Провадження № 4-с/752/193/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря- Гненик К.П.

заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця, заінтересовані особи: Голосіїївський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Закрите акціонерне товариство « Український мобільний зв`язок», суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду із скаргою і просить:

- поновити строки на оскарження дій та рішень державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ);

- скасувати всі обтяження та зняти всі арешти за її РНОКПП НОМЕР_1 ;

- стягнути з Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на її користь 10 000, 00 грн витрат на правову допомогу.

Посилається на те, що під час керування автомобілем «Мазда» д.н.з. НОМЕР_2 була зупинена працівниками поліції, які їй повідомили про наявність арешту належного їй автомбіля.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду від 24.03.2006 позов ЗАТ «Український мобільний зв`язок» до ОСОБА_1 було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «Український мобільний зв`язок» суму в розмірі 128,38 грн. та держмито в розмірі 51,00.

Зазначає, що жодних постанов від державного виконавця вона не отримувала. Відсутність будь-яких відомостей по виконавчому провадженню відносно неї, в тому числі і в АСВП, оскільки сплинуло більше трьох років.

На запит її представника до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо наявності виконавчих проваджень та скасування обтяжень, відповідь не надійшла.

Вважає, що такі дії порушують її права та просить задовольнити скаргу.

11.10.2023 до суду надійшов відзив на скаргу представника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Танащук О.М., відповідно до якого просить відмовити у задоволенні скарги, виходячи з наступного. 28.08.2023 вх.№26296 до Відділу надійшов запит від представника ОСОБА_1 - адвоката Мороза В.Ю. 24.08.2023 Відділом надано відповідь, що згідно до пошукової інформації Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Відділі не перебували та не перебувають виконавчі документи щодо стягнення коштів з ОСОБА_1 , який отримано 05.09.2023. Зазначає, що доказів накладення арешту Голосіївським відділом державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на транспотрний засіб «Мазда» д.н.з НОМЕР_2 скаржником не надано.

Виходячи з цього просить відмовити у задоволенні скарги.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримала та уточнила вимоги скарги. Зазначила, що про заочне рішення суду від 2006 року вона дізналася нещодавно, коли було виявлено наявніть арешту на її автомобіль. Вважає, що обтяження на належний їй автомобіль порушує її права, в зв`язку з чим просить зняти арешт з автомбіля «Мазда» д.н.з НОМЕР_2 . Від вимоги про стягнення з Відділу на її користь 10 000, 00 грн витрат на правову допомогу відмовилася.

Заінтересовані особи в судове засідання своїх представників не направили, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Від представника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Танащук О.М. надішло клопотання про розгдяд справи у відсутності представника Відділу, просить відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ м.Києва Тупілко Г.Ю. № 320/6 від 11.06.2008, в межах виконання виконавчого листа виданого Голосіївським районним судом м.Києва №2-2008 від 15.11.2007 накладено арешт на автомобіль «MAZDA 3» кузов: НОМЕР_3 .

Арешт накладено на підставі заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.03.2006 про стягнення з заявника заборгованості за послуги стільникового зв`язку в розмірі 128,38 грн.

Наявність обтяжень підтверджується відомостями АІС «Арешт АМТ» (а.с.40).

З матеріалів вбачається, що автомобіль «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_2 , кузов: НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 з 18.12.2007, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспорного засобу (а.с.13).

З наданого Відділом відзиву вбачається, що відсутня інформація в Автоматизованій системі виконавчих проваджень щодо виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 та відсутні відомості про виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 у Відділі.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.37 Закону України « Про виконавче провадження» / в редакції Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року на момент виникнення спірних правовідносин / виконавче провадження підлягає закінченню в фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

Згідно зі ст.38 Закону у разі закінчення виконавчого провадження згідно із

статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.

Судом встановлено та не спростовувалося представником заінтересованої особи, накладений на автомобіль арешт при закінченні виконавчого провадження державним виконавцем знятий не був.

Підстави для зняття арешту з майна боржника за ініціативою державного виконавця врегульовано ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження / в редакції Закону України № 1404-VIII від 02 червня 2016 року /.

За змістом частини 4 даної статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наданого Відділом відзиву вбачається, що відсутня інформація в Автоматизованій системі виконавчих проваджень щодо виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 та відсутність будь-яких відомостей про виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 у Відділі.

Таким чином, зняття арешту з майна поза межами виконавчого провадження суперечить вимогам закону.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про виконавче проваження» / в редакції Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року на момент виникнення спірних правовідносин / примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України» Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 5 Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника.

Статтею 38 Закону визначено, що при закінченні виконавчого провадження саме на державного виконавця покладено обов`язок припинити чинність арешту майна.

З урахуванням цього, відсутності на виконанні виконавчого документа та відкритих виконавчих проваджень з виконання рішення суду, яке стало підставою для накладення арешту на автомобіль, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості; власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про задоволення скарги та зняття арешту з автомобіля.

Керуючись ст.ст. 19, 41 Конституції України, Законjv України «Про виконавче провадження», ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 2,10,12,76-81, 258,259,260, 261, 263, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Зняти арешт з автомобіля «MAZDA 3» кузов: НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ м.Києва Тупілко Г.Ю. № 320/6 від 11.06.2008, в межах виконання виконавчого листа виданого Голосіївським районним судом м.Києва №2-2008 від 15.11.2007.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.В.Машкевич