Справа №: 148/813/23
Провадження № 2/148/357/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчука О.О.,

за участю секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Тульчинської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В С Т А Н О В И В:

Позивач в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що з 02.08.2009 року по 17.08.2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народилися діти - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 26.03.2012 року ОСОБА_2 (наданий час ОСОБА_2) залишила позивача із дітьми і поїхала в невідомому напрямку, як пізніше виявилося в м. Харків. Позивач самостійно з того часу виховує дітей, піклується ними та займається їхнім розвитком. Відповідач ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їхнім навчанням, не займається підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути аліменти.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання надав заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглянути справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання надала заяву про визнання позову у повному об`ємі та просила справу розглянути у її відсутності.

Представник органу опіки та піклування Тульчинської міської ради Грох Т.А. у підготовче судове засідання надала заяву в якій вказала, що підтримує позовні вимоги позивача та просить задовольнити у судовому порядку та розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд приймає визнання позову відповідачем у справі.

Виходячи з наведеного суд, вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання та визнав достатнім наявних у справі матеріалів для встановлення прав та взаємовідносини сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого 15.01.2010 року виконкомом Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, серія НОМЕР_1 , відомості про батьків містять: батько - ОСОБА_1 мати ОСОБА_2 ;

Згідно свідоцтва про народження неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 04.01.2011року виконкомом Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, серія НОМЕР_2 , відомості про батьків містять: батько - ОСОБА_1 мати ОСОБА_2 ;

Згідно рішення Тульчинського районного суду від 27.07.2015 року у справі № 148/1386/15-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано;

Згідно свідоцтва про шлюб від 25.10.2019 року Серія НОМЕР_3 ОСОБА_2 одружилася з ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_2 ;

Згідно довідки Адміністрації Копіївської гімназії Тульчинської міської ради Вінницької області від 13.02.2023 за № 6, ОСОБА_2 , не зафіксовано у вихованні дітей - учениці 7 класу, ОСОБА_3 та учня 6 класу, ОСОБА_4 , а саме: жодного разу не відвідувала батьківські збори, загальні масові заходи, не спілкувалась із класним керівником, адміністрацією чи з будь якими іншими працівниками закладу.

Утриманням та вихованням дітей від початку їх навчання у закладі освіти займається батько, ОСОБА_1 .

Згідно довідки Копіївської гімназії Тульчинської міської ради Вінницької області від 13.02.2023 за № 7, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,(7 кл.) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (6кл.), дійсно навчаються у Копіївській гімназії Тульчинської міської ради Вінницької області;

Згідно довідки виконкому Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 13.02.2023 за № 35, склад сім`ї ОСОБА_1 за місцем реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 наступний: Донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1; син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2; батько ОСОБА_9 ,ІНФОРМАЦІЯ_3; мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5. Неповнолітні діти проживають з батьком;

Згідно заяви ОСОБА_2 від 16.02.2023 року посвідченої державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Сухомлин О.А., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заявила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що будинок є власністю останнього, житлово-побутові умови відповідають санітарно-гігієнічним нормам проживання. Будинок забезпечений всіма необхідними комунікаціями, меблями та побутовою технікою. Основні потреби дітей забезпечені. У дітей є окремо обладнані кімнати.

Згідно Рішення виконкому Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 19.04.2023 за № 117 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », виконком вирішив затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тульчинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Тульчинської міської ради від 19.04.2023 за № 117, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тульчинської міської ради (рішення № 3 до протоколу № 3 від 03.04.2023 року), з метою належного захисту інтересів дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків, виконавчий комітет Тульчинської міської ради, як орган опіки та піклування Тульчинської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно малолітніх дітей, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частина першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції про права дитини права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини(стаття 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

У статті 12 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Суд дійшов переконання, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно малолітніх дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає інтересам дітей, так як відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а саме: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання дітьми освіти.

Також суд врахував нотаріальну заяву ОСОБА_2 щодо не заперечення останньою позбавлення її батьківських прав відносно своїх дітей.

Ці докази суд належним чином оцінив у сукупності з іншими доказами у справі, зокрема висновком про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджений рішенням виконавчого комітету Тульчинської міської ради від 19.04.2023 за № 117, вважаючи його достатнім та обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дітей.

Крім цього, суд відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає до задоволенню, а особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей (частина друга статті 166 СК України), таким чином підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 грн. щомісячно, починаючи дня звернення з позовом до суду з 01.05.2023 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, на користь позивача, виходячи з наступного.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відтак, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, судом враховано інтереси дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, яка є здоровою та працездатною, інших утриманців не має, виходячи з визначеного законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також враховуючи визнання позову відповідачем у повному обсязі, суд приходить до висновку про те, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь ОСОБА_1 для утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 грн. щомісячно, починаючи дня звернення з позовом до суду з 01.05.2023 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 01.05.2023, тому, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

На підставі ч. 1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з визнанням позову відповідачем, позивачеві необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції № 128 від 27.04.2023, а з відповідача на корить позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 536,80 грн. та на користь держати також 536,80 грн.

Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 150, 152, 155, 164-166, 180-182, 184, 191 СК України, ст. 4, 13, 19, 76-82, 141, 200, 263- 265, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Тульчинської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП : НОМЕР_4 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду з 01.05.2023 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП : НОМЕР_4 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_1 судові витрати з оплати судового збору в розмірі 536,80 грн.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_1 з державного бюджету 536,80 грн судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції № 128 від 27.04.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП : НОМЕР_4 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О.Дамчук