Дата документу 16.05.2023 Справа № 333/179/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1021/23 Головуючий у 1-й інстанції: Варнавська Л.О.
Є.У.№ 333/179/23 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Рикун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» про зняття арешту з майна,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український комунальний банк» про зняття арешту з майна.

Зазначала, що на виконанні Комунарського ВДВС у місті Запоріжжі перебувало виконавче провадження №31897438 від 30.03.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Український комунальний банк» грошових коштів у сумі 19 774,72 грн.

Підставою відкриття вказаного виконавчого провадження є виконавчий лист №2-1633, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя 01.02.2012. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.07.2022 постановою державного виконавця Лаврової К.А. від 30.03.2012 накладено арешт на майно ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження. Інтернет-ресурси «Автоматизована система виконавчого провадження» та «Єдиний реєстр боржників України» не містять будь-яких відомостей про виконавче провадження №31897438.

Начальником Комунарського ВДВС у місті Запоріжжі надано відомості, що виконавче провадження №31897438 знищене за закінченням строків зберігання, а виконавчий документ №2-1633, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя 01.02.2012, повернуто стягувачу 26.12.2012 постановою державного виконавця від 26.12.2012, повторно на виконання не надходив.

Строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-1633 сплинув 02.05.2014, отже його виконання на теперішній час є неможливим.

Тому наявність обтяження майна, накладеного постановою державного виконавця від 30.03.2012, чинить перешкоди ОСОБА_1 у вільному здійсненні права власності, при тому, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Посилаючись на вказані обставини, просила про задоволення позову.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2023 року позов задоволено.

Знято арешт з майна ОСОБА_1 , який накладено постановою державного виконавця Лаврової К.А. від 30.03.2012 у виконавчому провадженні №31897438 при виконанні виконавчого листа №2-1633, виданого Комунарським районним судом міста Запоріжжя 01.02.2012.

В апеляційній скарзі ПАТ «Український комунальний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український комунальний банк», посилаючись напорушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, провадження у справі закрити. Зазначає, що позивачем, який є боржником у виконавчому провадженні, обрано неправильний спосіб захисту порушеного права. Борг за кредитом не погашений, судове рішення про стягнення заборгованості не виконано, а тому суд не мав права знімати арешт з майна позивачки.

У відзиві на апеляційну скаргу Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя зазначає, що апеляційна скарга є обґрунтованою, а рішення таким, що підлягає скасуванню. Просили апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та закрити провадження по справі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представників стягувача і боржника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимог оскаржуване рішення не відповідає.

Встановлено, що Державним виконавцем Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ 961833 Лавровою К.А. 30.03.2012 прийнята постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в порядку виконання виконавчого документу №2-1633 від 01.02.2012, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя. Об`єктом обтяження є невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 304625830 від 11.07.2022 та №320165851 від 13.01.2023) (а.с.7, 14) та роздруківкою інформації по ВП №31897438 (а.с.10).

Із листа №14231/9-18.3-34 Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 14.07.2022 судом встановлено, що перевіркою даних Автоматизованою системою виконавчих проваджень було встановлено, що на виконанні у Відділ перебував виконавчий лист №2-1633 від 01.02.2012, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя. 28.03.2012, виконавчий лист надійшов до Комунарського відділу державної виконавчої служби, 30.03.2012 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про звернення стягнення на майно боржника. 26.12.2012 державним виконавцем прийнято постанову про повернення ВД стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 (відсутність у боржника майна). На даний час ВП №31897438, строки зберігання кого закінчились, знищено. За даними АВСП на виконанні в Комунарському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) виконавчий лист щродо ОСОБА_2 від 01.02.2012 №2-1633 не перебуває та повторно не надходив станом на 14.07.2022 (а.с.9).

Підставою відкриття вказаного виконавчого провадження є виконавчий лист №2-1633, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя 01.02.2012. Згідно відомостей інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.07.2022 року, постановою державного виконавця Лаврової К.А. 30.03.2012 накладено арешт на майно ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження. Інтернет-ресурси «Автоматизована система виконавчого провадження» та «Єдиний реєстр боржників України» не містять будь-яких відомостей про виконавче провадження №31897438.

Виконавче провадження №31897438 не було закінчене, проте на даний час виконавчий лист № 2-1633 від 01.02.2012 не перебуває на виконанні.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини перша та друга статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд першої інстанції не врахував того, що ОСОБА_1 як боржник у виконавчому проваджені не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником (або його правонаступником) рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції помилково розглянув справу по суті та не врахував того, що арешт накладено на майно ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд повинен закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Схожі правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882св21), від 08 вересня 2021 року у справі №369/3757/20 (провадження № 61-3588св21), від 01 грудня 2021 року у справі №201/6486/20 (провадження № 61-19066св20), від 19 січня 2022 року у справі №577/4541/20 (провадження № 61-8240св21), підстав відступити від зазначених висновків суд не встановив.

Таким чином, аналіз викладеного свідчить проте, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, судом першої інстанції були допущені норми процесуального право, що є підставою для його скасування. Тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню. Провадження у вказаній справі підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21 лютого 2023 року у цій справі скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Публічного акціонерного банку «Український комунальний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» про зняття арешту з майна закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 17 травня 2023 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська