Справа № 162/856/23
Провадження № 2/162/216/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року смт Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області у складі судді Глинянчука В.Д.,

за участі секретаря судових засідань Смаль Т.П.,

представника позивача ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції),

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі.

Цей позов надійшов до Любешівського районного суду Волинської області 12 жовтня 2023 року через підсистему «Електронний суд».

Ухвалою суду від 16 жовтня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Постановлено розглянути справу з повідомленням сторін.

Справу розглянуто за участі представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 з проголошенням вступної та резолютивної частини рішення.

2. Стислий виклад позиції сторони позивача.

Свої вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що з 19 листопада 2011 року по 02 січня 2023 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . У цей період сторони побудували будинок у селищі міського типу Любешів Камінь-Каширського району Волинської області. Позивач не може домовитись з відповідачем про добровільний порядок поділу зазначеного майна. У зв`язку з наведеним ОСОБА_3 просить у порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на частки житлового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231) загальною площею 106,6 кв.м, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:1550 по АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Солдаткін О.С. позов підтримав.

3. Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 будь-яких заяв по суті справи до суду не подав, у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Вказав, що спірний житловий будинок будував власноруч за свої гроші та кошти його родини. Позивач у період будівництва ніде не працювала, доходів не мала тощо.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 19 листопада 2011 року по 02 січня 2023 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані обставини стверджено рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 01 грудня 2022 року у справі № 162/633/22 (а.с. 17, 18).

Згідно з інформацією з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва відповідач ОСОБА_2 12 серпня 2013 року подав повідомлення про початок будівельних робіт по АДРЕСА_1 , а 27 лютого 2018 року декларацію про завершення будівництва житлового будинку (а.с. 7-9, 20, 21).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що 26 березня 2018 року за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (а.с. 22).

5. Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог.

Згідно із статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною першою статті 57 Сімейного кодексу України (далі СК) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною першою статті 68 СК розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

У відповідності з частиною першою статті 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували право його особистої власності на спірний будинок.

Презюмується, що майно, набуте у шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжянезалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Такими чином, беручи до уваги наявні у справі письмові докази, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_3 необхідно задовольнити.

6. Питання розподілу судових витрат.

Позивач при поданні позову сплатила 6634,62 гривні судового збору.

Крім цього, з метою визначення вартості спірного майна ОСОБА_3 проводила його оцінку, за яку сплатила 1500 гривень (а.с. 10-13).

У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати.

Відповідно до частин першої, другої статті 140 ЦПК особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку повним задоволенням позову, сплачений при поданні позовної заяви судовий збір та витрати ОСОБА_3 , пов`язані з оцінкою спірного майна, необхідно стягнути з відповідача у користь позивача.

7. Висновок суду щодо позовних вимог.

Керуючись статтями 264, 265 ЦПК, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

ОСОБА_3 у порядку поділу майна подружжя визнати власником частки житлового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231) загальною площею 106,6 кв.м, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:1550 по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_3 8134 (вісім тисяч сто тридцять чотири) гривні 62 копійки судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2023 року.

Ім`я позивача: ОСОБА_3 ; місце проживання позивача: АДРЕСА_2 ; РНОКПП позивача: НОМЕР_1 .

Ім`я відповідача: ОСОБА_2 ; місце проживання відповідача: АДРЕСА_2 ; РНОКПП відповідача: НОМЕР_2 .

Суддя В.Д. Глинянчук