КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: 372/551/16-ц
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/402/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Лапчевська О.Ф., Слюсар Т.А.

секретаря Рагушіна І.В.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Потабенко Л.В.,

у цивільній справі №372/551/16-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - ПАТ «Страхова Компанія «АХА Страхування», про звернення стягнення на предмет застави, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа ПАТ «СК «АХА Страхування», за результатами розгляду якого, з урахуванням подальших уточнень, просило в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед

ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором від 17 липня 2013 року

№ 50009663, розмір якої станом на 12 лютого 2016 року складає

431 627 грн. 02 коп., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Seat», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів, а також стягнути із ОСОБА_1 на його користь суму штрафу в розмірі 23 169 грн. 73 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що 17 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 50009663, відповідно до умов якого, позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 196 942 грн. 72 коп. та додатковий кредит у розмірі 62 558 грн. 15 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом із кінцевим терміном повернення до 15 липня 2018 року, для купівлі автомобіля марки «Seat», модель «Leon» 2013 року виробництва, та оплати страхових платежів. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 12 лютого 2016 року становить 431 627 грн. 02 коп., що складається з:

простроченої заборгованості за кредитом в сумі 27 368 грн. 49 коп. (26 244 грн. 39 коп. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів, 177 грн. 72 коп. - 3% річних, 353 грн. 99 коп. - інфляційні втрати та 592 грн. 39 коп. - пеня) та в розмірі 3 096 грн. 25 коп. за додатковим кредитом (3 065 грн. 68 коп. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів, 07 грн. 06 коп. - 3 % річних, 23 грн. 52 коп. - пеня);

заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 326 481 грн. 34 коп., з яких: 322 665 грн. 81 коп. - сума заборгованості за кредитом та додатковим кредитом та 3 815 грн. 52 коп. - сума заборгованості за процентами;

штрафу у розмірі 39 388 грн. 54 коп., нарахованого відповідно до пункту 8.2, 3.3 кредитного договору;

збитків за договором про надання юридичних послуг у сумі

12 000 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь штраф у розмірі 23 169,73 грн., нарахований відповідно до умов пункту 4.1.2 договору застави

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19 жовтня

2016 року позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено. У рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, яка становить 431 627 грн. 02 коп., звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки Seat, модель «Leon», що належить на праві власності ОСОБА_3 , шляхом його продажу з публічних торгів. Встановлено спосіб реалізації автомобіля шляхом проведення прилюдних торгів предмета застави, у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» штраф у сумі 23 169 грн. 73 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Базалюк О.Ю. подала апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Seat, модель «Leon», що належить на праві власності ОСОБА_3 , в рахунок повного задоволення (погашення) вимог ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50009663 від 17 липня 2023 року. У задоволенні іншої частини вимог, відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що під час ухвалення оскаржуваного рішення, судом не було враховано вимоги статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов`язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення, а тому вимога про стягнення з нього 1 784 грн. штрафу не підлягає задоволенню. Крім того, оскільки позивач визначив зобов`язання у кредитному договорі з перерахуванням до іноземної валюти, то вимоги щодо стягнення боргу з урахуванням індексації відповідно до частини другої статті 625 ЦК України є безпідставними. Також безпідставно стягнуто з ОСОБА_1 й штраф у розмірі 23 169 грн. 73 коп. на підставі пункту 4.1.2 договору, оскільки автомобіль вибув з його власності шляхом викрадення та не з його вини; при цьому у разі настання страхового випадку з майном, переданим у забезпечення зобов`язань позичальника, страхове відшкодування має бути сплачено на рахунок компанії, тобто ТОВ «Порше Мобіліті». Отже, судом першої інстанції помилково звернуто стягнення на предмет застави в рахунок лише часткового погашення заборгованості.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року змінено, у рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором від 17 липня 2013 року № 50009663 у розмірі 431 627 грн. 02 коп. звернуто стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки Seat, модель «Leon», 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1395 куб. см, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів за початковою ціною не нижче 231 697 грн. 32 коп. відповідно до умов договору застави транспортного засобу від 08 серпня 2013 року № 50009663. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» суму штрафу в розмірі 23 169 грн. 73 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року касаційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 19 січня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, з підстав зазначених у ній.

Відповідач ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник позивача ТОВ «Порше Мобіліті» до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується звітами про отримання судових повісток-повідомлень на електронну адресу товариства та його представника - Літвінова Є.В.

Представник третьої особи ПАТ «СК «АХА Страхування» до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується звітами про доставку судової повістки-повідомлення на електронну адресу товариства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність незявившихся осіб в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом при розгляді справи встановлено, що 17 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 50009663, відповідно до умов якого, останній отримав кредит у розмірі 196 942 грн. 72 коп. (еквівалент суми кредиту в іноземній валюті складає 24 132,18 доларів США) та суму додаткового кредиту у розмірі 62 558 грн. 15 коп. (еквівалент суми кредиту в іноземній валюті становить 7 665,50 доларів США) зі сплатою за користування кредитом 9,90 % річних, які відповідно до пункту 2.3. загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту - до 15 липня 2018 року, для купівлі автомобіля марки «Seat», модель «Leon», 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_2 , та оплати страхових платежів.

06 серпня 2013 року між AT «СК «АХА Страхування» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № сгР207025Га/13скв, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим майном, вказаним у розділах 5 та 6 цього договору. Згідно п. 5 договору, сторони визначили, що застрахованим транспортним засобом є автомобіль марки «Seat», модель «Leon», 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 . Дата закінчення дії договору - 07 серпня 2018 року (п. 11.1 договору). Вигодонабувачем за зазначеним договором є ТОВ «Порше Мобіліті» (п. 3 договору).

08 серпня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу № 50009663, згідно з умовами якого ОСОБА_1 надав у заставу автомобіль марки «Seat», модель «Leon», державний номерний знак НОМЕР_3 , що належав йому на праві власності.

Згідно п. 1.1 договору, за домовленістю сторін заставна вартість предмета застави становить 231 697 грн. 32 коп.

Згідно п. 2.1.1 вказаного договору, у разі невиконання заставодавцем зобов`язань за договором, зазначеним у пункті 1.3 цього договору, заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмета застави свої вимоги у порядку, зазначеному у розділі 5 цього договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користуванням кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмета застави та його реалізацію.

Відповідно до умов пункту 4.1 договору, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 10 робочих днів з дня направлення заставодержателем відповідного повідомлення, звернути стягнення на предмет застави у разі: передачі заставодавцем предмета застави іншій особі без попередньої згоди заставодержателя згідно з порядком, зазначеним у пунктах 1.7, 2.3.4; порушення заставодавцем правил про заміну предмета застави, що встановлені в пунктах 1.5, 2.3.3; у разі порушення заставодавцем правил про наступну заставу, що передбачені в пунктах 1.6, 2.3.4; у разі порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом застави, згідно з пунктом 2.3.4; у разі порушення заставодавцем зобов`язань щодо вживання заходів, необхідних для збереження предмета застави, що передбачені в пунктах 2.3.1, 2.3.2; у разі порушення вимог пунктів 1.9, 2.3.7, 2.3.8.

За умовами пункту 4.1.2 договору, у разі невиконання та/або неналежного виконання заставодавцем умов, передбачених статтею 2.3 цього договору, заставодержатель може застосувати до заставодавця штрафні санкції у розмірі 10 % від вартості предмету застави, визначеної у статті 1.1 цього договору.

13 листопада 2015 року ОСОБА_1 звертався до Голосіївського управління ГУ НП у м. Києві з письмовою заявою про те, що у період часу із 23 жовтня 2015 року 16 год 00 хв по 11 листопада 2015 року 19 год. 00 хв. у м. Києві невстановлена особа незаконно заволоділа автомобілем марки «Seat», модель «Leon», чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 . Відомості про вказану подію 13 листопада 2015 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010898 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 289 КК України, що підтверджується довідкою слідчого Голосіївського Управління поліції ГУ НП в м. Києві від 18 грудня 2015 року № 53/16-10898.

09 липня 2015 року зазначений транспортний засіб перереєстровано на нового власника ОСОБА_4 , яка 22 липня 2015 року зняла транспортний засіб з обліку для реалізації.

Згідно реєстраційної картки ТЗ від 04 серпня 2015 року, право власності на автомобіль марки «Seat», модель «Leon», 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1395 куб. см, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_3

05 січня 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 373 246 грн. 28 коп.

Листом від 18 лютого 2016 року № 1580/18цв АТ СК «АХА Страхування» відмовило ОСОБА_1 у визнанні заявленої події страховим випадком та у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з не підтвердженням факту крадіжки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 належним чином умов кредитного договору не виконував, а тому необхідно звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення його заборгованості перед ТОВ «Порше Мобіліті».

Повертаючи справу на новий апеляційний перегляд, Верховний Суд зазначив про те, що під час перегляду оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції має врахувати висновки і мотиви, викладені Верховним Судом у постанові від 07 серпня 2019 року у цій справі, зокрема, перевірити розрахунок заборгованості нарахування відсотків та пені за межами строку кредитного договору; чи підлягає відповідно до статті 625 ЦК України сума заборгованості індексації, встановити підстави вибуття автомобіля із володіння відповідача, чи є заявлена позивачем сума 12 000 грн. у розумінні статті 22 ЦК України збитками та чи правомірно її включено до суми основного боргу.

Відповідно до частини 1 статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції з урахуванням вказівок Верховного Суду, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частинами 1-2 ст. 10561 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц вказано на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, норми частини 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Зазначені правові висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 07 липня 2020 року у справа № 296/10217/15-ц.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно приписів ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу).

Згідно п.п. 3.2, 3.3 Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору від 17 липня 2013 року № 50009663, ТОВ «Порше Мобіліті» має право визнати термін повернення таким, що настав, та/або вимагати дострокового розірвання договору, зокрема, у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до графіку погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць.

Позичальник зобов`язаний повернути товариству у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення розраховується товариством і вказується у повідомленні) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримане, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

З матеріалів справи вбачається, що що 05 січня 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припинилося.

З огляду на що, виходячи із розрахунку сум кредиту наданого позивачем, правильність якого, відповідачем не спростовано, позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 356 594 грн. 13 коп., що складається з: 326 481 грн. 34 коп. - заборгованість із дострокового повернення кредиту та додаткового кредиту; 30 112 грн. 79 коп. - прострочена заборгованість за кредитом та за додатковим кредитом, яка складається із простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів, 3% річних та пені.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, оскільки порушене грошове зобов`язання виражене в гривнях, виражено еквівалентом в іноземній валюті, а відтак, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Також, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення на користь позивача штрафу у розмірі 23 169 грн. 73 коп. згідно п. 4.1.2 договору застави, оскільки предмет застави вибув з користування ОСОБА_1 . Щодо цієї події відкрито кримінальне провадження та на даний час не встановлено підстави вибуття автомобіля із володіння ОСОБА_1 , а отже нарахування зазначеного штрафу, є безпідставним.

Щодо стягнення з ОСОБА_1 збитків у сумі 12 000 грн. згідно зі ст. 22 ЦК України та п. 8.5 Загальних умов кредитування ТОВ «Порше Мобіліті» слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 травня 2015 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ТОВ «КПД Консалтинг» укладено договір про надання юридичних послуг, з метою відновлення порушених прав позивача.

Згідно акту № 1 про надані послуги відповідно до умов вищевказаного договору, укладеного 22 січня 2016 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ТОВ «КПД Консалтинг», сторони погодили, вартість юридичних послуг з врахуванням ПДВ становить 12 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Пунктом 8.5 Загальних умов кредитування визначено, що збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Враховуючи наведене, виходячи х правової природи коштів у сумі 12 000 грн., які просить стягнути позивач, колегія суддів вважає, що зазначені кошти не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, а тому позивачем неправомірно їх враховано в суму основного боргу.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно зі ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором (частини перша, друга ст. 20 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку з пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга ст.590 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення своїх зобов`язань за кредитним договором № 50009663 від 17 липня 2013 року, ОСОБА_1 передано ТОВ «Порше Мобіліті» в заставу автомобіль марки «Seat», модель «Leon», 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_2 , на підставі договору застави від 08 серпня 2013 року.

При цьому, пунктом 1.1 зазначеного договору сторони погодили вартість предмета застави у сумі 231 697 грн. 32 коп.

Пунктом 2.1.1 вказаного договору, сторони визначили, що у разі невиконання заставодавцем зобов`язань за договором, зазначеним у пункті 1.3 цього договору, заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмета застави свої вимоги у порядку, зазначеному у розділі 5 цього договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користуванням кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмета застави та його реалізацію.

З огляду на наведене, позивач має право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50009663 від 17 липня 2013 року становить 356 592 грн. 09 коп., в той час, заставна вартість предмета застави за умовами договору застави, становить 231 697 грн. 32 коп., що унеможливлює звернути стягнення на предмет застави у рахунок повного погашення заборгованості перед позивачем, про що просить ОСОБА_1 у апеляційній скарзі.

Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення в частині визначення суми заборгованості за кредитним договором № 50009663 від 17 липня 2013 року підлягає зміні, шляхом її зменшення з 431 627 грн. 02 коп. до 356 594 грн. 13 коп. В частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 23 169 грн. 73 коп. рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового, про відмову у задоволенні зазначеної вимоги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року змінити в частині визначення суми за кредитним договором № 50009663 від 17 липня 2013 року, шляхом зменшення суми з 431 627 грн. 02 коп. до 356 594 грн. 13 коп.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 23 169 грн. 73 коп. скасувати та постановити в цій частині нове рішення, за яким, відмовити у задоволенні заявлених вимог.

В іншій частині постановлене судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: