавав коштів, а й неодноразово наголошував, що це особисто мій будинок з сестрою і він ніякого відношення до нього не має, а від так не збирається витрачати кошти на його будівництво. Право власності на спірний будинок я зареєструвала 30.10.2017 року, тобто в період коли вони шлюбні відносини не підтримували, спільне господарство не вели. Також, вважає у даній справі позивач не виконав свого обов`язку в частині сплати в повному обсязі судового збору, суд не врахував даний недолік позовної заяви (хоча на цьому наголошував представник відповідачки) та в супереч закону при ухваленні судового рішення стягнув недоплачену суму судового збору з відповідача.

В судове засідання позивач не з`явився, однак суд вважав заможливе проводити розгляд справи у його відсутності зважаючи на те, що такий повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та зважаючи на те, що в судовому засіданні брав участь його представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки на підтримання апеляційної скарги, представника позивача - в заперечення скарги, дослідивши матеріали, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, пояснення на апеляційну скаргу, - колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.12, 13, 81,141, 258-259, 263-265, 264 ЦПК України, ст.ст.60,61,62,70,71 СК України,задовольняючи позов, виходив з того, що 12 листопада 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 , виданого Поздимирською сільською радою Радехівського району Львівської області 12 листопада 2009 року. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №127603987 від 14.06.2018 року, житловий будинок загальною площею 141.8 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_1 від 30.10.2017 року, та земельна ділянка, площею 0.2454 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 від 28.05.2013 року на підставі договору дарування земельної ділянки, серії та номер 722, виданим 28.05.2013 р. державним нотаріусом Луців І.П. Відповідно до копії пенсійного посвідчення, серії НОМЕР_4 від 28.12.2016 р., таке видане ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по інвалідності 3 групи з дитинства, та термін дії 31.12.2018 р. З копії трудової книжки, серії НОМЕР_5 , вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.01.2008 року переведений електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування 5-го розряду, на підставі Наказу 16-к від 23.01.2008 року. Шлюб між сторонами розірвано, згідно рішення Радехівського районного суду Львівської області від 08 квітня 2020 року. Згідно декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, а саме індивідуального житлового будинку, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 , замовником якої є ОСОБА_1 , вважати закінченим будівництвом, об`єкт готовим до експлуатації. Вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію, становить 832092 тис. грн. Відповідно до накладних №1/22 від 22.10.2008 р., №2/20 від 20.05.2009 р., №209 від 23.07.2009 р., №30 від 16.07.2009 р., №18 від 23.04.2009 р., №209 від 23.07.2009 р., №8/17 від 17.10.2008 р., гр. ОСОБА_4 здійснювала купівлю будівельних матеріалів, а саме: бетон, метало-черепицю, цемент, цеглу, щебінь, коньок. Земельна ділянка, площею 0.2454 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 від 28.05.2013 року на підставі договору дарування земельної ділянки, серії та номер 722, де дарувальником виступає ОСОБА_4 , а обдарована - ОСОБА_1 . Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 060024 від 15 січня 1998 року, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,25 га, що розташована на території с. Поздимир Радехівського району Львівської області, передана у приватну власність ОСОБА_4 . 25 жовтня 1991 року Поздимирська сільська рада народних депутатів Радехівського району Львівської області прийняла рішення про виділення земельної ділянки, площею 2500 кв.м., під будівництво індивідуального житлового будинку гр. ОСОБА_4 , на підставі якого був виданий будівельний паспорт. ОСОБА_4 уклала договір №37/324 з ПАТ «Львівобленерго» Радехівський РЕМ про користування електричною енергією 13 серпня 2012 року, договір №41 від 24.04.2012 на підготовку та виготовлення технічних умов приєднання, договір №41 від 08.05.2012 про надання послуг з підключення електроустановки до електричної мережі, договір №41 від 08.05.2012 на виконання робіт/про надання послуг. 14 серпня 2013 року ОСОБА_1 уклала договір про користування електричною енергією з ПАТ «Львівобленерго» Радехівський РЕМ в особі начальника Радехівського РЕМ Мандрики В.М. Відповідно до накладної №137 від 10.09.2015, ОСОБА_1 здійснила закупівлю будівельних матеріалів на загальну суму 35560 (тридцять п"ять тисяч п"ятсот шістдесят гривень). Замовником технічної інвентаризації на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , відповідно до технічного паспорта виданого 14.09.2017 року, згідно якого загальна площа будинку становить 141,8 м.кв. та вартість 948853 гривень (а.с.149-156). 4 вересня 2015 року ОСОБА_1 уклала кредитний договір з ПАТ «Державний ощадний банк України» №106-68, згідно умов предмету договору до п.2.3. кредит надається на придбання матеріалів для проведення робіт з теплоізоляції зовнішніх стін відповідно до підпункту 17 пункту 2 додатка 2 до Державної цільової економічної програми енергоефективності і розвитку сфери виробництва енергоносіїв з відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива на 2010-2015 року, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2010 р. №243 та «за Програмою енергозбереження для населення Львівщини на 2013-2016 роки». Ухвалюючи своє рішення суд виходив з того, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 був побудований сторонами під час шлюбу, а саме в 2017 році згідно декларації про готовність до експлуатації об`єкта, та підтверджується належними доказами, також не заперечується і відповідачем, а тому дане майно належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності у рівних частках. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та залишення вищенаведеного майна у їх спільній частковій власності.

Колегія суддів вважає, що такі висновки вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення суду - немає.

16 липня 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , у якому просив:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на частку у розмірі 1/2 у житловому будинку (будинковолодінні) за адресою: АДРЕСА_1 .

В позовній заяві зазначав, що з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі з 12.11.2009 року. За час спільного життя вони побудували будинок, загальною площею 141,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . 30.10.2017 року відповідач здійснила реєстрацію вказаного будинку без згоди позивача на своє ім`я, однак даний факт не спростовує презумпції належності вказаного будинку до спільної сумісної власності подружжя, оскільки збудований ними спільно, як подружжям. Крім того, батьки позивача також допомагали будувати спірний будинок (батько здійснював будівельні роботи) та надали значну частину коштів на будівництво та оздоблення будинку. Позивач також вкладав зароблені ним кошти в будівництво спірного будинку. Оскільки, між сторонами у позасудовому порядку, не досягнуто порозуміння щодо поділу та користування придбаним у період шлюбу майном, вбачає за доцільне звернутися до суду з даною позовною заявою. Також, має намір зареєструватись у вказаному будинку, як співвласник, однак відповідач не надає позивачу для цього необхідних документів. Оскільки домовленості між сторонами не було, шлюбний договір не укладався, то кожному із них належить по 1/2 частині спірного майна.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Також, відповідно до ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Крім цього, відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Стаття 69 СК України, вказує, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Окрім цього у статті 70 Кодексу зазначається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Окрім наведеного ст. 71 СК України регулює способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та відповідно до такої, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК ( 2947-14 ). У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, - 12 листопада 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 , виданого Поздимирською сільською радою Радехівського району Львівської області 12 листопада 2009 року (а.с.15).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №127603987 від 14.06.2018 року, житловий будинок загальною площею 141.8 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_1 від 30.10.2017 року та земельна ділянка, площею 0.2454 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 від 28.05.2013 року на підставі договору дарування земельної ділянки, серії та номер 722, виданим 28.05.2013 р. державним нотаріусом Луців І.П. (а.с.9-11).

Відповідно до копії пенсійного посвідчення, серії НОМЕР_4 від 28.12.2016 р., таке видане ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по інвалідності 3 групи з дитинства, та термін дії 31.12.2018 р. (а.с.12).

З копії трудової книжки, серії НОМЕР_5 , вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.01.2008 року переведений електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування 5-го розряду, на підставі Наказу 16-к від 23.01.2008 року (а.с.13,14).

Шлюб між сторонами розірвано, згідно рішення Радехівського районного суду Львівської області від 08 квітня 2020 року (а.с.74-75).

Згідно декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, а саме індивідуального житлового будинку, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 , замовником якої є ОСОБА_1 від 21.09.2017 року, - вважати закінченим будівництвом, об`єкт готовим до експлуатації. Вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію, становить 832092 тис. грн (а.с.90-93).

Відповідно до накладних №1/22 від 22.10.2008 р., №2/20 від 20.05.2009 р., №209 від 23.07.2009 р., №30 від 16.07.2009 р., №18 від 23.04.2009 р., №209 від 23.07.2009 р., №8/17 від 17.10.2008 р., гр. ОСОБА_4 здійснювала купівлю будівельних матеріалів, а саме: бетон, метало-черепицю, цемент, цеглу, щебінь, коньок (127-134). В судовому засіданні відповідачка пояснила, що самостійно придбавала вказані матеріали, однак за кошти що їй надсилала сестра із заробітків.

Земельна ділянка, площею 0.2454 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 від 28.05.2013 року на підставі договору дарування земельної ділянки, серії та номер 722, де дарувальником виступає ОСОБА_4 , а обдарована - ОСОБА_1 (а.с.135-137).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 060024 від 15 січня 1998 року, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,25 га, що розташована на території с. Поздимир Радехівського району Львівської області, передана у приватну власність ОСОБА_4 (а.с.138).

25 жовтня 1991 року Поздимирська сільська рада народних депутатів Радехівського району Львівської області прийняла рішення про виділення земельної ділянки, площею 2500 кв.м., під будівництво індивідуального житлового будинку гр. ОСОБА_4 , на підставі якого був виданий будівельний паспорт (а.с.139-141).

ОСОБА_4 уклала договір №37/324 з ПАТ «Львівобленерго» Радехівський РЕМ про користування електричною енергією 13 серпня 2012 року, договір №41 від 24.04.2012 на підготовку та виготовлення технічних умов приєднання, договір №41 від 08.05.2012 про надання послуг з підключення електроустановки до електричної мережі, договір №41 від 08.05.2012 на виконання робіт/про надання послуг (а.с.142-146).

14 серпня 2013 року ОСОБА_1 уклала договір про користування електричною енергією з ПАТ «Львівобленерго» Радехівський РЕМ в особі начальника Радехівського РЕМ Мандрики В.М. (а.с.147).

Відповідно до накладної №137 від 10.09.2015, ОСОБА_1 здійснила закупівлю будівельних матеріалів на загальну суму 35560 (тридцять п"ять тисяч п"ятсот шістдесят гривень) (а.с.148).

Замовником технічної інвентаризації на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , відповідно до технічного паспорта виданого 14.09.2017 року, згідно якого загальна площа будинку становить 141,8 м.кв. та вартість 948853 гривень (а.с.149-156).

4 вересня 2015 року ОСОБА_1 уклала кредитний договір з ПАТ «Державний ощадний банк України» №106-68, згідно умов предмету договору до п.2.3. кредит надається на придбання матеріалів для проведення робіт з теплоізоляції зовнішніх стін відповідно до підпункту 17 пункту 2 додатка 2 до Державної цільової економічної програми енергоефективності і розвитку сфери виробництва енергоносіїв з відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива на 2010-2015 року, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2010 р. №243 та «за Програмою енергозбереження для населення Львівщини на 2013-2016 роки» (а.с.157-165).

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 був побудований сторонами під час шлюбу, а саме в 2017 році згідно декларації про готовність до експлуатації об`єкта, та підтверджується належними доказами, також не заперечується і відповідачем, а тому дане майно належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності у рівних частках.

Доводи апелянтки про те, що на момент дарування земельної ділянки 28.05.2013 року будинок вже був збудований, відтак їй перейшло в дар усе спірне майно жодними доказами не підтверджено. Будь-яких даних про початок будівництва, його хід або завершення сестрою відповідачки до шлюбу сторін на згаданій земельній ділянці у матеріалах справи немає. Придбання певних будівельних матеріалів самою відповідачко до шлюбу за відсутності будь-яких даних про будівництво будинку жодним чином не підтверджує її доводів.

Вказані доводи, також, спростовуються проектом забудови належної їй земельної ділянки № НОМЕР_6 від 23 листопада 2013 року, що знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи на спірний будинок, повідомленням про початок будівельних робіт від 7.04.2017 року (а. інвентарної справи 20-26).

Щодо доводів скарги про те, що сторони припинили спільне проживання, ведення спільного господарства та подружні стосунки до проведення будівництва теж будь-якими доказами не підтверджені та спростовані оглянутими судом апеляційної інстанції матеріалами цивільної справи про розірвання шлюбу між сторонами, згідно з якими та рішенням про розірвання шлюбу встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені рішенням суду про розірвання шлюбу від 8.04.2020 року

Зважаючи на вказане, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог та залишення вищенаведеного майна у їх спільній частковій власності.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 09 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 травня 2023 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра