ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/813/19 Провадження 2/636/268/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2023 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Золотоверхої О. О.

за участю секретаря судового засідання Караулової О. М.,

представника позивача адвоката Биченка А.О.,

представників відповідача адвокатів Амельченка В.П., Мазницького М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Биченко А.О., звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , яку в подальшому уточнювала, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Позовна заява, з урахуванням уточнень від 06.05.2020, обґрунтована наступним.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 01.12.2008 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 18.08.2008 і до повноліття дитини. На виконання вказаного рішення 14.04.2009 видано виконавчий лист, який було пред`явлено позивачем до примусового виконання до Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції.

З моменту відкриття виконавчого провадження боржник не систематично здійснював його виконання, внаслідок чого станом на 04.02.2016 ОСОБА_2 , відповідно до розрахунку заборгованості №9/603 від 04.02.2016, мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 35380,00 грн.

У зв`язку з існуванням вказаної заборгованості позивач в 2016 році зверталась до Приморського районного суду м. Маріуполя із позовом про стягнення з відповідача на її користь пені за прострочення зі сплати аліментів, рішенням вказаного суду від 27.10.2016 позовні вимоги задоволені, з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто пеню в розмірі 10748,12 грн та судові витрати.

05.09.2016 Чугуївським міським судом Харківської області за результатами розгляду скарги позивача на дії державного виконавця винесено ухвалу, якою зазначену скаргу задоволено, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виконаний державним виконавцем Приморського ВДВС ММУЮ 04.02.2016 визнано неправомірним та скасовано, зобов`язано ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Після численних скарг на дії посадових осіб Шевченківського ВДВС м. Києва, 20.08.2019 на виконання ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 05.09.2016, проведено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого розмір пені за період з 01 березня 2010 року по грудень 2010 року та з січня 2013 року по березень 2016 року складає 130156,40 грн, а за відрахуванням розміру пені, стягнутого з відповідача на її користь за рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 27.10.2016, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , в розмірі 368939,45 грн.

В судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі ордеру, - адвокат Биченко А.О., уточнені позовні вимоги підтримав та, з урахуванням актуальної практики та останніх правових позицій Верховного Суду, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення зі сплати аліментів в розмірі 368939 грн, тобто в розмірі 100% суми заборгованості зі сплати аліментів.

Представник відповідача, що діє на підставі ордеру, - адвокат Амельченко В.П. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказував, що із позовними вимогами його довіритель не згоден.

Так, представник відповідача у відзиві вказував, що ОСОБА_2 сумлінно виконував свій обов`язок зі сплати аліментів, жодних дій, які б свідчили про його ухилення від сплати аліментів, ним не вживалось.

Так, коли відповідачу стало відомо про існування заборгованості зі сплати аліментів, він вжив заходів до її погашення. Про існування такої заборгованості відповідач дізнався лише після надходження за місцем його роботи відповідної постанови державного виконавця про стягнення 1/2 частини заробітної плати з метою погашення заборгованості з аліментів, що утворилась. Представник відповідача наполягав на тому, що саме внаслідок некоректної роботи державного виконавця, який здійснював розрахунки розміру аліментів, що підлягають стягненню, розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, тощо, у відповідача перед позивачем утворювалась заборгованість.

Так, відповідач жодним чином не ухилявся від сплати аліментів, весь період часу працював офіційно, отже стягнення аліментів з нього на користь позивача відбувалось шляхом відрахування відповідної частини його заробітку, на підставі вимог та повідомлень ВДВС, що надходили за місцем його роботи. Більш того, відповідач самостійно, без втручання виконавчої служби, звертався до підприємства, на якому був працевлаштованим, із заявою про здійснення відрахувань з його заробітної плати аліментів на користь позивача.

Наполягав на тому, що саме через некоректну роботу державного виконавця Приморського ВДВС ММУЮ, Шевченківського ВДВС м. Києва було проведено невірний розрахунок розміру аліментів, що стягувались, та розміру заборгованості зі сплати аліментів. Про існування судового рішення за наслідками розгляду скарги позивача на дії державного виконавця та скасування розрахунку заборгованості відповідачу не було відомо, оскільки участі у розгляді вказаної судової справи вони не приймали, через направлення судової кореспонденції на помилкову адресу.

Також представник відповідача у відзиві просив суд врахувати сімейний стан відповідача, наявність у нього кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим просив суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та звільнити ОСОБА_2 від сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

На судовому засіданні представник відповідача адвокат Амельченко В.П. доводи, викладені у відзиві на позов повністю, підтримав, та, посилаючись на вищевикладене, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача, що діє на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру, - адвокат Мазницький М.М. на судовому засіданні повністю підтримав доводи відповідача та його представника, викладені у відзиві на позовну заяву, та наполягав на тому, що жодних дій, які б свідчили про протиправну, умисну поведінку відповідача, спрямовану на ухилення від сплати аліментів, останній не вчиняв. Відповідачу було відомо про стягнення з нього на користь позивача аліментів, відповідач був офіційно працевлаштований та був обізнаним про те, що відрахування частки від його заробітку здійснюється відділом бухгалтерії в межах відкритого виконавчого провадження, отже був впевненим у тому, що рішення суду виконується належним чином. Коли відповідач дізнався про існування заборгованості, він добровільно сплатив її у найкоротші терміни. Більш того, при виникненні суттєвої заборгованості, після проведення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів, стосовно відповідача вживались обмежувальні заходи йому було тимчасово заборонено виїзд за межі України. Коли відповідач дізнався про зазначені обставини, він також повністю сплатив нараховану заборгованість. Більш того, протягом певного часу, в період між ухваленням Чугуївським міським судом Харківської області рішення про позбавлення відповідача батьківських прав та збільшення розміру аліментів з 1/4 до 1/3, та до моменту скасування вказаного рішення судом апеляційної інстанції, відповідач сплачував аліменти в розмірі 1/3 частини.

З урахуванням вищевикладеного, просив суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник третьої особи - Шевченківського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на судові засідання не з`являвся, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та надав до суду копію виконавчого провадження №50239280.

В матеріалах цивільної справи також наявна відповідь на відзив, надана до суду представником позивача 28.05.2019, в якій останнім наведено доводи, які, на його думку, спростовують заперечення відповідача проти позову, викладені у відзиві.

З копії виконавчого провадження, наданої на запит суду третьою особою вбачається, що до 2016 року виконавчий лист, виданий на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 01.12.2008, перебував на виконанні у Приморському ВДВС Маріупольського міського управління юстиції, постановою від 04.02.2016 виконавче провадженні у вказаному відділі ВДВС було закінчено у зв`язку з тим, що місце роботи боржника знаходиться у м. Києві. На момент закінчення виконавчого провадження борг по аліментам становив 36624,1 грн (Т.1, а.с. 204).

Окрім вказаного вище виконавчого листа, на виконанні у Шевченківському ВДВС м. Києва перебував виконавчий лист, виданий Чугуївським міським судом Харківської області 24.11.2015 на виконання рішення вказаного суду від 12.09.2014, яким збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 1/4 частини до 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу).

Як вбачається з копії виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду про стягнення аліментів, вказаний виконавчий документ містив відомості про місце роботи боржника (Т.1 а.с. 206).

З копії супровідного листа від 19.02.2016 вбачається, що державним виконавцем винесено постанову про передачу виконавчого документу до ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» для звернення стягнення на доходи боржника (Т.1, а.с. 210).

З копії заяви ОСОБА_2 від 18.03.2016 (Т.1, а.с. 213) вбачається, що останній звертався до ВДВС із повідомленням про погашення заборгованості по аліментам.

Матеріли виконавчого провадження також містять копію вимоги державного виконавця, адресованої за місцем роботи боржника (Т.1 а.с. 219, 229,230). При цьому суд звертає увагу на ті обставини, що жодних листів, вимог, повідомлень, адресованих державним виконавцем саме боржнику з приводу існування заборгованості, необхідності її погашення, тощо, матеріали виконавчого провадження, надані до суду, не містять.

Як вбачається з копії скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця (а.с. 232-238), стягувач не погоджувалась із проведеним державним виконавцем Приморського ВДВС ММУЮ розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, оскільки при проведенні вказаного розрахунку заборгованості у період з 01.03.2010 року по грудень 2010 року та у період з січня 2013 року по 04.02.2016 року державний виконавець виходив з середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості, що суперечить вимогам закону та дійсним обставинам справи.

Державний виконавець повинен був, дізнавшись про фактичне місце роботи боржника та його заробітну плату, здійснити відповідний перерахунок заборгованості, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, а у разі якщо боржник не працював у даний період, то виходячи із заробітку, який він одержує на момент розрахунку.

Виходячи з наданого розрахунку, державний виконавець повинен був здійснити перерахунок в грудні 2010 року за період з 01.03.2010 року по грудень 2010 року, у зв`язку з встановленням місця роботи боржника в ПАТ АК «ДНІПРОАВІА» та в лютому 2016 року за період з січня 2013 року по 04.02.2016 року, у зв`язку з встановленням місця роботи боржника в ПрАТ Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 05.08.2016 (Т.1, а.с. 241-245) скаргу ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірним та скасовано розрахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів, складений державним виконавцем Приморського ВДВС ММУЮ, та зобов`язано ВДВС Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві провести перерахунок заборгованості.

З тексту вказаної ухвали суду вбачається, що до суду надходили письмові заперечення представника Приморського ВДВС, в яких останній навів хронологію дій після відкриття виконавчого провадження, на якій суд вважає за доцільне зупинитися більш детально, оскільки в матеріалах справи відсутні інші відомості про хід виконання рішення суду в той період, у який утворилась заборгованість зі сплати аліментів.

Так представник Приморського ВДВС вказував, що 01.03.2010 року державним виконавцем Мошко С.М. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1976 від 14.04.2009 року, виданого Чугуївським міським судом Харківської області. Копії постанови були направлені сторонам виконавчого провадження. Згідно запитів до УПФУ Приморського району м. Маріуполя від 02.10.2013 року, 18.02.2011 року, 20.04.2010 року боржник пенсію не отримує. Згідно відповіді з Адресного бюро від 25.03.2010 року, 02.11.2010 року, 08.10.2013 року боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно відповіді з БТІ м. Маріуполя від 10.02.2011 року, 09.04.2010 року нерухоме майно за ОСОБА_2 не зареєстроване. Згідно відповіді з 2 ВРЕР м. Маріуполя від 02.11.2010 року, 25.03.2010 року, 15.08.2013 року за боржником значиться автомобіль Skoda Octavia Tour 1, (2007), державний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з чим 26.03.2012 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та направлено до виконання до 2 ВРЕР м. Маріуполя, стороні виконавчого провадження для відома. Згідно повідомлення з 2 ВРЕР м. Маріуполя № 9/5-1563 від 20.04.2012 року на транспортний засіб, що належить боржнику, накладено арешт. Згідно відповіді з Міського бюро технічної інвентаризації від 25.03.2010 року, 02.02.2011 року за боржником нерухоме майно не зареєстроване. Згідно відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.09.2013 року за боржником нерухоме майно не зареєстроване. В матеріалах справи міститься звіт з ВАТ Авіаційна компанія «Дніпроавіа», відповідно до якого відрахування із заробітної плати боржника проводились з січня 2011 року по грудень 2012 року.

До 03.11.2015 будь-які заяви або скарги від стягувача про неотримання аліментів до Приморського ВДВС не надходило. У зв`язку з відсутністю ідентифікаційного номеру боржника у виконавчому провадженні це унеможливлювало зробити запити до ДПІ для виявлення джерела доходу боржника.

06.01.2016 до Приморського ВДВС ММУЮ від стягувача надійшло клопотання про вчинення дій, спрямованих на виконання рішення суду та клопотання про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, в якому містився ідентифікаційний номер боржника. Згідно відповіді з ДПІ від 20.01.2016 боржник працює в ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» за адресою: м. Київ, вул. Лисенка, 4. 20.01.2016 року державним виконавцем було направлено подання до Приморського районного суду про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України. До Приморського ВДВС ММУЮ надійшла ухвала Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.02.2016 року, якою вищевказане подання було задоволено. Державною прикордонною службою України було направлено листа від 12.03.2016 року до Приморського ВДВС ММУЮ про введення до бази Державної прикордонної служби України даних про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_2 04.02.2016 державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження згідно п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено за належністю до ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві для подальшого виконання рішення суду. Борг по аліментам станом на 04.02.2016 складав 36624,10 грн. Нарахування боргу проводилось згідно ст.195 СК України. У зв`язку з тим, що до січня 2011 року були відсутні відомості про отримання доходу ОСОБА_2 , нарахування аліментів проводилось згідно п. 3 ст. 195 СК України, а саме якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з невідомих причин державним виконавцем, не виконані вимоги ст. ст. 67,68 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час відкриття та здійснення виконавчого провадження).

Так, відповідно до положень ст. 67 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату (заробіток), пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається при відсутності у боржника коштів на рахунках у фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для повного покриття належних до стягнення сум, а також при виконанні рішень про стягнення періодичних платежів та стягнень на суму, що не перевищує двох мінімальних розмірів заробітної плати.

Статтею 68 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що відрахування із заробітної плати (заробітку) чи стипендії громадян проводить адміністрація підприємств, установ і організацій на підставі надісланих їм державним виконавцем виконавчих документів.

Якщо боржник змінить місце роботи або місце проживання чи навчання, підприємства, установи, організації, які отримали виконавчий документ, повертають його не пізніш як у 3-денний строк державному виконавцеві з відміткою про нове місце роботи, проживання чи перебування або навчання боржника, якщо воно відоме, а також повідомляють про проведені ними стягнення періодичних платежів за виконавчими документами. У разі неподання зазначених відомостей з неповажних причин винних у цьому посадових осіб може бути притягнуто до відповідальності, передбаченої цим Законом.

Виходячи зі змісту заперечень представника Приморського ВДВС ММУЮ, через відсутність у виконавчому документі РНОКПП боржника, виконавець не мав можливості зробити запит до ДПІ з метою з`ясування джерела доходів боржника, хоча, як вже вказано вище, виконавчий лист містив відомості про місце роботи та посаду боржника ОСОБА_2 . Більш того, державний виконавець не був позбавлений і права зробити запит до ДПІ з метою з`ясування РНОКПП боржника.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів утворилась, по-перше, через пред`явлення виконавчого листа до виконання через 1 рік 3 місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили (при цьому, аліменти стягнуто починаючи з 18.08.2008, тобто на момент відкриття виконавчого провадження стягненню підлягали аліменти за півтора роки); по-друге, через неналежне виконання державним виконавцем своїх посадових обов`язків - відсутні відомості про своєчасне звернення стягнення на дохід боржника за місцем роботи, зазначеним у виконавчому листі, не направлений запит до ДПІ щодо з`ясування РНОКПП боржника, тощо; по-третє через проведення державним виконавцем розрахунку заборгованості із порушенням вимог закону.

Відомості щодо винної, умисної поведінки чи дій боржника, внаслідок яких утворилась заборгованість, матеріали справи не містять. Так, боржник ще на стадії розгляду позову про стягнення аліментів повідомив суд про місце роботи, та, як стверджували його представники і даний факт позивачем та її представником, а також матеріалами справи, не спростований, - був впевнений в тому, що після ухвалення судового рішення відділ бухгалтерії за місцем його роботи здійснює відрахування аліментів у визначеному рішенням суду розмірі.

Більш того, на виконання ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 05.09.2016 державним виконавцем Шевченківського ВДВС лише 21.05.2018 (майже через два роки) проведено перерахунок заборгованості з аліментів за період з 01.03.2010 - 01.05.2018, за результатами якого розмір заборгованості зі сплати аліментів на момент повноліття дитини становив 1036901,7 грн.

Так, не погоджуючись із вказаним розрахунком, 12.09.2018 представник боржника звертався до Шевченківського районного ВДВС із заявою про проведення перерахунку заборгованості по аліментам, до якої надав відомості про доходи боржника, тощо.

З довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.03.2010 по 01.11.2016 (т.2 а.с. 51-55) від 20.09.2018 вбачається, що на момент повноліття дитини заборгованість по аліментам складала 379723,57 грн.

26.09.2018 державним виконавцем за місцем роботи боржника направлено вимогу про відрахування із заробітної плати останнього 50% до погашення вказаної заборгованості (Т.2 а.с. 56), та впродовж жовтня 2018 - лютого 2019 років вказану вимогу виконано, про що державному виконавцю направлено відповідні звіти та повідомлення (Т.2, а.с. 58, 60-65).

Матеріали виконавчого провадження, копія якого долучена до справи, не містять жодних відомостей, які б дозволяли стверджувати, що боржник, будучи обізнаним про існування обов`язку зі сплати аліментів, ухилявся від їх сплати, переховувався, оголошувався у розшук, змінював місце проживання, роботи, іншим чином перешкоджав здійсненню виконавчих дій.

При цьому, слід зазначити, що факт ухвалення Приморським районним судом м. Маріуполя 27.10.2016 рішення у справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів не має в даному випадку жодного доказового значення, оскільки, як було встановлено ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 05.09.2016, розрахунок заборгованості, проведений державним виконавцем Приморського ВДВС ММУЮ, є хибним.

Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (стаття 8 СК України).

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга статті 181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).

Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (стаття 534 ЦК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії; положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин; в СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме стаття 534 ЦК України; при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

Так, з урахуванням наявних в матеріалах справи відомостей, а також враховуючи неведений вище аналіз норм права, суд вважає за доцільне зазначити, що позивачем до суду не надано відомостей (розгорнутого розрахунку), які б дозволили вирахувати як розмір заборгованості, що утворилась в період з березня 2010 по грудень 2010 року та з січня 2013 року по лютий 2016 року, з урахуванням фактично проведених виплат, так і кількість днів, впродовж яких мала місце заборгованість в тому чи іншому розмірі.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Виходячи з вищенаведеного, можна стверджувати, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів; невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Таким чином, оскільки відповідач в ході розгляду справи судом шляхом надання належних та допустимих доказів, довів ту обставину, що він є невинуватим у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при зверненні до суду, суд залишає за позивачем.

З урахуванням наведеного вище, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355, 430, п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Чугуївський міський суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складене 16.05.2023.

Суддя О. О. Золотоверха