Справа № 709/66/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Романової О.Г.,

за участі секретаря судового засідання Данілової О.С.

представника позивача Шеремета В.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Охріменко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

в с т а н о в и в:

АТ КБ «ПриватБанк», адреса: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, (далі позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (далі відповідач) про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що між ОСОБА_2 та позивачем 23 березня 2023 року було укладено договір, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав ОСОБА_2 грошові кошти у кредит. Проте, внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за вказаним договором у останнього утворилася заборгованість перед позивачем, розрахунок якої додано до позову.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем яка прийняла спадщину після смерті останнього являється його дружина ОСОБА_1 (відповідач). Представник позивача вказує на те, що відповідно до вимог спадкового законодавства, відповідач прийняла спадщину після померлого ОСОБА_2 , до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання останнього. Факт прийняття спадщини відповідачем підтверджується копіями паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які зареєстровані за однією адресою.

На виконання вимог ч. 3 ст. 1281 ЦК України позивачем 10 серпня 2022 року до Чорнобаївської державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора. Крім цього, 09 вересня 2022 року до спадкоємців ОСОБА_2 було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, проте жодних дій, спрямованих на погашення вказаної кредитної заборгованості, відповідачем вчинено не було.

Враховуючи вищевикладене, посилаючись на приписи цивільного законодавства позивач звернувся до суду та просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 23 березня 2011 року та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

06 березня 2023 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого представник відповідача ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на наступне. Так, відповідач та його представник не заперечували про наявність непогашеної заборгованості

ОСОБА_2 перед позивачем та факт прийняття спадщини відповідачем після смерті останнього.

Проте, представник відповідача ОСОБА_3 звертала увагу суду на те, що позивачем було пропущено передбачені ст. 1282 ЦК України строки для пред`явлення вимоги кредитора. Відповідно до відомостей, наданих позивачем, останні звернулися до державного нотаріуса із претензією кредитора 10 серпня 2022 року, в той час як строк звернення з такою претензією закінчився 13 листопада 2021 року. Крім цього, представник відповідача вказує на те, що 18 травня 2021 року позивачу достеменно стало відомо про смерть ОСОБА_2 , оскільки його дружина ОСОБА_1 (відповідач) звернулася до відділення АТ КБ «ПриватБанк» та передала банківський картки чоловіка для знищення, одночасно надавши копію свідоцтва про смерть.

Також, представник відповідача ОСОБА_3 зазначила, що за спадкодавцем ОСОБА_2 не рахувалося жодного майна, у зв`язку з чим відсутня і відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця.

04 квітня 2023 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якого представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Щодо тверджень відповідача та його представника зазначив наступне.

Так, у частині заперечень, щодо порушення строків, передбачених ст. 1282 ЦК України, представник позивача вказує на те, що 27 серпня 2021 року, у встановлений законом строк, банк заявив претензійну вимогу до спадкоємців боржника шляхом направлення на адресу Чорнобаївської державної нотаріальної контори претензії кредитора, проте відповіді на вказану претензію державним нотаріусом надано не було. У зв`язку з цим, банк 10 серпня 2022 року звертався до Чорнобаївської державної нотаріальної контори із претензією кредитора та отримав відповідь 23 серпня 2022 року.

Щодо заперечень в частині відсутності у ОСОБА_2 спадкового майна, представник позивача зазначив про те, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредиторів повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Так, представник позивача має намір заявити клопотання про витребування доказів з метою встановлення наявності нерухомого та рухомого майна у померлого ОСОБА_2

11 квітня 2023 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшла додаткова відповідь на відзив, відповідно до змісту якої представник позивача, посилаючись на норми цивільного законодавства, підтримав позовні вимоги.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2023 року витребувано у Чорнобаївській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що банк вчасно звернувся до Чорнобаївської державної нотаріальної контори із вимогою кредитора. Крім цього, зазначив, що у позивача відсутні відомості про право власності на рухоме та нерухоме майно, власником якого являвся ОСОБА_2 та яке увійшло до спадкової маси, проте після смерті останнього повинно було залишитись спадкове майно, в тому числі речі домашнього вжитку.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 заперечувала проти позовних вимог. Зазначила, що у відповідності до положень ЦПК України, обов`язок доказування покладається на позивача. Проте, всупереч цьому, позивачем не доведено наявність у померлого ОСОБА_2 будь-якого майна, яке б увійшло до спадкової маси та було успадковано відповідачем. Крім того, на її думку, позивачем пропущений строк для пред`явлення вимоги кредитора.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала думку свого представника.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

23 березня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_2 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 30).

У своєму позові позивач стверджував про те, що підписана ОСОБА_2 заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає договір надання банківських послуг, за яким ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок.

Через невиконання ОСОБА_2 договірних зобов`язань у останнього утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку позивача становить 15380 грн. 49 коп., яка складається з наступного:

- 15380,49 грн - заборгованість за тілом кредиту;

в т.ч.: 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту;

- 15380,49 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

- 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

- 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625;

- 0,00 грн. нарахована пеня;

- 0,00 грн. нараховано комісії.

У відповідності із відомостями зазначеними у анкеті-заяві ОСОБА_2 ознайомився із договором надання банківських послуг до його укладення і погодився з його умовами.

До матеріалів справи представником позивача додана довідка про умови кредитування з використанням кредитки ««Універсальна», 30 днів пільгового періоду»», в якій, на думку суду, зазначені всі істотні умови укладеного договору: тип картки, тип кредитної лінії, валюта кредиту, пільговий період нарахування процентів, базова процентна ставка в місяць (3%), пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафу при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором тощо.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У підтвердження позовних вимог представником позивача до позовної заяви приєднано: анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» від 23 березня 2011 року, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», витяг з умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, виписку за договором № б/н за період з 01 березня 2007 року по 04 листопада 2022 року, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.

З вищевказаної виписки по картковому рахунку вбачається, що ОСОБА_2 користувався кредитними коштами та частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості ОСОБА_2 , яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами (аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 вересня 2020 року, справа № 200/5647/18).

Отже, дослідивши подані представником позивача докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем за вказаним кредитним договором у сумі 15380,49 грн.

Крім цього, суд зауважує, що наявність вказаної заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем не заперечувалось та було визнано відповідачем.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 18 травня 2021 року (а.с. 62).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

На виконання вимог ст. 1281 ЦК України, 30 липня 2021 року позивачем було направлено до Чорнобаївської державної нотаріальної контори претензію кредитора (а.с. 130).

22 липня 2022 року позивачем повторно було направлено до Чорнобаївської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України (а.с. 66).

25 серпня 2022 року позивачем було направлено до відповідача лист-претензію із вимогою про сплату заборгованості за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_2 (а.с. 68).

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Зазначене також міститься у п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, в якому зазначено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника /позичальника/ за наявності поручителя чи спадкоємців, суди мають враховувати положення ст. 1282 ЦК України про те, що спадкоємці боржника за умови прийняття ними спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного ними у спадщину.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна.

У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.

Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.

Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 295/15702/20.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Так, відповідно до копії спадкової справи після померлого ОСОБА_2 до Чорнобаївської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та про відмову у прийняття спадщини спадкоємці не зверталися.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до копії паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останні зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 59 61).

Проте, сам факт реєстрації місця проживання відповідачки за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є безумовною підставою того, що саме остання є спадкоємцем та прийняла спадщину після померлого.

Проте, суд звертає увагу, що відповідач не заперечує факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , оскільки вона на момент смерті проживала з ним однією сім`єю.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Іркліївської сільської ради № 174 від

23 лютого 2023 року за ОСОБА_2 нерухомого майна на території Крутьківського старостинського округу не числиться (а.с. 109).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 відомостей про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження у реєстрах не виявлено (а.с. 110).

Крім цього, у відповіді на відзив, представник відповідача підтверджує відсутність відомостей щодо наявності рухомого чи нерухомого майна у спадкодавця.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на вищевикладене, судом встановлено, що позивачем не доведено, у відповідності до ст. 1282 ЦК України, наявність спадкового майна після смерті

ОСОБА_2 , а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Суд не погоджується із твердженням представника відповідача адвоката Охріменко Н.І. про те, що позивачем пропущено строк для пред`явлення вимоги кредитора, так як позивач подав до нотаріальної контори претензію кредитора 10.08.2022, в той час як строк звернення з такою претензією закінчився 13.11.2021, оскільки в матеріалах дослідженої судом копії спадкової справи відкритої після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 міститься копія претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк» щодо включення кредиторської вимоги Банку в спадкову масу після смерті ОСОБА_2 та прохання повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком, яка містить штамп Чорнобаївської державної нотаріальної контори із зазначенням вхідного номеру 780/02-14 від 23.09.2021 із зазначенням відомостей про те, що вказана претензія зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1547/2021 23.09.2021 о 08 год. 14 хв.

У свою чергу не надання державним нотаріусом позивачу відповіді на вказану претензію не свідчить про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущений строк для пред`явлення вимоги кредитора.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову позивачу відмовлено у повному обсязі, судовий збір до стягнення з відповідача не підлягає.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст.259,263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 травня 2023 року.

Суддя О.Г. Романова