П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів: Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2022 року у складі судді Сарай А.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

встановив :

Німець О.М. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивовано тим, що в 2018 році ОСОБА_2 проживав разом у цивільному шлюбі з ОСОБА_1 . Від їх відносин народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . З вересня 2019 року ОСОБА_1 розірвала відносини з ОСОБА_2 та покинула дитину - ОСОБА_4 у п`ятимісячному віці. З того часу мати не приймає жодної участі у житті дитини, вихованні та її утриманні. Відповідач не цікавиться дитиною та жодного разу з вересня 2019 року її не відвідала.

Зазначає, що вихованням дитини самостійно займається позивач з його матір`ю ОСОБА_5 (бабою дитини), що підтверджуються як самим відповідачем, так і висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, довідкою від сімейного лікаря, заявами сусідів за місцем проживання дитини ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідно, довідкою закладу дошкільної освіти № 20. Дитина проживає із позивачем та бабою, перебуває на їх утриманні. Спору відносно місця проживання дитини між позивачем і відповідачем немає. Для дитини забезпечені належні умови для проживання, виховання, фізичного та духовного розвитку. Дитина відвідує садок, гарно розвивається, розповідає віршики та інше. Хоч відповідач є матір`ю дитини ОСОБА_4 , проте участі у вихованні і у його утриманні не приймає. З вересня 2019 року і по цей час відповідач не бачила своєї дитини жодного разу. Зауважує, що відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини ОСОБА_4 , зокрема ухиляється від виховання дитини, не піклується про її здоров`я, не цікавиться життям дитини та її потребами, не створює належні умови для розвитку природних здібностей дитини, не поважає гідність дитини, не готує її до самостійного життя та праці, не піклуються про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначене свідчить виключно про те, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Питання про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо дитини ОСОБА_4 розглядалося органом опіки та піклування (служба у справах дітей), в особі виконавчого комітету Ужгородської міської ради, який дійшов висновку про необхідність позбавлення батьківський прав відповідача. Звертає увагу, що відповідач не заперечує про позбавлення її батьківських прав, про що заявила на комісії виконкому Ужгородської міської ради. Наведені обставини, в сукупності із наданими доказами, свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини - трирічного сина ОСОБА_9 .

З врахуванням наведеного, позивач просив суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2022 року заявлений позов задоволено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 щодо її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено питання по судовим витратам.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в заявленому позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не повідомив її належним чином про розгляд справи і розглянув справу у підготовчому засіданні, чим позбавив її права на судовий розгляд та захист своїх прав; суд неправомірно вказав, що вона визнала позов, не врахувавши, що заяву про визнання позову вона не підписувала і не подавала до суду, та не виконав свій обов`язок щодо роз`яснення наслідків вчинення вказаної процесуальної дії; суд безпідставно взяв до уваги висновок органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, не врахувавши, що такий наданий на замовлення позивача, без з`ясування її думки, як матері дитини, та без її участі, а також без обстеження житлових умов дитини, та неправомірно позбавив її батьківських прав щодо дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника - адвоката Німець О.М., пояснення представника відповідачки - адвоката Джуган Н.Б., представника третьої особи Шатрова В.В., перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає і підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч.1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з приписами ч.ч.1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 проживав з відповідачем ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 19.04.2019.

Позивач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відомості про її реєстрацію відсутні.

Згідно акту про фактичне проживання від 01.07.2022 року, підписаного головою ОСББ «Сечені29», ОСОБА_4 проживає за адресою : АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки директора ЗДО №20 від 23.06.2022року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує ЗДО №20 з серпня 2021 р. по теперішній період; вихованням його займається тато та бабуся; в теперішній період бабуся ОСОБА_5 приймає активну участь у вихованні, піклуванні та навчанні дитини, в зв`язку з тим, що батько дитини ОСОБА_2 воює на сході України.

Згідно з довідкою сімейного лікаря від 12.06.2022 року, ОСОБА_2 є батьком - одинаком дитини ОСОБА_4 ; на прийом до сімейного лікаря (щеплення, хвороба) з дитиною постійно приходив батько.

Згідно із висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 452/23/02-19 від 18.07.2022, враховуючи інтереси малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий комітет Ужгородської міської ради, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських ОСОБА_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , відносно її малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до роз`яснень викладених в п.15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі по тексту Постанова Пленуму), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п.16 вказаної Постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що мати дитини - ОСОБА_1 з вересня 2019 року покинула дитину - ОСОБА_4 у п`ятимісячному віці і з того часу мати не приймає жодної участі у житті дитини, вихованні та її утриманні.

Однак, позивачем, всупереч приписів ст.ст.12, 81 ЦПК України, не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які підтверджують дані обставини, і на підставі яких можна дійти до безперечного висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно покинула дитину та злісно ухиляється від участі у вихованні дитини.

Письмові «заяви /пояснення» ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в яких вказано, що батько з бабою самостійно виховують дитину, довідка сімейного лікаря від 12.06.2022 року про те, що на прийом до сімейного лікаря (щеплення, хвороба) з дитиною постійно приходив батько, які долучені позивачем до позовної заяви, і на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновків про позбавлення відповідачки батьківських прав, не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які підтверджують факт злісного ухилення матері від участі у вихованні дитини.

Судом першої інстанції також незаконно та безпідставно взято до уваги заяву відповідачки ОСОБА_1 про визнання нею позову та розгляд справи у її відсутності, оскільки відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі категорично заперечує її підписання та подання до суду, а також вказує про те, що її взагалі не було повідомлено про розгляд справи.

З матеріалів справи вбачається та доведено, що суд задовольнив позов про позбавлення батьківських прав матері - відповідачки ОСОБА_1 у підготовчому засіданні, без належного її повідомлення, таким чином позбавивши її права на інформацію про дату, час, і місце розгляду її справи та можливості здійснити свої процесуальні права.

В порушення ч.2 п.1 ст. 198, ст.ст.200,206 ЦПК України суд першої інстанції не пересвідчився чи дійсно заява відповідачки ОСОБА_1 про визнання нею позову та розгляд справи у її відсутності підписана і подана саме відповідачкою до суду, не з`ясував і не виконав свій обов`язок роз`яснення відповідачці наслідки даної процесуальної дії, та передчасно і безпідставно у підготовчому судовому засіданні ухвалив рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо малолітньої дитини.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування Ужгородської міської ради за № 452/23/02-19 від 18.07.2022, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , відносно її малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Висновок органу опіки та піклування, на думку колегії суддів, є недостатньо обґрунтованим, базується на неналежно перевірених обставинах, та припущеннях, а тому суд не погоджується з вказаним висновком, оскільки, у ньому не наведено достатніх підстав та аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини. Також, як вбачається зі змісту висновку, такий зроблено органом опіки та піклування без обстеження умов проживання дитини, батьків, за відсутності відповідачки ОСОБА_1 . Орган опіки та піклування не вислуховував особисту думку ОСОБА_1 з приводу даного питання, зазначивши, що з нею було проведено телефонну розмову, в ході якої вона повідомила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналогічні положення зазначено і в ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року(пункт 54 та пункт 58) наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки, факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

Оцінюючи вищевказані докази в їх сукупності, а також те що, відповідачка заперечує проти позбавлення її батьківських прав, вказує на те, що вона є люблячою матір`ю, дитина потребує саме материнського тепла, до відповідачки раніше не вживались жодних заходів реагування щодо неналежної її участі у вихованні та утриманні дитини, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про наявність підстав для можливості застосування до відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, та неправомірно задовольнив заявлений позов.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищенаведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у заявленому позові з вищенаведених підстав.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено 1488,60грн. судового збору, дана сума підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 367, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2022 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1488,60 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 15 травня 2023 року.

Головуючий :

Судді: