КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/6768/2023 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівської Г.В., Матвієнко Ю.О.,

секретар Шевченко Т.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2022 року у справі за позовом Бориспільської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про витребування земельних ділянок з чужого володіння та скасування рішення про державну реєстрацію прав,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2019 року Бориспільська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про витребування земельних ділянок з чужого володіння та скасування рішення про державну реєстрацію прав. Зазначила, що ОСОБА_1 на підставі укладених з ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 договорів купівлі-продажу набула у власність земельні ділянки з кадастровими номерами : :10:003:0179, :10:003:0180 та :10: 003:0178, які розташовані за адресами : АДРЕСА_1 . Бориспільська міська рада не приймала жодних рішень щодо передачі у власність цих земельних ділянок ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відтак вони неправомірно, всупереч встановленому законом порядку вибули із комунальної власності міста Бориспіль. В свою чергу це виключає можливість відчуження права власності на дані земельні ділянки будь-якій особі на законних підставах. З урахуванням викладеного Бориспільська міська рада просила витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровими номерами: :10:003:0179, :10:003:0180 та :10:003:0178, що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказані земельні ділянки.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2022 року позов Бориспільської міської ради задоволений. Витребувано на користь Бориспільської міської ради з незаконного володіння ОСОБА_1 земельні ділянки, що розташовані за адресами: АДРЕСА_3 , площею 0,09 га, кадастровий номер :10:003:0179, АДРЕСА_3 , площею 0,0793 га, кадастровий номер :10:003:0180 та АДРЕСА_4 , розміром 0,1 га, кадастровий номер :10:003:0178. Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 щодо земельних ділянок, які розташовані за адресами : АДРЕСА_3 , площею 0,09 га, кадастровий номер :10:003:0179, АДРЕСА_3 , площею 0,0793 га, кадастровий номер :10:003:0180 та АДРЕСА_4 , розміром 0,1 га, кадастровий номер :10:003:0178. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Бориспільської міської ради Київської області сплачений судовий збір в розмірі 2 881,50 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Суд першої інстанції безпідставно вважав доведеним, що Бориспільською міською радою Київської області не приймалося рішення про передачу спірних земельних ділянок у приватну власність третіх осіб, пославшись на службову записку начальника відділу землекористування та лист виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області. Вказані документи були складені самою Бориспільською міською радою Київської області. Суд безпідставно переклав обов`язок доведення правомірності передачі спірних земельних ділянок у приватну власність на неї. Вона не є первинним набувачем земельних ділянок та не має можливість надати такі докази. Звертаючись до суду з позовом, позивач не вказав коли йому стало відомо про вибуття спірних земельних ділянок, що позбавило її можливості подати заяву про застосування позовної давності. В матеріалах справи наявна інформація, що за фактом зловживання службовими особами Бориспільської міської ради Київської області, внаслідок чого спірні земельні ділянки вибули з володіння останньої, розпочато кримінальне провадження, яке перебуває на стадії досудового розслідування. На думку апелянта суд не мав правових підстав ухвалювати рішення в справі за позовом Бориспільської міської ради про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння до завершення кримінального провадження. Суд також не врахував, що на спірних земельних ділянках знаходиться домоволодіння, в якому проживає ОСОБА_1 .

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представники Бориспільської міської ради і ОСОБА_4 просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання інші учасники не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 192649923 та 192649763 сформованих 12 грудня 2019 року, за № 213546690 сформованої 23 червня 2020 року, ОСОБА_1 є власником земельних ділянок з кадастровими номерами :10:003:0179, :10:003:0180 та :10:003:0178, що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 . Наведене підтверджується (а.с. 14-17, 172-175 т. 1).

Відповідно до наявних в реєстраційних справах на вказані земельні ділянки документів попереднім власником земельної ділянки з кадастровим номером :10:003:0180, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , була ОСОБА_2 . Попереднім власником земельної ділянки з кадастровим номером :10:003:0179, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , була ОСОБА_7 . Попереднім власником земельної ділянки з кадастровим номером : 10:003:0178, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , був ОСОБА_3 (а.с. 87-121 т. 1, а.с. 122-149 т. 2).

11 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки :10:003:0179, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , укладений між ОСОБА_1 як покупцем та ОСОБА_7 як продавцем (а.с. 113-114 т. 1).

19 листопада 2019 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки :10:003:0180, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , укладений між ОСОБА_1 як покупцем та ОСОБА_2 як продавцем (а.с. 99-101 т. 1).

24 листопада 2019 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки :10:003:0178, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 укладеного між ОСОБА_1 як покупцем та ОСОБА_3 як продавцем (а.с. 124-126 т. 2).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Бориспільської міської ради про витребування на її користь з незаконного володіння ОСОБА_1 земельних ділянок, що розташовані за адресами: АДРЕСА_3 , площею 0,09 га, кадастровий номер :10:003:0179, АДРЕСА_3 , площею 0,0793 га, кадастровий номер :10:003:0180 та АДРЕСА_4 , розміром 0,1 га, кадастровий номер :10:003:0178; та скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 щодо земельних ділянок розташованих за адресами : АДРЕСА_3 , площею 0,09 га, кадастровий номер :10:003:0179, АДРЕСА_3 , площею 0,0793 га, кадастровий номер :10:003:0180 та АДРЕСА_4 , розміром 0,1 га, кадастровий номер :10:003:0178.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені у ст. 116 ЗК України. Вказаною нормою передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 3, 4 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до частин першої, третьої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Виходячи з положень зазначених статей, право витребувати майно з чужого незаконного володіння має тільки власник цього майна.

Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно, зокрема в добросовісного набувача.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-3104цс16 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 674/31/15-ц (провадження № 14-288цс18).

При цьому право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсними правочинів, за якими майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як було встановлено судом, відповідно до архівного витягу з додаткового рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області за № 99 від 18 лютого 1997 року ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 передано у приватну власність земельні ділянки, що розташовані за адресами : АДРЕСА_3 для обслуговування житлових будинків та території м. Бориспіль (а.с. 135 т. 2, а.с. 96, 110 т. 1).

Разом з тим, згідно службової записки начальника відділу землекористування ОСОБА_8 сформованої 11 листопада 2019 року в додатках до рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 18 лютого 1997 року за № 99 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлових будинків» відсутні прізвища ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с. 28 т. 1). Вказані обставини також підтверджені листом виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 26 вересня 2019 року за № К-5230 за наслідком розгляду звернення ОСОБА_4 (а.с. 16 т. 2).

Відповідно до листа виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 22 січня 2020 року за № 12-27-279, наданого на звернення старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні за № 0000179, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 взагалі не звертались із заявами до міської ради щодо відведення їм у приватну власність земельних ділянок по АДРЕСА_3 та їх прізвища відсутні у додатку до рішення виконавчого комітету за № 99 від 18 лютого 1997 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлових будинків» (а.с. 19 т. 2).

Відповідно до листів Головного управління Держгеокадастру у Київській області за № 18-10-0.221-12845/2-19 та за № 97-10-0.23-253/166-20 від 04 жовтня 2019 року, 25 лютого 2020 року у місцевому фонді документації із землеустрою відділу відсутні документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок з кадастровими номерами: :10:003:0179, : 10:003:0180 та :10:003:0178 (а.с. 20 т. 2, а.с. 27, 177 т. 1).

Матеріалах справи не містять доказів на спростування вказаних обставин.

Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля, водні ресурси є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Прийняття рішення про передачу в приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять суспільний, публічний інтерес.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не набули законного права власності на спірні земельні ділянки.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта ОСОБА_1 на безпідставне покладення на нею обов`язку доведення правомірності передачі спірних земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , і ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_1 не була позбавлена можливості надати наявні у неї докази, а також порушити перед судом питання про витребування доказів за наявності у неї перешкод у їх наданні.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на неможливість вирішення даної справи до до завершення кримінального провадження за фактом зловживання службовими особами Бориспільської міської ради Київської області. Здійснення досудового кримінального розслідування не перешкоджало вирішенню заявлених Бориспільською міською радою позовних вимог в порядку цивільного судочинства.

Наведені апелянтом доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції по суті спору. А тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 травня 2023 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Крижанівська Г.В.

Матвієнко Ю.О.