справа №176/1985/23
провадження №2/176/881/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря с/з Ляху В.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором про споживчий кредит №1592557 від 17.06.2021 в розмірі 18 000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.06.2021 року між сторонами укладено договір про споживчий кредит №1592557 від 17.06.2021 року в електронній формі. 17.07.2021 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору про споживчий кредит №1592557 від 17.06.2021 року згідно якої сторони дійшли згоди внести зміни до п.1.1 договору у розділ «Предмет Договору», згідно якого останньому надано у позику грошові кошти в сумі 6000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Строк дії договору становить 60 днів. Позичальник також зобов`язується повернути заборгованість за відсотками та простроченими відсотками, у разі наявності, у загальній сумі 1669,00 грн. які він повинен був сплатити у строк до 17.07.2021 року. Позивачем на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 6000 грн., що підтверджується повідомленням від 01.08.2023 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає позивачу технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови договору про споживчий кредит, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 04.08.2023 рік становить 18000 грн., з яких 6000 грн. основний борг, 12000 грн. - заборгованість по відсоткам. Договір підписано одноразовим ідентифікатором алфавітно-цифровою послідовністю, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4 договору про споживчий кредит через оператора послуг платіжної інфраструктури Platon на картковий рахунок відповідача перераховано суму позики, що зазначена в договорі про споживчий кредит, що підтверджується повідомленням від 26.07.2023 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає позивач технічну можливість для проведення операцій по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. При цьому, ТОВ «Платежі Онлайн» є оператором послуг платіжної інфраструктури, яке уповноважено надавати окремі види послуг в платіжній системі та здійснювати операційні, інформаційні та інші технологічні функції щодо переказу коштів та діяльність якої регулюється, зокрема, нормами Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» При цьому позивач звертає увагу, що операції по перерахуванню коштів через оператора послуг платіжної інфраструктури не розповсюджується дія Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, оскільки позивач та ТОВ «Платежі онлайн» не є банками. Таким чином, реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а договір про споживчий кредит було укладено та підписано в електронній формі, що вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Станом на день подання позову відповідач взяті на себе зобов`язання по договору про споживчий кредит не виконував, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Ухвалою суд від 31 серпня 2023 року відкрито провадження за вищезазначеним позовом та вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

10.10.2023 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позов, де останній просив відмовити позивачеві у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів підписання як самим позивачем, так і відповідачем електронним підписом договору споживчого кредиту №1592557 від 17.06.2021 та додаткової угоди до нього від 17.07.2021р. №1592557. Доказів підписання одноразовим ідентифікатором вказаних документів не надано. Позивач не має в поштовій скриньці листа із вкладеним договором про надання споживчого кредиту від 17.06.2021 року, додаткової угоди до нього від 17.07.2021р. стороною якого є позивач. А наданий позивачем текст не дає можливості пересвідчитись у його справжності, що саме ця текстова версія є оригіналом на дату, яка зазначається позивачем як дата укладення, оскільки розміщення на сайті публічної оферти не виключає внесення змін в його зміст самим позивачем. Доводи позивача в підтвердження укладення договору споживчого кредиту, додаткової угоди до нього, видачі відповідачу коштів та розміру наданої позики, розміру нарахованих сум заборгованості не підтверджені належними, достовірними та достатніми доказами. Що стосується позовних вимог про стягнення процентів за користування позикою, то за умов не підтвердження надання в позику основної суми боргу та укладення договору позики, позовна вимога про стягнення процентів за користування позикою також не є обґрунтованою. Окрім того, на думку відповідача, позивач обрахував проценти за користування кредитом невірно. Згідно його даних, строк позики один місяць. Відповідно, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані тільки за один місяць. Після спливу визначеного договором строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Саме так і передбачено в наданій позивачем копії договору споживого кредиту №1592557 від 17.06.2021 року. Інформаційна довідка ТОВ «Платежі Онлайн» від 01.08.2023 року, додана позивачем до позовної заяви як доказ перерахування суми позики 6000 грн. на його картковий рахунок та доказ укладення договору позики, на думку відповідача не є належним доказом по справі, оскільки ТОВ «Платежі Онлайн» не є стороною договору , не зазначене в цьому договорі та в правилах надання грошових коштів у кредит ТОВ «ВЕЛЛФІН», крім того ця довідка не містить персональних даних, не підтверджує видачу коштів від імені позивача та видачу коштів саме за спірним договором позики, бо відсутні його реквізити. Вказаний документ спричиняє ситуацію невизначеності хто є належним позикодавцем, а хто боржником і з яких підстав. Заявка про видачу кредитних коштів не містить відомостей про оформлення відповідачем договору позики на умовах, обумовлених у позові. По суті надана заявка може свідчити про намір отримати кошти, але не доказує факт укладення договору. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості також, на думку відповідача, не є доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Цей документ не містить підпиму представника позивача, містить непідтверджені відомості про суму кредиту, процентну ставку і додаткові проценти, про які не йдеться ані в наданому до позову договорі, ані в правилах надання грошових коштів. Також, розмір нарахованих позивачем процентів більш як на 50% перевищує суму, яку позивач вважає, що надав у позику, що є порушенням статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, матеріали справи містять копію договору про споживчий кредит №1592557 від 17.06.2021, який нібито укладений між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , який містить зазначення, що договір підписано електронним підписом (аналог власноручного підпису).

Відповідно до п.1.1 вищезазначеного договору, позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 6000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього Договору. Позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця (https://creditup.com.ua), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Строк позики за цим договором складає 30 днів, позика має бути повернута згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Цей договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. У договорі зазначено, що ОСОБА_2 , а не ( ОСОБА_1 ) підписав його електронним підписом zs2600 (а.с.26-36).

17.07.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №1592557 від 17.06.2021 року, де сторони дійшли згоди внести зміни до п.1.1 Договору у розділі «Предмет Договору», виклавши їх у наступній редакції: «Позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 6000 грн. на умовах, строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у п. 1.5 цього Договору» Сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.3 договору у розділі «Термін дії договору», виклавши їх в наступній редакції: «Строк дії договору 60 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором». Позичальник також зобов`язується повернути заборгованість за відсотками та простроченими відсотками, у разі наявності, у загальній сумі 1669 грн., які він повинен був сплатити у строк до 17.07.2021. Інші умови договору та додатків до нього, не зазначені у даній додатковій угоді, залишаються без змін. У додатковій угоді зазначено, що остання підписана електронним підписом ОСОБА_2 вже без зазначення номеру цього підпису. (а.с.37-38)

Доказів направлення цифрового ідентифікатора (цифрових чи алфавітних комбінацій на мобільний номер відповідача чи електронну пошту) їх отримання ОСОБА_1 та використання для авторизації на сайті позивача матеріали позовної заяви не містять.

Згідно із інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 01.08.2023 року, останній, як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція по перерахуванню 17.06.2021 року о 22 год.05 хв. 6000 грн. на картку НОМЕР_2 , банк емітент Приватбанк. (а.с.48)

Доказами отримання кредитних коштів та їх користування згідно правових висновків Верхового Суду, викладених у постановах від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18 від 28 жовтня 2020 року по справі №760/7792/14 від 17 грудня 2020 року по справі №278/2177/15-ц є платіжна квитанція, платіжне доручення, меморіальний касовий ордер, розписка, виписка по картковим рахункам відповідача, заява відповідача про встановлення певного кредитного ліміту, довідки про розмір встановленого кредитного ліміту та відкриті карткові рахунки тощо. Однак досліджена судом інформаційна довідка не є таким документом, а тому не є належним доказом підтвердження укладення договору позики та видачі відповідачу кредитних коштів, тим більше, що відповідач не визнає факту перерахування позивачем коштів на її рахунок.

З розрахунку заборгованості за договором позики №1592557 від 17.06.2021 вбачається, що сума заборгованості за даним кредитом складає 18 000 грн.

Даний розрахунок також судом не береться до уваги, як належний доказ існування заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем, оскільки не підписаний відповідальною особою позивача за складання таких документів, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Банком в позовній заяві, а тому не є належним доказом існування боргу. Крім того, цей розрахунок є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Підтвердженням виконаних операцій могли б бути, зокрема виписки з особових рахунків клієнтів, однак такої виписки по рахунку відповідача до позовної заяви не додана.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Так судом встановлено, що Договір про споживчий кредит №1592557 від 17.06.2021 року та додаткова угода до нього від 17.07.2021 укладені між сторонами, підписані електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. Однак, матеріали справи не містять заповненого формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції укладення договору в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Приписами п. 2 ст. 1046 ЦК України встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що кошти в обумовленому договором розмірі дійсно були перераховані відповідачу.

Заявляючи вимогу про стягнення з відповідачки відсотків у розмірі 12 000 грн, позивачем у позові не обґрунтовано порядок та підстави нарахування заборгованості, не вказано, за який період та у якому порядку нараховані відсотки, обґрунтованого розрахунку відсотків до позову не долучено, що позбавляє суд можливості встановити обґрунтованість нарахування зазначеної складової заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано докази, які б беззаперечно свідчили про отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір, а також не надано доказів обґрунтованості заявленої суми заборгованості по нарахованих відсотках, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №1592557 від 17.06.2021, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За таких підстав, судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача, з урахуванням відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. 4, 12, 81, 141, 258, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Найменування сторін по справі.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», юридична адреса 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48, код за .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК