Провадження №: 2-о/755/551/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2023 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державний адміністрації, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 , про усиновлення,-

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державний адміністрації, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 , про усиновлення.

Вказану заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 року вказану заяву залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків не більше ніж десять днів з дня отримання копії ухвали.

В ухвалі суду про залишення заяви без руху вказувалось на те, що заява не містить відомостей про постійне місце проживання дитини та до заяви не долучені документи, що підтверджують місце постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також відомості з Єдиного державного демографічного реєстру або реєстру територіальної громади, які б підтверджували зареєстроване місце проживання дитини.

Також вказувалось на те, що в матеріалах заяви відсутні докази на підтвердження того, на якій правовій підставі заявник, його дружина та дитина останньої проживають за відображеною в акті обстеження умов проживання від 27.09.2023 адресою.

Крім того зазначалось, що в матеріалах заяви відсутня копія паспорту дитини (яка досягла 14 років), про усиновлення якої подано заяву, не долучено висновок про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини, виданий лікувально-профілактичним закладом за результатами такого обстеження.

При цьому вказувалось, що заява не містить викладення мотивів, на підставі яких заявник бажає усиновити дитину.

Також в ухвалі суду зазначалось, що до заяви не долучено довідку з місця роботи заявника із зазначенням заробітної плати за останні шість місяців, як і відомостей про те, що заявник має постійне місце роботи, характеристики заявника з місця роботи та документу, що підтверджує належність йому на праві власності або на праві користування жилого приміщення.

Крім того, в ухвалі суду вказувалось, що викладене в заяві адресоване суду прохання заявника надати дозвіл на усиновлення ним неповнолітньої дитини не входить до компетенції суду, оскільки суперечить положенням ч.2 ст. 224 СК України. Отже вимоги заявника підлягали уточненню.

З метою усунення недоліків заяви, заявнику було запропоновано подати до суду заяву в новій редакції, в якій викласти вимоги заяви у спосіб, передбачений законом, привівши обґрунтування заяви у відповідність до положень ст. 311 ЦПК України, вказавши постійне/зареєстроване місце поживання дитини, конкретизувавши відомості про стан здоров`я дитини, виклавши мотиви, на підставі яких заявник бажає усиновити дитину, а також долучити докази, що підтверджують постійне/зареєстроване місце проживання дитини, копію паспорту дитини, висновок про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини, довідку з місця роботи заявника із зазначенням заробітної плати за останні шість місяців, характеристику заявника з місця роботи, документ, що підтверджує право власності або право користування заявника на жиле приміщення.

15 листопада 2023 року заявник ОСОБА_1 подав до суду заяву про усиновлення дитини в новій редакції, до якої долучив копії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, скріншот довідки переселенця та довідку щодо встановленого ОСОБА_3 діагнозу.

Згідно прохальної частини заяви про усиновлення в новій редакції, заявник просить суд, серед іншого, усиновити заявником неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що суперечить положенням ч.2 ст. 224 СК України, згідно якої суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини.

Отже зміст заявлених вимог залишився не викладеним у спосіб, передбачений законом.

Метою усиновлення в заяві в новій редакції зазначено забезпечення гармонійних та стабільних умов для життя дитини, яка позбавлена батьківського піклування, що суперечить викладеним у заяві обставинам, за якими дитина проживає з матір`ю, а відомості про те, що остання не опікується сином, в матеріалах заяви відсутні.

В заяві в новій редакції стверджується, що він працює неофіційно та має щомісячний дохід в середньому 30 000,00 грн. Проте жодного доказу на підтвердження вказаної обставини заявником не надано.

Таким чином заявником проігноровані вимоги суду щодо подання до суду довідки з місця роботи заявника із зазначенням заробітної плати за останні шість місяців, характеристики заявника з місця роботи та документу, що підтверджує право власності або право користування заявника на жиле приміщення, оскільки матеріали заяви не містять ані правовстановлюючих документів на житло, ані документів, які б відображали, на якій правовій підставі заявник проживає на адресою, вказаною в довідці переселенця.

Отже ОСОБА_1 усунув недоліки заяви не в повному обсязі.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судом при постановленні даної ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить із того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що недоліки заяви, викладені в ухвалі Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 року, заявником не усунуті в повному обсязі, суд убачає визначені законом підстави для повернення заяви заявнику.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 8, 10, 14, 185, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державний адміністрації, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 , про усиновлення - повернути заявникові.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: