Дата документу 21.11.2023 Справа № 2-2225/11
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 2-2225/11
Провадження №22-ц/807/1654/23
Головуючий в 1-й інстанції Ісаков Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарСмокотіна В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2023 року, постановлену у м. Запоріжжі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дорошенко Анастасії Олександрівни, стягувач Акціонерне товариство «Таскомбанк»,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Кузнєцов Дмитро Олександрович на бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дорошенко Анастасії Олександрівни, в якій скаржник просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дорошенко А.О. у виконавчому провадженні №51985480 з примусового виконання виконавчого листа №2-2225/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості в розмірі 390526,20 гривень, витрат по сплаті судового збору в розмірі 1700,00 гривень та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 гривень, щодо винесення постанов про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 19.12.2019 року; про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.12.2019 року; про передачу виконавчого документа/провадження від 11.01.2020 року; про прийняття до виконання ВП від 11.01.2020 року; про стягнення виконавчого збору від 04.03.2020 року; про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 04.03.2020 року; про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 21.10.2021 року; про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15.08.2022 року; про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 14.02.2023 року в частині об`єднання провадження №51985480 у зведене виконавче провадження №71029453. Крім того, скаржник просив визнати неправомірними та скасувати постанови у виконавчому провадженні №51985480 з примусового виконання виконавчого листа №2-2225/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості в розмірі 390526,20 гривень, судового збору в розмірі 1700,00 гривень та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 гривень про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 19.12.2019 року; про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.12.2019 року; про передачу виконавчого документа/провадження від 11.01.2020 року; про прийняття до виконання ВП від 11.01.2020 року; про стягнення виконавчого збору від 04.03.2020 року; про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 04.03.2020 року; про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 21.10.2021 року; про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15.08.2022 року; про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 14.02.2023 року в частині об`єднання провадження №51985480 у зведене виконавче провадження №71029453.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2023 року, скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дорошенко Анастасії Олександрівни, стяґувач: Акціонерне товариство «Таскомбанк» - задоволено.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дорошенко Анастасії Олександрівни у виконавчому провадженні №51985480 з примусового виконання виконавчого листа №2-2225/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості в розмірі 390526,20 гривень, витрат по сплаті судового збору в розмірі 1700,00 гривень та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 гривень, щодо винесення постанов про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 19.12.2019 року; про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.12.2019 року; про передачу виконавчого документа/провадження від 11.01.2020 року; про прийняття до виконання ВП від 11.01.2020 року; про стягнення виконавчого збору від 04.03.2020 року; про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 04.03.2020 року; про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 21.10.2021 року; про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15.08.2022 року; про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 14.02.2023 року в частині об`єднання провадження №51985480 у зведене виконавче провадження №71029453.

Визнано неправомірними та скасовано постанови у виконавчому провадженні №51985480 з примусового виконання виконавчого листа №2-2225/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості в розмірі 390526,20 гривень, судового збору в розмірі 1700,00 гривень та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 гривень про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 19.12.2019 року; про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.12.2019 року; про передачу виконавчого документа/провадження від 11.01.2020 року; про прийняття до виконання ВП від 11.01.2020 року; про стягнення виконавчого збору від 04.03.2020 року; про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 04.03.2020 року; про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 21.10.2021 року; про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15.08.2022 року; про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 14.02.2023 року в частині об`єднання провадження №51985480 у зведене виконавче провадження №71029453.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні вимог скарги.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що скаржником не доведено неправомірності дій державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження, тому задоволення вимог скарги є необґрунтованим. Питання щодо видачі дублікату виконавчого листа у зв`язку із його втратою наразі вирішується в судовому порядку.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2011 року у цивільній справі № 2-2225/11, 31.01.2012 року представником АТ «Таскомбанк» Дмитрієвим Є.М. був отриманий виконавчий лист №2-2225/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «АБ «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 390526,20 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700,00 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 гривень.

Відповідно до Інформації про виконавче провадження № 31062537 виконавчий лист № 2-2225/23 з 08.02.2012 року перебував на виконанні у Ленінському ВДВС Запорізького МУЮ, Запорізької області. 25.09.2012 року виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на той час (відсутність у боржника майна) (а.с.46-48).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя №2-2225/11 від 14.10.2015 року задоволено заяву представника АТ «Таскомбанк» про видачу дубліката виконавчого листа. 19.01.2016 року дублікат виконавчого листа отриманий стягувачем.

Виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2225/11 від 19.01.2016 року перебувало на виконанні у Дніпровському ВДВС міста Запоріжжя, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №51985480 від 22.08.2016 року.

24.12.2017 року постановою державного виконавця Коломієць О.С. виконавчий документ був повернутий стягувачу, з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.12.2017 року, державним виконавцем було встановлено, що за боржником транспортних засобів не зареєстровано, банківські рахунки та джерела отримання доходів не зареєстровано, пенсії не отримує. За боржником зареєстровано нерухоме майно, але згідно п.7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», якщо сума боргу не перевищує двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника, земельну ділянку не здійснюється.

Не погоджуючись із вказаною постановою, у січні 2018 року АТ «Таскомбанк» звернулось до суду із скаргою на дії державного виконавця Дніпровського ВДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо повернення виконавчого документу стягувачу, скасування постанови про повернення виконавчого документі та відновлення виконавчого провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2018 року у справі №2-2225/11 (провадження №4-с/334/27/18) АТ «Таскомбанк» було відмовлено в задоволенні скарги.

В ході розгляду скарги стягувача Ленінський районний суд м. Запоріжжя в ухвалі від 23.02.2018 року у справі №2-2225/11 (провадження №4-с/334/27/18) встановив факт, що постанова державного виконавця від 24.12.2017 року та виконавчий документ отримані стягувачем 09.01.2018 року. Те саме стверджував і стягувач, що відображено в ухвалі.

Начальник Дніпровського ВДВС м.Запоріжжя при перевірці матеріалів даного виконавчого провадження виявив помилкове внесення даних до постанови про повернення виконавчого документа, у зв`язку з чим своєю постановою від 22.01.2018 року скасував постанову про повернення виконавчого документа від 24.12.2017 року.

Листом від 22.01.2018 №5128 постанова від 22.01.2018 року надіслана на адресу стягувача з пропозицією пред`явити у місячний строк виконавчий документ до відділу.

26.02.2018 року стягувачем до Дніпровського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було надано оригінал виконавчого документа (в паперовому вигляді), про що свідчить підпис державного виконавця Коломієць О.І. та штапм відділу ДВС на копії супровідного листа, яким цей виконавчий документ було надіслано стягувачу при поверненні.

У серпні 2021 року державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дорошенко А.О. звернулась до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, посилаючись на довідку №45300 від 23.08.2021 року про втрату оригіналу наказу, в якій вказала, що після чергової зміни державних виконавців на дільниці, виконавче провадження було втрачене.

За результатом розгляду заяви, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-2225/11 від 17.09.2021 року, заяву про видачу дубліката виконавчого листа залишено без розгляду, через недоведеність. Отже, судом було відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа.

На цей час виконавче провадження перебуває у провадженні державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дорошенко А.О.

В судовому засіданні державний виконавець Дорошенко А.О. підтвердила, той факт, що на даний час у неї в матеріалах виконавчого листа відсутній виконавчий документ в паперовому вигляді, мається сканкопія виконавчого листа № 2-2225/11 у комп`ютері, по якому вона проводить виконавчі дії.

Таким чином, з моменту прийняття виконавчого провадження до свого провадження, державний виконавець Дорошенко А.О. вчиняла виконавчі дії, спрямовані на виконання виконавчого документу, якого фактично в матеріалах виконавчого провадження не було.

Державним виконавцем не надано суду доказів, що в межах виконавчого провадження № 51985480 повідомлення боржнику про відкриття виконавчого провадження та про інші виконавчі дії.

Державний виконавець Дорошенко А.О. за відсутності виконавчого документу вчиняла виконавчі дії. Так, в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (ВП №51985480) містяться постанови державного виконавця, що були винесені після порушення норм чинного законодавства, а саме: постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 19.12.2019 року; постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.12.2019 року; постанова про передачу виконавчого документа/провадження від 11.01.2020 року; постанова про прийняття до виконання ВП від 11.01.2020; постанова про стягнення виконавчого збору від 04.03.2020 року; постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 04.03.2020 року; постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 21.10.2021 року; постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15.08.2022 року; постанова про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 14.02.2023 року.

Задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах виконавчого провадження №51985480 відсутній виконавчий документ. У зв`язку з цим у державного виконавця з моменту прийняття матеріалів до свого провадження були відсутні правові підстави для проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №51985480.

З висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується виходячи з наступного.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За вимогами ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб та громадян, і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АБ «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 390526,20 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700,00 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 гривень.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя №2-2225/11 від 14.10.2015 року задоволено заяву представника АТ «Таскомбанк» про видачу дубліката виконавчого листа у справі. 19.01.2016 року дублікат виконавчого листа отриманий стягувачем.

Виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2225/11 від 19.01.2016 року перебувало на виконанні у Дніпровському ВДВС міста Запоріжжя, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №51985480 від 22.08.2016 року.

24.12.2017 року постановою державного виконавця Коломієць О.С. виконавчий документ був повернутий стягувачу, з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Начальник Дніпровського ВДВС м.Запоріжжя при перевірці матеріалів даного виконавчого провадження виявив помилкове внесення даних до постанови про повернення виконавчого документа, у зв`язку з чим своєю постановою від 22.01.2018 року скасував постанову про повернення виконавчого документа від 24.12.2017 року.

Таким чином, виконавче провадження в даному випадку було відкрито на підставі дублікату виконавчого листа, отриманого відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.10.2015 року, при цьому вказаний дублікат виконавчого листа лише в подальшому було втрачено в процесі виконавчого провадження.

Нормами чинного законодавства, що регулюють примусове виконання судового рішення, не передбачено підстав для зупинення чи закінчення виконавчого провадження, яке було відкрите (розпочате) на підставі виконавчого документа, який був в подальшому втрачений, та повторного відкриття чи поновлення виконавчого провадження після отримання дубліката виконавчого документа.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2023 року задоволено заяву Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про видачу дублікату виконавчого листа у цій справі.

Оскільки рішення суду про стягнення на користь стягувача грошових коштів боржником не виконано, виконавчий документ у справі не визнано таким, що не підлягає виконанню, а судом прийнято рішення про видачу дубліката виконавчого листа у справі, то прийняття відповідно до наданих державному виконавцю законом повноважень оскаржуваних постанов у ВП №51985480 не може свідчити про порушення прав боржника, а тому вимоги скарги є безпідставними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали із постановленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог скарги.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2023 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дорошенко Анастасії Олександрівни, стягувач Акціонерне товариство «Таскомбанк» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 23 листопада 2023 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О.З. Поляков