Справа № 569/8819/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року місто Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Галінська В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рівненський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю,

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовною заявою до Міністерства оборони України , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рівненський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю, в якій просить встановити факт проживання її із ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 29.09.2018 року і до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що 28 вересня 2018 року на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області між нею та ОСОБА_1 був розірваний шлюб, зареєстрований 10.08.2002 року, у якому у них народилось двоє спільних дітей. Після офіційного розірвання шлюбу вони разом із ОСОБА_1 та дітьми продовжили проживати однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . У період спільного проживання вони продовжували вести спільне господарство, побут як сім`я, мали взаємні обов`язки як подружжя, мали спільний сімейний бюджет, вирішували питання життєдіяльності сім`ї, проводили разом відпочинок, спільно виховували дітей. Вказує, що ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання щодо захисту незалежності держави в с.Подоли Куп`янського району Харківської області. Згідно ст.. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вона має право на отримання одноразової грошової допомоги. Просить встановити факт проживання із ОСОБА_1 однією сім`єю задля можливості продовження повноцінного забезпечення належного життя та розвитку дітей та отримання інших пільг та допомоги після смерті чоловіка.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви доходжу наступного висновку.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачені випадки, коли виплачується одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно з частиною першою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (частина дев`ята статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернулася до суду із позовом про встановлення факту проживання разом з ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 29 вересня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням зазначеного факту виникнення у позивача певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 Цивільного кодексу України. За змістом частини першої статті 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення позивача до суду.

Питання юрисдикції впливає на визначення компетентного суду, належного кола учасників справи, розподіл тягаря доведення тощо, тож має вирішуватися судом пріоритетно до вирішення усіх інших правових питань.

Вимоги позивача у цій справі пов`язані з доведенням наявності права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вони не пов`язані з цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами позивача з державою чи її органами, а отже, не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц зробила висновок, що якщо при розгляді заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, визначено, що існує спір про право і справа має розглядатися за правилами того судочинства, за яким подано цю заяву, проте в порядку позовного провадження, то суд залишає заяву без розгляду. У випадку якщо справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито.

Також, судом враховано висновки та мотиви, викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 травня 2022 року в справі № 539/4118/19.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що вимога позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у цій справі пов`язана з доведенням наявності у неї права на отримання одноразової грошової допомоги, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця і пов`язана з публічно-правовими відносинами позивача з державним органом Міністерством оборони України, тому вирішення вказаного спору не належить до цивільної юрисдикції, а віднесено до адміністративної юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в порядку ЦПК України, вважаю за необхідне, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, відмовити у відкритті провадження у вказаній цивільній справі.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 353 ЦПК України суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рівненський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю.

Роз`яснити заявнику право на звернення з позовною заявою за правилами Кодексу адміністративного судочинства України до Рівненського окружного адміністративного суду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя -