ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 листпада 2023 року м. Чернівці Справа №723/2763/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Лисака І.Н., Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2023 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення та на заочне рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину та коштів на утримання повнолітнього сина, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2023 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Заочним рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), щомісяця до досягнення ним повнолітня, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на лікування неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разово в розмірі 19 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 26 850 грн разово.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу.

Що стосується ухвали Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2023 року, колегія суддів вказує наступне.

За приписами ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Провадження №22-ц/822/974/23

Частиною 1 ст.284 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

У відповідності до ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом (ч.1 та ч.2 ст.288 ЦПК України).

Частиною 1 ст.353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Ухвала про задоволення заяви про перегляд заочного рішення у цьому переліку відсутня.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року №3-рп/2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

Таким чином, право на суд, складовою якого є право доступу до правосуддя, в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду може бути обмежено на національному рівні з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності при застосуванні відповідних правових засобів, передбачених процесуальним законом. Наведене не має наслідком порушення права на доступ до правосуддя.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі №522/14750/16-ц, від 13 червня 2018 року у справі №761/6099/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі №623/3792/15-ц, у постанові від 13 березня 2019 року у справі №522/18296/14-ц.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у ч.1 ст.353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі №752/1016/17 дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати в порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи своїми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Колегія суддів вказує, що у разі відмови у задоволенні заяви про перегляд заочного відповідач, який її подав, може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, захистивши своє право, чим і скористався апелянт у вказаному випадку.

Таким чином, доступ до правосуддя шляхом перегляду судового рішення для апелянта кореспондується процесуальним законом в інший спосіб, ніж оскарження ухвали суду про відмову в задоволенні заяви про перегля заочного рішення.

Згідно з п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Що стосується апеляційної скарги в частині заочного рішення суду, колегія суддів зазначає таке.

Не погоджуючись із заочним рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15.11.2023 року ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку з дотриманням вимог ст.288 ЦПК України, в строки визначені ст.354 ЦПК України.

Однак, апеляційна скарга не відповідає вимогам п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України, згідно якої до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

З тексту позовної заяви вбачається, що вимога позивача є майновою.

Частиною 1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як передбачено п.п.1.2 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.п.6 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду має складати 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

За подання апеляційної скарги апелянт повинен був сплатити судовий збір в розмірі (992,40 грн х 150%) 1488,60 грн.

Таким чином, оплаті підлягає судовий збір в розмірі 1488,60 грн за наступними реквізитами: рахунок: UA 0024405; отримувач коштів Чернівецьке ГУК/Чернівецька ТГ/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37836095, банк отримувача коштів Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101 призначення платежу судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду, назва суду Чернівецький апеляційний суд.

Згідно ч.2 ст.357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За наведених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу суду від 31.10.2023 року підлягає поверненню апелянту, а в частині оскарження заочного рішення суду від 15.11.2023 року підлягає залишенню без руху з наданням строку п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали для виправлення зазначеного вище недоліку, подавши до апеляційного суду документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Керуючись ст.ст.185, 357, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2023 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, повернути апелянту.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2022 року залишити без руху.

Для усунення недоліків надати ОСОБА_1 строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали, про що повідомити апелянта.

Роз`яснити, що в разі невиконання зазначених вимог апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута апелянту.

Ухвала апеляційного суду в частині повернення апеляційної скарги набирає законної сили з моменту її підписання суддями і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, в решті оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис /І.Н. Лисак/

Судді підписи /І.М. Литвинюк, І.Б. Перепелюк/

З оригіналом згідно: суддя І.Н. Лисак