Справа№592/7097/23
Провадження №2/592/1664/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який його представник підтримав в судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що 24.08.2019 року о 00 год. 10 хв. на автодорозі Лебедин - Михайлівка - Токарі Сумської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Loncin 200 GY-3, д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , та транспортного засобу KIA Carens, д.н.з. НОМЕР_2 . Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб KIA Carens, д.н.з. НОМЕР_2 , а також постановою Лебединського районного суду Сумської області (справа №950/2238/19) ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП.

Після цього на підставі зібраних документів та заяви представника власника про страхове відшкодування складено Страховий акт №09016/27/919 від 27.12.2019 року та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 22475 грн. Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 04.10.2019 року (справа 591/5655/19) встановлено, що відповідач ОСОБА_1 залишив місце ДТП.

Відповідно до абзацу «в» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. А тому, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 22475,00 грн. та судові витрати в розмірі 2684 грн з сплачений судовий збір.

Відповідач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, 06.06.2023 року подав заяву про ознайомлення із матеріалами справи, з якими ознайомився 07.06.2023 року. Представником відповідача адвокатом Д`яковою О.А. 28.06.2023 року надано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, оскільки позивач звернувся до суду через 3 роки і 10 місяців з настання події - з 24.08.2019 року, тобто, строк позовної давності сплинув, а позивачу було достовірно відомо про ДТП. В трьохрічний строк позивач до суду не звернувся, а тому пропустив строк на подання позовної заяви, клопотання про поновлення строку не подав, а тому відсутні підстави для задоволення позовної заяви.

Суд, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає, що в позовних вимогах необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, 24.08.2019 року о 00 год. 10 хв. на автодорозі Лебедин - Михайлівка - Токарі Сумської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Loncin 200 GY-3, д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , та транспортного засобу KIA Carens, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.8). Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» (а.с.13). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб KIA Carens, д.н.з. НОМЕР_2 , а також постановою Лебединського районного суду Сумської області ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП (справа №950/2238/19). Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 04.10.2019 року (справа 591/5655/19) встановлено, що відповідач ОСОБА_1 залишив місце ДТП (а.с.14).

Після цього на підставі зібраних документів та заяви представника власника про страхове відшкодування складено Страховий акт №09016/27/919 від 27.12.2019 року та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 22475 грн (а.с.9), що підтверджується Розрахунком страхового відшкодування та Платіжним дорученням №70755 від 03.01.2020 року (а.с.6,12).

Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що виникають внаслідок відшкодування шкоди.

Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа під час керування транспортним засобом повинна мати посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий полюс (пункт 2.1 Правил дорожнього руху України).

В мотивувальній частині постанови Лебединського районного суду Сумської області від 11.10.2019 року суддею було встановлено, що своїми діями, які мали місце 24.08.2019 року на автодорозі Лебедин - Михайлівка - Токарі Сумської області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Loncin 200 GY-3, д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с.10). Відповідно до постанови 591/5655/19 від 04.10.2019 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 залишив місце ДТП (а.с.14).

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За загальним правило, відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.п. 38.1.1.«ґ» п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Разом з тим, згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 6 ст. 261 ЦК України встановлено, що за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Проте, суд звертає увагу, що до спірних відносин, які склалися між сторонами по справі, під час обчислення позовної давності мають застосовуватись положення статті 262 ЦК України. Згідно цієї норми заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. При суброгації деліктне зобов`язання не припиняється, змінюється лише одна і сторін такого зобов`язання кредитор.

У даній справі днем настання події (днем вчинення ДТП) є 24 серпня 2019 року. Отже, за змістом вищенаведених норм, загальна позовна давність тривалістю у три роки починає перебіг 25 серпня 2019 року і спливає у відповідні число та місяць останнього року, тобто такі, що відповідають числу та місяцю настання події. З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що у цій справі позовна давність спливає у число та місяць останнього третього року, тобто 24 серпня 2022 року. Отже, підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу з ОСОБА_1 немає.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «СГ «ТАС» про стягнення з ОСОБА_1 в порядку регресу завдані збитки, а саме страхове відшкодування, виплачене в розмірі 22 475 грн.

Враховуючи, що позов подано із спливом позовної давності та те, що позивачем не наведено жодної причини поважності пропуску відповідного строку, суд доходить висновку про відмову у позові у зв`язку із спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 993, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 4, 76-83, 141, 257, 261, 267 ЦПК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (місцезнаходження: 03062, м. Київ, пр-т Перемоги, 65) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про відшкодування шкоди в порядку регресу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко