КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-з/824/348/2023
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 травня 2023 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,
за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Гайдака Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буглак Олеся Гурамівна про визнання договору міни удаваним та переведення прав та обов`язків покупця,-
У листопада 2020 року ОСОБА_2 звернулася у суд із у якому просила визнати Договір міни, укладений 20.10.2020 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Буглак О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 6244, удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу; перевести на ОСОБА_2 права та обов`язки покупця за вказаним Договором купівлі-продажу та вирішити питання судових витрат.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 000 грн.

Не погодившись з рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року адвокат Токовенко О.В. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року- без змін.

24 лютого 2023 року адвокатом Гай даком О.В. в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Вказано, що у відзиві на апеляційну скаргу, зазначено орієнтовний перелік судових витрат ОСОБА_1 у розмірі 10 000 грн, та вказано, що остаточний розмір буде надано у встановлені законом строки.

На підтвердження понесених витрат адвокат надав копії наступних документів:

договір про надання правничої (правової) допомоги № 8/2021 від 13.05.2021;

додаткову угоду № 1 від 25.10.2022 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 8/2021 від 13.05.2021;

рахунок № 01/23 від 21.02.2023;

виписку з банківського рахунку АО на 22.02.2023;

акт № 02 приймання-передачі адвокатських послуг від21.02.2023 за договором про надання правничої (правової) допомоги № 8/2021 від 13.05.2021.

Посилаючи на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, їх співмірність зі складністю справи та ціною позову просив заяву задовольнити.

Не погодившись з указаною заявою адвокат Токовенко О.В. в інтересах ОСОБА_2 подав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якій посилаючись на невідповідність критерію реальності адвокатських витрат, необґрунтованість, завищеність розміру та їх недоведеність належними доказами, просив зменшити розмір витрат до 4 000 грн.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час якого, судом повідомлялися у встановленому законом порядку (а.с. 116 т.3). Приватний нотаріус КМНО Буглак О.Г., до суду подала клопотання про розгляд справи без її участі (а.с. 117-118 т.3), у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглядати заяву за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши, представника ОСОБА_1 адвоката Гайдака О.В., який просив заяву задовольнити, ОСОБА_2 її представника адвоката Токовенка О.В., які просили зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи заяви, вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

У відповідності до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Частиною 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу та вчинення інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З матеріалів справи убачається, що у відзиві на апеляційну скаргу адвокат Гайдак О.В., зазначив орієнтовний перелік судових витрат ОСОБА_1 в апеляційній інстанції, який складає 10 000 грн (а.с. 209 т. 2).

21 лютого 2023 року винесено постанову суду апеляційної інстанції (а.с. 60-63 т.3). та у визначений законом строк - 24.02.2023 представником ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення (а.с. 64 т.3).

Встановлено, що 13 травня 2021 року між адвокатським об`єднанням «Феміда» в особі голови - адвоката Гайдака О.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 8/2021 (а.с. 131-39 т. 2, 70-78 т.3).

Також укладено додаткову угоду № 1 від 25.10.2022 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 8/2021 від 13.05.2021, відповідно якої сторони узгодили погодинну оплату з розрахунку 2000 грн за 1 годину роботи адвоката, що також підтверджується рахунком № 01/23 від 21.02.2023 (а.с.79, 80 т.3).

Між сторонами укладено й акт приймання-передачі адвокатських послуг від 21.02.2023 за договором про надання правничої (правової) допомоги № 8/2021 від 13.05.2021 (а.с. 82 т.3), який містить перелік наданих послуг клієнту, а саме:

ознайомлення з змістом апеляційної скарги у справі № 761/36779/20 та попередня усна консультація з клієнтом - 1 год. - 2000 грн;

аналіз судової практики у аналогічних правовідносинах та формування правової позиції Клієнта у суді апеляційної інстанції - 1 год. - 2000 грн;

підготовка відзиву на апеляційну скаргу, виготовлення їх копій відповідно до кількості сторін у справі та надсилання сторонам та суду - 3 год. - 6000 грн;

підготовка письмових пояснень у справі, виготовлення їх копій відповідно до кількості сторін у справі та надсилання сторонам та суду - 2 год. - 4000 грн;

участь в судових засіданнях у Київському апеляційному суді у справі № 761/36779/20 - 3 год. - 6000 грн;

В сукупності загальна сума наданих послуг складає 20 000 грн.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06 грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Убачається, що позивачка заперечуючи проти задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначила, що заявлений розмір витрат на адвокатські послуги є завищеним, необґрунтованим і не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, а тому не можуть бути стягнуті в заявленому розмірі та підлягають зменшенню.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримала подані її представником заперечення.

З огляду на викладене, а також урахуванням конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав до часткового задоволення поданої по справі заяви й відшкодування понесених відповідачем додаткових витрат під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Отже, частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас, з урахуванням обставин справи та долучених до справи доказів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав до стягнення в повному розмірі витрат з позивача.

Розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

Так, як убачається з матеріалів справи такий вид роботи як консультація клієнта та формування правової позиції не потребує значних зусиль з огляду на предмет даної справи, оскільки всі обставини уже є встановленими, рішення районного суду, яким у позові ОСОБА_2 відмовлено, залишено без змін апеляційною інстанцією.

При цьому є недоречною й сума встановлена за підготовку відзиву на апеляційну скаргу, виготовлення його копій відповідно до кількості сторін у справі та надсилання сторонам та суду з витраченим часом в 3 год. в розмірі 6000 грн, оскільки доводи викладені у ньому є аналогічними відзиву на позовну заяву, а тому значної складності для його підготовки не убачалося.

Завищеною є сума в 4 000 грн на підготовку пояснень, які складаються з трьох аркушів та не мали значення для вирішення даної справи.

Крім того, колегія суддів не погоджується й з часом витраченим представником відповідача на судові засідання, з огляду на наступне.

Так, 13.12.2022 судове засідання призначене на 10:00 розпочалося о 10:08 та закінчилося 10:13, тобто тривало 5 хв. (а.с. 236 т.2).

Судове засідання призначене на 31.01.2022 на 09:30, розпочалося о 09:31 та тривало до 10:04, що склало 33 хв. (а.с. 48-49 т.3).

21.02.2023 судове зсідання призначене на 10:30, розпочалося о 11:28 та закінчилося 11:38 та тривало 10 хв. (а.с.58 т.3).

Тобто навіть з урахуванням затримки під час останнього засідання загальний час витрачений адвокатом не перевищує двох годин, в той час як адвокатом зазначено в акті приймання-передачі адвокатських послуг про витрачення ним трьох годин.

Окрім цього, потрібно врахувати й ту обставину, що матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час та те, що вирішений спір особливої складності не представляє.

Отже, враховуючи те, понесені витрати є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, вони не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, та з урахуванням зазначених обставин, а також складності справи та фактично виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, а також з урахуванням поданого позивачем заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх неспівмірності, колегія суддів вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 5 000 грн.

У задоволенні заяви у іншій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву адвоката Гайдака Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції, в сумі 5 000 грн.

В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 травня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: