СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/268/22

пр. № 2/759/519/23

03 травня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на його користь 3% річних у розмірі 2 111,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 4 627,16 грн, судовий збір, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 05.12.2016 року Святошинським районним судом м.Києва було задоволено позов ПАТ "СК "ВУСО" до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та призначення до стягнення з відповідача на користь ПрАТ "СК "ВУСО" завдані збитки в порядку регресу у розмірі 22 406,53 грн та 243,60 судового збору.

Позовні вимоги ПрАТ «СК «ВУСО» обґрунтовує тим, що 01.11.2011 року в м. Києві по просп. Ватутіна, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ореl Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілю «Volksvagen» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для ПрАТ «СК «ВУСО».

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 14.12.2011 року, ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

25.10.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №25/10/2018, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у поряду регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АА/3793187 від 12.05.2011 року. 28.11.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва було замінено стягувача ПрАТ «СК «ВУСО» на його правонаступника фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (далі - Позивач). Рішення виконане не було з урахуванням цього він має право стягнути з відповідача суму інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення. В зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 року визначеного головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 24-25).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін (а.с. 27).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.12.2022 року змінено порядок розгляду справи, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 27).

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяву, у якій просили розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с. 45).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином шляхом направлення кореспонденції на адресу реєстрації, проте кореспонденція повернулась з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 05.12.2016 рокупозов ПАТ "СК "ВУСО" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "СК "ВУСО" матеріальну шкоду в розмірі 22 406,53 грн та 243,60 грн судового збору. Рішення суду набрало законної сили 26.01.2017 року (а.с.5-7).

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від28.11.2018 року заяву ФОП ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ПАТ "СК "ВУСО" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено, замінено стягувача з ПАТ "СК "ВУСО" на ФОП ОСОБА_1 по примусовому виконанню листа № 759/7890/14-ц, виданого Святошинським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 завданих збитків в порядку регресу та судового збору на загальну суму 22 650,13 грн (а.с. 8-9).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Яцишиним А.М. від 28.05.2020 року відкрито виконавче провадження (а.с. 10-11).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

Норми ст. 625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншим, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 Цивільного кодексу України).

Тому, оскільки застосування індексу інфляції до суми боргу фактично має на меті одержання кредитором того, на що він розраховував одержати у разі належного виконання боржником грошового зобов`язання, то стягнення 3% річних є тою мірою відповідальності, яку боржник зобов`язаний понести за неналежне виконання свого грошового зобов`язання.

Отже, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як і інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі N 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц, провадження N 14-16цс18.

Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором.

Згідно з наданим позивачем розрахунком три проценти річних за період з 29.11.2018 року по 06.01.2022 року складають - 2 111,00 грн, інфляійні втрати за період з грудня 2018 по грудень 2021 року складають 4 627,16 грн (а.с. 12-14).

Відповідачем доказів на спростування розрахунку не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи відносяться зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо вимоги відшкодування витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката, несуть підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки позивачем надано суду документальне підтвердження витрат на правову допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 року, додаткову угоду № 1 до договіру про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 року, який складено 03.12.2021 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) до договіру про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 року, який складено 03.12.2021 року, платіжне доручення № Р24АС1677, копію довіреність від 29.01.2019 року, копію свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, суд приходить до висновку про задоволення вимог про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних у розмірі 2 111,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 4 627,16 грн, а всього 6 738 (шість тисяч сімсот тридцять вісім) гривень 16 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн, а всього 3 992 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

За письмовою заявою відповідача, поданою до суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення, заочне рішення може бути переглянуто.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 08.05.2023 року.

Суддя Ю.О. Твердохліб