ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач: Дряниці Ю.В.,

судді: Пилипчук Л.І., Триголов В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання права власності, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання права власності, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в період з 21.12.1996 року по 15.04.2008 року ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 .

В період шлюбу подружжям придбано майно - у 1997 році двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована при купівлі на позивачку, придбана за її особисті кошти, отриманні від продажу її особистої квартири АДРЕСА_2 , та у 2005 році - автомобіль ВАЗ 21114, 2005 року випуску.

Після розлучення у 2008 році за спільною домовленістю позивачка з ОСОБА_4 , досягли домовленості, що квартира залишається позивачу, оскільки куплена вона була частково за кошти від продажу однокімнатної квартири, що належала позивачці на праві особистої власності, придбаної до шлюбу, а у власності ОСОБА_4 залишається автомобіль, який ним використовувався, та який було куплено за спільні кошти, також ОСОБА_4 при розлученні забрав собі нові меблі та техніку.

Восени 2017 року, позивачці стало відомо, що ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про розподіл квартири АДРЕСА_1 . Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харків від 28.02.2011 року квартиру було поділено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, після його смерті спадщину прийняв його син ОСОБА_3 , який 01.12.2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину спірної квартири, та 05.12.2017 року подарував свою частку квартири ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним нотаріально посвідченим договором.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачкою було подано заяву про перегляд заочного рішення 28.02.2011 року у справі № 2-993/11 та ухвалою Дзержинського районного суду від 08.11.2017 року зазначене судове рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду із залученням правонаступника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_1 , якому ОСОБА_3 подарував свою частку квартири, отриману у спадок.

Оскільки ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спірної квартири та подарував її ОСОБА_1 після скасування заочного рішення, яким спадкодавець набув право власності на частку квартири, позивач вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 01.12.2017 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної Коваленко Л.О. зареєстроване за № 7-1358 та договір дарування 1/2 частини спірної квартири від 05.12.2017 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О., зареєстровано в реєстрі за № 2742, у відповідності до приписів ст. ст. 203, 215, 229-233, 717 ЦК України підлягають визнанню недійсними.

Позивач просила суд з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , визнавши її особистою власністю; визнати недійсним договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , від 05. 12.217 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , із застосуванням наслідків недійсності правочину та повернення сторін у первісний стан; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 01.12.2017 року ОСОБА_5 , державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори за реєстром № 7-1358, видане на ім`я ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , із застосуванням наслідків недійсності правочину та повернення сторін в первісний стан.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_3 01.12.2017 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської нотаріальної контори Коваленко Л.О. за реєстровим № 7-1358.

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 від 01.12.2017 року реєстраційний номер 101.

Визнано недійсним та скасовано договір дарування 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 05.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Чуприною Г.О. зареєстровано в реєстрі за № 2742.

Скасовано державну реєстрацію права власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 3825063 від 05.12.2017р.

Повернуто квартиру АДРЕСА_1 у власність позивачу ОСОБА_2 , право власності якої набуто за договором купівлі-продажу нерухомості № Н5-276 від 07.10.1997 року, укладеного на Харківській товарній біржі, зареєстрованого за реєстровим № М-1-5940 20.10.1997 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 6793,49 гривень, по 3396,75 гривень з кожного.

Рішення оскаржив відповідач ОСОБА_1 , який посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем права власності на частину спірної квартири. Звертає увагу, що на момент вчинення правочину з набуття спірного майна право власності на частину спірної квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване за ОСОБА_3 .

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Христофоровою К.С. 06.12.2022, 14.03.2023, 05.06.2023 та 09.11.2023 надіслано до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю бути присутньою у судовому засіданні. При цьому, представником відповідача було подано клопотання про проведення судових засідань у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, яке було задоволено ухвалою апеляційного суду.

Щодо заявленого клопотання, апеляційний суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідач, ОСОБА_1 є апелянтом, відповідно свої доводи та міркування виклав в апеляційній скарзі. Представник відповідача не була позбавлена можливості прийняти участь у справі в режимі відеоконференції, за допомогою власних технічних засобів.

Неодноразово направляючи клопотання про відкладення розгляду справи представником відповідача не було надано доказів поважності причин неявки у судове засідання, або технічної неможливості участі в режимі відеоконференції.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У цій справі виклик представника відповідача адвоката Христофорової К.С. та відповідача ОСОБА_1 здійснено в порядку ч.6 ст.128 ЦПК України, поважність причин неявки представника відповідача судом апеляційної інстанції не встановлена, оскільки відповідач реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), розгляд апеляційним судом справи у відсутності відповідача та його представника не призведе до порушення їх права на справедливий суд у межах розумних строків судового провадження.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, визначених ст. 375 ЦПК України.

Місцевим судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомості № Н5-276 від 07.10.1997 року, укладеного на Харківській товарній біржі, ОСОБА_6 (після одруження прізвище змінено на ОСОБА_7 ) придбала право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Право особистої власності за ОСОБА_8 зареєстровано в Державному комунальному підприємстві Харківського міського бюро технічної інвентаризації за реєстровим № М-1-5940 20.10.1997 року. Згідно вказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна позивач набула спірну квартиру у індивідуальну власність.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2011 року у справі № 2-993/11 поділено майно, набуте за час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по 1/2 частині за кожним. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

08.11.2017 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 2-993/11 заочне рішення від 28.02.2011 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя скасовано та призначено справу до судового розгляду.

01.12.2017 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської нотаріальної контори Коваленко Л.О. спадкоємцю ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованої 01.12.2017 року за реєстровим № 7-1358. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі державним нотаріусом Одинадцятої Харківської нотаріальної контори Коваленко Л.О. реєстраційний номер 101, номер запису 23691986.

05.12.2017 року ОСОБА_3 подарував свою частку квартири ОСОБА_1 , згідно договору дарування від 05.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Чуприною Г.О. зареєстровано в реєстрі за № 2742.

Право власності зареєстровано за ОСОБА_1 в реєстрі речових прав на нерухоме майно рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 3825063 від 05.12.2017 р. приватним нотаріусом ХМНО Чуприною Г.О.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.05.2021 року, яка 08.06.2021 року набрала законної сили у справі № 2-993/11, провадження №2/638/858/21, якою позовну заяву ОСОБА_4 (правонаступник ОСОБА_3 ) до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 , про поділ майна подружжя залишено без розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд дійшов висновку, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 було видано ОСОБА_3 після скасування заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, яким було набуто право власності на 1/2 частину спірної квартири за померлим ОСОБА_4 , тому були відсутні підстави для набуття права власності на вказану частку квартири у відповідача ОСОБА_3 в порядку спадкування. Відповідно і договір дарування останнім частки квартири ОСОБА_1 , згідно договору дарування від 05.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Чуприною Г.О. зареєстровано в реєстрі за № 2742 підлягає визнанню недійсним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення по суті спору, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За замістом ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Районним судом вірно встановлено, що спірна частка квартири не може входити до складу спадщини після померлого ОСОБА_4 , в зв`язку із скасуванням відповідного рішення суду, згідно якого право власності на частку нерухомого майна було визнано за спадкодавцем, та залишення цього позову без розгляду.

Враховуючи той факт, що заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2011 року скасовано ухвалою цього ж суду від 08.11.2017 року, а свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 отримав 01.12.2017 року та 05.12.2017 року уклав договір дарування спірної частки квартири з ОСОБА_1 , тобто уже після скасування вищевказаного рішення, районний суд дійшов вірного висновку про недійсність цього правочину.

Відповідно до приписів ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочин. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Таким чином визнаючи недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, на частину спірної квартири, видане ОСОБА_3 та договору дарування ОСОБА_1 цієї частки, районний суд дійшов вірного висновку про необхідність застосувати наслідків недійсності правочину та повернення сторін в первісний стан, шляхом скасування державної реєстрації цих прав за відповідачами та повернення права власності на спірне майно позивачу ОСОБА_2 ..

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків місцевого суду не впливають, оскільки не ґрунтуються на доказах та зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою.

Обставин, встановлених місцевим судом, відповідач у апеляційній скарзі не спростував.

Отже, висновки місцевого суду ґрунтуються на законі та встановлених у справі фактичних обставинах, на підставі наданих учасниками справи доказів, яким судом дана відповідна правова оцінка згідно ст. 89 ЦПК України.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374ч. 1 п. 1,375,381,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

В.М. Триголов