Провадження № 2/127/3581/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивовано тим, що 18 липня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають два сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.08.2020 № 127/2094/20 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, від 06.08.2020 року по 18.09.2022 року сторони проживали разом з дітьми в квартирі матері позивача за адресою : АДРЕСА_1 , так як була надія відновити сім`ю, але відповідач не була зацікавлена в цьому. 02.10.2022 року відповідач зібрала свої особисті речі, мотивуючи тим, що їй це все не потрібно та складно і залишили позивача із спільними дітьми. 08.02.2023року позивач подав заява до суду про визначення місця проживання дітей з батьком. Рішенням суду від 29.08.2023 № 127/3675/23 визначено місце проживання дітей з батьком. Просять стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти за минулий час, а саме: з 08.02.2023 з моменту подання позову про визначення місця проживання дітей з батьком та стягувати в подальшому на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), платника щомісяця, але на кожну дитину не більше десяти прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 25.09.2023року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18 липня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають два сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.08.2020 № 127/2094/20 шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримання дітей до досягнення ними повноліття, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

У відповідності до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході дослідження матеріалів справи, не досягли.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як вбачається із довідки УК «Житло гарант» № 1475 від 07.09.2023року позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_5 своєю матір`ю, доказів того, що діти проживають разом із позивачем суду не надано.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2023року визначено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці та неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Вінниці, який проживає в АДРЕСА_1 .

Однак, позивачем не надано доказів, що дане рішення виконано, та діти проживають разом із позивачем.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А згідно з нормами ч. ч. 1 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також як роз`яснено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивач не надав доказів в підтвердження того, що неповнолітні діти проживають та знаходяться на утриманні позивача, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12,13, 81,141,259,263-268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.11.2023року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Суддя: