ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1905/22 Номер провадження 22-ц/814/2878/23Головуючий у 1-й інстанції Киричок С.А. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 грудня 2022 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, у якому, у зв`язку із належним виконанням орендарем договірних зобов`язань, просив стягнути з ТОВ «Агро Край» заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками за 2021 рік, 3% річних та інфляційних витрат у загальному розмірі 20 158, 75 грн.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 грудня 2022 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Край», на користь ОСОБА_1 3 % річних та інфляційні втрати у сумі 2 795,14 грн.

Рішення оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вказує, що листом Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року за № 2024/02.0-7.1 ТПП України засвідчено, що з 24 лютого 2022 року військова агресія РФ проти України є форс-мажорною обставиною, що, на думку скаржника, є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірних умов.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Стандарт-Агро» було укладено договір оренди землі б/н від 09 вересня 2015 року, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2, 8219 га, кадастровий номер :00:002:0041, яка розташована на території Рашівської сільської ради.

Відповідно до додаткової угоди б/н від 08 серпня 2017 року до договору оренди землі зі згоди орендодавця орендар передав, а новий орендар прийняв на себе права та обов`язки сторони орендаря, передбачені в договорі оренди, де новий орендар - ТОВ «Агро-Край».

Відповідно до додаткової угоди б/н від 08 серпня 2017 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки з врахуванням коефіцієнту індексації за рік оренди.

Крім того, між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Стандарт-Агро» було укладено договір оренди землі б/н від 09 вересня 2015 року, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2, 9422 га, кадастровий номер :00:002:0040, яка розташована на території Рашівської сільської ради.

Відповідно до додаткової угоди б/н від 08 серпня 2017 року до договору оренди землі зі згоди орендодавця орендар передав, а новий орендар прийняв на себе права та обов`язки сторони орендаря, передбачені в договорі оренди, де новий орендар - ТОВ «Агро-Край».

Відповідно до додаткової угоди б/н від 08 серпня 2017 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки з врахуванням коефіцієнту індексації за рік оренди.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач на час звернення до суду мав заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 11 575,75 грн та 5787,86 грн відповідно за кожну з орендованих земельних ділянок. Окрім того, позивачем розраховано суму інфляційних в витрат в розмірі 2 409,85 грн та 3% річних від простроченої суми в розмірі 385,29 грн.

Відповідно до наданої копії платіжного доручення, відповідач сплатив 11 жовтня 2022 орендну плату за 2021 рік в сумі 17 363,62 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата за 2021 рік виплачена відповідачем з порушенням встановленого договором строку, а саме 11 жовтня 2022 року, тому позовні вимоги в частині стягнення інфляційних в витрат в розмірі 2409,85 грн та 3% річних від простроченої суми в розмірі 385,29 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідач допустив неналежне викоанння зобов`язань до договорами оренди землі, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимагати сплати індексу інфляції за весь час прострочення, а також тьох процентів річних від простроченої суми.

У відповідності до ст. 12, 13 ЦПК України сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Так, доводи апеляційної скарги не місять жодного обґрунтування на спростування розрахунку вимог про застосування відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Щодо доводів апеляційної скарги, що відповідач не несе зобов`язань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України на підставі листа Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року за № 2024/02.0-7.1, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Наявність форс-мажорних обставин може засвідчуватись Торгово-промисловою палатою України.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні, сторона яка посилається на дію форс-мажорних обставин повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку.

Відповідно до опублікованого на сайті Торгово-промислової палати України листа № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Враховуючи це Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до якого засвідчено форс-мажорні обставини: військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Презедента, підтверджено, що зазначені обставни з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язаням/обов`язком виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання яких форс-мажорних обставин.

Разом з цим, лист Торгово-промислової палати України не є достатнім підтвердженням настання форс-мажорних обставин, оскільки не є індивідуальним сертифікатом, виданим на підставі ст.14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду Касаційного Господарського Суду від 01.06.2021 року за № 910/9258/20 вказано, що у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 р. зі справи N 915/531/17, від 26.05.2020 р. зі справи N 918/289/19, від 17.12.2020 р. зі справи N 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого: статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.

Однак, ТОВ «Агро-Край» не надано доказів засвідчення Торгово-промисловою палатою України за її зверненням про введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання нею зобов`язань за Договором оренди.

Таким чином відповідачем не виконано обов`язку належного повідомлення про наявність форс-мажорних обставин, позаяк доказів протилежного матеріали справи не містять.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: С. Б. Бутенко

О. В. Чумак