Справа № 358/1313/23 Провадження № 2/358/610/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Калінської О.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

24 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити відповідачку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав, щодо малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, просить стягнути із ОСОБА_3 на користь установи чи особи, яким буде передана дитина, аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідачки народився син ОСОБА_5 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області від 19 січня 2011 року у графі «Батько» зазначено « ОСОБА_6 », а у графі «Мати» - « ОСОБА_3 », запис про батька дитини здійснено за вказівкою матері у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження від 19 січня 2011 року.

Позивач зазначає, що він є братом ОСОБА_5 , матеріально забезпечує брата, займається його вихованням, освітою та духовним життям. Брат проживає з ним і знаходяться на його (позивача) вихованні та повному матеріальному утриманні.

Відповідачка зловживає спиртними напоями, ніде не працює, у зв`язку з чим тривалий взагалі не цікавиться життям та вихованням сина, його подальшою долею, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, матеріально не допомагає, не спілкується з дитиною. Тобто, відповідачка, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні сина не бере, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітнього сина.

Посилаючись на положення ст. 164, ч. 4 ст. 170 СК України, позивач просить задовольнити вимоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, посилаючись на вищевказані факти та докази.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -виконавчого комітету Богуславської міської ради - Калінська О.А. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та вважала за необхідне врахувати висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки це буде в інтересах дитини.

Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача і його представника, відповідачки, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, надані позивачем, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області від 19 січня 2011 року у графі «Батько» зазначено « ОСОБА_6 », а у графі «Мати» - « ОСОБА_3 ». Запис про батька дитини здійснено за вказівкою матері у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження від 19 січня 2011 року (а.с. 9,10).

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 15 серпня 2023 року, комісією в складі начальника служби у справах сім`ї та дітей виконавчого комітету Богуславської міської ради Калінської О.А., головного спеціаліста служби Бурбан А.І., на підставі обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , були обстежені умови проживання та встановлено, що за даною адресою проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Умови проживання в квартирі добрі. Стосунки в сім`ї доброзичливі, дружні, важливі питання вирішуються спільно в сімейному колі. Сім`я дотримується релігійних свят, відмічає їх у сімейному колі. Дружина брата дитини - ОСОБА_7 позитивно відноситься до проживання меншого брата її чоловіка ОСОБА_5 в їх сім`ї (а.с. 14).

Із характеристики на учня 7-Г класу опорного закладу освіти Богуславського академічного ліцею №1 Богуславської міської ради ОСОБА_5 вбачається, що він позитивно характеризується за місцем навчання. Також зазначено, що мати не приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, не відвідує батьківські збори.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_5 підтвердив факт проживання на даний час із його братом ОСОБА_1 в сім`ї останнього. Стверджує про належно створені йому умови проживання, навчання та піклування про нього зі сторони старшого брата. Також пояснив, що мати ОСОБА_3 не приділяла йому належної уваги та не займалась його вихованням і він не заперечує щоб її було позбавлено батьківських прав щодо нього.

Виконавчий комітет Богуславської міської ради в своєму висновку від 20.10.2023 з урахуванням інтересів дитини, визнав за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно приписів ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципу статті 6 Декларації, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Так, ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Суд також наголосив, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків.

Оскільки відповідачка ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає добровільно матеріальної допомоги на її утримання, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Як зазначено в ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи з викладеного суд, враховуючи матеріали та обставини справи, матеріальний, сімейний стан відповідачки ОСОБА_3 , проходить до висновку про необхідність стягнення з неї аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 142, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 164, 170 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав громадянку України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь установи чи особи, яким буде передана дитина, аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 22 листопада 2023 року.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов