Провадження № 2/761/3182/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочкарьова Наталія Михайлівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус КМНО Бочкарьова Н.М., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є сином ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Більмак Більмацького району Запорізької області. Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді належного йому майна. Позивач як спадкоємець першої черги має право на спадкування за законом. Однак, позивачу стало відомо, що 31.05.2018 р. приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою Н.М. було заведено спадкову справу № 11/2018 щодо майна померлого ОСОБА_3 та в подальшому видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я відповідача ОСОБА_2 , яка є його сестрою. З метою прийняття спадщини позивач, коли дізнався про смерть батька, звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, однак пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що пропустив вказаний строк з поважних причин, оскільки не мав можливості своєчасно подати заяву нотаріусу в зв`язку з тим, що з батьком не спілкувався та довідався про його смерть від нотаріуса тільки 22.04.2021 р. Таким чином, оскільки позивач вважає, що з поважних причин пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його батька ОСОБА_3 , тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 30.08.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, а також задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою від 16.02.2022 р. задоволено клопотання представника позивача, а саме здійснено виклик в судове засідання свідка ОСОБА_4 для допиту про відомі їй обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалою від 16.02.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові та інших поданих ними заявах по суті справи.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, просили суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених в поданих ними заявах по суті справи.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, свого представника до суду не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомила.

З врахуванням думки присутніх в судовому засіданні учасників справи, суд вирішив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, врахувавши показання свідків, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Більмак Більмацького району Запорізької області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином померлого ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2015 р. ОСОБА_3 складено заповіт, за яким все належне йому майно заповів своїм племінникам ОСОБА_5 та ОСОБА_6

31.05.2018 р. приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою Н.М. за заявами про прийняття спадщини спадкоємців за заповітом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було заведено спадкову справу № 11/2018 щодо майна померлого ОСОБА_3

15.08.2018 р. до приватного нотаріуса КМНО Бочкарьової Н.М. із заявою про прийняття спадщини звернулась сестра померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , якій внаслідок відмови ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від права на прийняття спадщини за заповітом, успадкувала належне померлому майно, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 14.11.2018 р.

Позивач у позовні заяві зазначає, що довідався про смерть свого батька ОСОБА_3 тільки 22.04.2021 р., після чого звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак вже після спливу встановленого законом шестимісячного строку.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними не переробними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (висновок викладений Верховним Судом у постановах від 17.06.2020 р. у справі № 520/10377/17, від 11.11.2020 р. у справі № 750/262/20, від 22.01.2020 р. у справі № 592/18695/18, від 11.08.2021 р. у справі № 720/1079/19).

Крім того, позивач повинен довести поважність пропуску строку для прийняття спадщини не лише у межах шестимісячного строку, встановленого частиною першою статті 1270 ЦК України, а й упродовж усього періоду від дати відкриття спадщини до дати звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Так, позивач, в обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилався на те, що з батьком не спілкувався, при цьому відповідачкою свідомо не повідомлено його про смерть батька, а довідатись зміг тільки 22.04.2021 р. від нотаріуса.

Як вбачається з поданого відзиву на позов, відповідачка зазначає, що ОСОБА_3 проживав один, позивач з ним спілкуватись не бажав, а з 2015 р. після проведеної йому операції потребував стороннього догляду, який здійснювали його племінники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак позивач жодного разу свого батька ОСОБА_3 не навідував, його здоров`ям не цікавився. У період з 2015 року по день смерті ОСОБА_3 інколи проживав з нею у смт.Більмак Більмацького району Запорізької області, а інколи у себе в м.Києві, разом з ОСОБА_5 або ОСОБА_6 , які допомагали йому, возили до лікарні та забезпечували усім необхідним. Також відповідачка зауважує, що про смерть ОСОБА_3 позивач та його матір ОСОБА_4 знали у той же день, при цьому необізнаність позивача про смерть свого батька ОСОБА_3 не свідчить про поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідачка в судовому засіданні обставини, які наведено нею у відзиві на позов, підтвердила.

З показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 , а також допитаного у якості свідка позивача ОСОБА_1 , вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , родичі їх про це не повідомили, при цьому на уточнююче питання повідомили, що під час спілкування з племінницею ОСОБА_3 - ОСОБА_5 не питали про померлого як до, так і після його смерті.

Отже, з показі свідків та наявних у справі письмових доказів судом встановлено, що у позивача не було жодних перешкод для спілкування зі своїм батьком ОСОБА_3 за його життя, а також він мав можливість дізнатись про його смерть від родичів, з якими спілкувався, однак за батька ніколи не питав.

Крім того, суд вважає, що наявність у матеріалах спадкової справи складеного ОСОБА_3 заповіту на ім`я своїх племінників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свідчить про їх близькість та волевиявлення стосовно спадкування ними його майна і навпаки, а також про небажання померлого, щоб його майно успадковував його син - позивач ОСОБА_1 .

Таким чином, позивачем належними і допустимими доказами не підтверджено, а судом не встановлено наявність поважних причин, які б були пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для позивача, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений ч.1 ст. 1270 ЦК України строк.

Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного у постановах від 11.11.2020 р. у справі № 750/262/20, та від 11.07.2018 р. у справі 381/4482/16-ц, якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Крім того, вирішуючи спір суди не врахували, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Разом з тим саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 2 статті 12 ЦПК України).

Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду позивач не надав належних і допустимих доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини у період з дати відкриття спадщини до подання заяви про її прийняття. Вказані позивачем обставини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, а тому вважає, що позов задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочкарьова Наталія Михайлівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: