1Справа № 335/1882/23 2/335/1154/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» про визнання правочину недійсним, відшкодування збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» про визнання правочину недійсним, відшкодування збитків та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 25.02.2023 нею отримано досудову вимогу відповідача від 06.02.2023 без вкладення у поштовий конверт, без вручення під розписку, у поштовій скриньці. Зазначає, що вказана вимога суперечить моральним засадам суспільства, порушує особисті немайнові права позивача, перелік яких наданий к ч. 1 ст. 270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). У досудові вимозі не зазначено прізвища уповноваженої особи товариства, якій було надано право підписувати документ, не зазначено назви виконавчого органу товариства. Вважає наявними у даному випадку правові наслідки правочину, який порушує публічний порядок. Відповідач порушив таємницю листування, здоров`я, честь і гідність позивача. Відповідач ввів в оману позивача щодо обставин, що мають істотне значення, а саме зазначив, що у разі незадоволення вимог відповідача на боржника буде додаткового накладено інфляційні витрати, 3% річних та судовий збір, що суперечить постанові Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг на період воєнного стану».

Внаслідок неправомірних дій відповідача завдана шкода здоров`ю позивача, яка на теперішній час потребує постійної сторонньої допомоги та щоденного прийняття медикаментів. Відповідач обізнаний зі станом здоров`я позивача, яка є особою з інвалідністю, бо на рахунках за споживання природного газу вказувався особовий рахунок позивача, та в документах, що здавались до товариств системи «Запоріжгаз», є довідка МСЕК про встановлення другої групи інвалідності ОСОБА_1 . Отже, відповідач вчинив правочин під впливом насильства, застосувавши до позивача психологічний (психічний) тиск.

Внаслідок дій відповідача позивач зазнала моральної шкоди у вигляді фізичного болю та стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, приниженні честі та гідності. Внаслідок завдання шкоди здоров`ю позивачу необхідні додаткові витрати на підсилення харчування, придбання ліків тощо. Позивач відчула себе приниженою та зневажливою, в неї порушився спокійний сон. Вона витрачала свій вільний час на написання даної позовної заяви з метою захисту порушених прав.

Просила визнати дії (правочин) відповідача у вигляді написання та надсилання позивачу досудової вимоги протиправними і такими, що порушують права ОСОБА_1 , визнати правочин ТОВ «Запоріжгаз збут» недійсним, визнати, що внаслідок вказаних в позовній заяві дій позивачу завдана моральна шкода, зобов`язати відповідача відшкодувати ОСОБА_1 збитки в сумі 24 111,03 грн. у подвійному розмірі та моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн.

Відповідач ТОВ «Запоріжгаз збут» в особі представника Заєзжая А.Ю. позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов зазначив, що позивачем була накопичена заборгованість з березня 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦПК України було вжито заходи врегулювання спору шляхом направлення позивачеві досудової вимоги про необхідність сплатити борг в сумі 2 111,03 грн. за період 01.03.2020 30.04.2023. Позивач сплатила борг 01.03.2023, що свідчить про визнання нею свого боргу.

Зауважив, що позивачем не надано доказів порушення відповідачем таємниці листування.

Постанова Кабінету Міністрів України № 206 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг у період воєнного стану» була прийнята 05.03.2022. Інфляційні втрати та 3% річних були б нараховані на заборгованість, що утворилась з 01.03.2020 по 23.02.2022, та вказана Постанова не підлягала б застосуванню до спірних правовідносин.

АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» є окремою юридичною особою та виконує функції з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу та є оператором газорозподільної системи, а тому ТОВ «Запоріжгаз збут» не входить до «системи» АТ «Запоріжгаз».

Також вважав необґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі Договору постачання природного газу, який є публічним та укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України. Фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, повернення підписаної заяви-приєднання, сплата споживачем рахунку (квитанції) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору. Позивач не заперечує у позові договірних відносин з ТОВ «Запоріжгаз збут» з 2015 року по 30.04.2022 та не спростовує, що споживала природний газ, що є фактом згоди про приєднання до умов договору постачання природного газу. Також зазначав про відсутність вини відповідача у завданні шкоди. Просив в позові відмовити.

Судом проведено такі процесуальній дії у справі.

Ухвалою від 06.03.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Запоріжгаз збут» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі із її розглядом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання, встановлено строки подання заяв по суті справи, перше судове засідання призначене на 10.04.2023 без повідомлення сторін.

Копію цієї ухвали відповідач отримав 20.03.2023.

06.04.2023 відповідач направив до суду відзив на позов з доданими до нього матеріалами, який надійшов до суду 10.04.2023.

12.04.2023 позивач направила відповідь на відзив, яка надійшла до суду 14.04.2023. За змістом відповіді на відзив позивач зауважила на відсутності доказів обставин, на які посилався відповідач в обґрунтування своїх заперечень. У відзиві не наведено підтвердження, що відповідач надсилав позивачу досудову вимогу через пошту, а тому не довів що досудова вимога не була публічно доступна сусідам позивача або стороннім людям, які мали доступ до входу в під`їзд будинку, де проживає позивач. Через порушення таємниці листування було поширено конфіденційну інформацію про ОСОБА_1 щодо її грошової заборгованості, чим відбулось втручання в особисте життя позивача.

Позивач вказала, що особисті рахунки позивача в АТ «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз збут» є однаковими, а тому дані товариства входять до однієї системи газопостачальника. Відповідач фактично заперечує існування воєнного стану, оскільки заперечує застосування у даному спорі постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206.

Зауважила, що моральна шкода була нанесена позивачеві 06.03.2023 вже після сплати боргу, та продовжує отримувати її під час написання відповіді на відзив. Просила вважати відзив таким, що не відповідає обставинам справи, а правову оцінку, надану цим обставинам, такою, що не відповідає чинному законодавству.

19.04.2023 відповідач направив заперечення на відповідь на відзив позивача, в яких зазначав, що між ТОВ «Запоріжгаз збут» та ТОВ «Моноліт-друк» було укладено договір з надання послуг друку № МД-130, яким передбачено, що вказане товариство друкує, фолдує та склеює рахунки та інші інформаційні матеріали для ТОВ «Запоріжгаз збут». 28.01.2022 між відповідачем та АТ «Укрпошта» було укладено договір № 31-214 про надання послуг з доставки рахунків та інформаційних матеріалів на адреси фізичних осіб шляхом вкладення їх до абонентських поштових скриньок або у іншому місці багатоквартирного будинку, доступному його мешканцям. Отже, досудова вимога від 06.02.2023 була зафолдована, склеєна та вкладена у поштову скриньку позивача. Позивач не зазначає, чому відповідач мав досудову вимогу вкладати саме в поштовий конверт або під розпис, та чим це передбачено.

Також у запереченнях відповідач знов зауважив на наявності між сторонами договірних відносин, не обізнаності зі станом здоров`я позивача, відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди. Просив у позові відмовити.

Інші заяви, клопотання від сторін не надходили.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

За змістом досудової вимоги від 06.02.2023, складеної ТОВ «Запоріжгаз збут», позивача повідомлено про невиконання належним чином зобов`язань щодо оплати за надані послуги, внаслідок чого станом на 01.02.2023 по особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковується прострочена заборгованість в сумі 2 111,03 грн., яку вимагає оплатити негайно з дати отримання вимоги. У разі незадоволення вимог будуть змушені в березні 2023 р. звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу з покладанням на боржника додатково інфляційних втрат та 3%річних, які будуть нараховуватись на суму заборгованості з дня її виникнення до дня введення воєнного стану, та судового збору в сумі 268,40 грн. (у випадку звернення в наказному провадженні) або 2 684,00 грн. (у випадку звернення в позовному провадженні).

У позові позивач ОСОБА_1 вважає вказану вимогу правочином, який просить визнати недійсним, та водночас просить визнати протиправними дії відповідача щодо написання та надсилання цієї вимоги, а також стягнути збитки та моральну шкоду.

Згідно з положеннями ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Отже, досудова вимога від 06.02.2023 не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, а тому вона не може бути визнана недійсною з підстав, встановлених ЦК України для правочинів згідно зі ст.ст. 203, 215 ЦК України, що, відповідно, виключає можливість застосування наслідків недійсності правочину.

Таким чином, позов ОСОБА_1 в частині визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди на підставі ч. 2 ст. 231 ЦК України є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

У той же час, положеннями ч. 1 ст. 16 ЦПК України передбачено право сторін вживати заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Ураховуючи зміст досудової вимоги від 06.02.2023, суд дійшов висновку, що відповідачем вона направлена позивачеві саме з метою вжиття заходів щодо погашення заборгованості до звернення до суду із заявою про видачу судового наказу або позову.

Враховуючи наданий відповідачем разом із відзивом документ про фінансовий стан ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 дійсно мала заборгованість за надані відповідачем послуги за період березень 2020 р. квітень 2022 р. в сумі 2 111,03 грн., яку 01.03.2023 повністю погасила, що, на переконання суду, свідчить про визнання ОСОБА_1 досудової вимоги відповідача від 06.02.2023.

Отже, позовна вимога ОСОБА_1 про протиправність написання відповідачем вказаної досудової вимоги є необґрунтованою.

Оскільки у межах розгляду даної справи не ставиться питання про стягнення з ОСОБА_1 3% річних та втрат від інфляції за період з 01.03.2020 по 23.02.2022, які, до того ж, згідно з вищезазначеним фінансовим станом, останній не нараховувались, тому суд вважає таким, що не має значення для розгляду справи посилання сторін на можливість застосування у майбутньому при вирішенні спору Постанови Кабінету Міністрів України № 206 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг у період воєнного стану» від 05.03.2022.

Стосовно позовної вимоги про протиправність дій ТОВ «Запоріжгаз збут» щодо направлення ОСОБА_1 досудової вимоги, яка ґрунтується на порушенні таємниці листування, суд зазначає таке.

Таємниця листування це правовий принцип, який сприяє підтриманню суспільних відносин, гарантує охорону особистого життя громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦК України фізична особа має право на таємницю листування, телеграм, телефонних розмов, телеграфних повідомлень та інших видів кореспонденції. Листи, телеграми тощо є власністю адресата.

28.01.2022 між ТОВ «Запоріжгаз збут» та АТ «Укрпошта» було укладено договір № 31-214 про надання послуг з доставки рахунків та інформаційних матеріалів на адреси фізичних осіб шляхом вкладення їх до абонентських поштових скриньок або у іншому місці багатоквартирного будинку, доступному його мешканцям. Копія цього договору наявна в матеріалах справи.

06.01.2023 між ТОВ «Запоріжгаз збут» та ТОВ «Моноліт-друк» було укладено договір з надання послуг друку № МД-130, яким передбачено, що вказане товариство друкує, фолдує та склеює рахунки та інші інформаційні матеріали для ТОВ «Запоріжгаз збут». Копія вказаного договору наявна у матеріалах справи.

Відповідач з урахуванням вказаних договорів стверджує, що досудова вимога від 06.02.2023 була зафолдована, склеєна та вкладена у поштову скриньку позивача.

Позивачем не надано доказів, що вищезазначені умови при направленні їй досудової вимоги не були дотримані. Доказів того, що зміст досудової вимоги від 06.02.2023 став відомий сусідам позивача чи іншим особам саме через неналежне оформлення кореспонденції та розголошення відповідачем її змісту, матеріали цієї справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У даному випадку позивач не довела відповідними доказами вказані позовні вимоги. Відтак, позовні вимоги у цій частині є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року )». Отже, інші аргументи сторін, які не є суттєвими з урахуванням характеру спірних правовідносин, судом не оцінювались.

Підсумовуючи все вищевикладене, позов ОСОБА_1 до ТОВ «Запоріжгаз збут» підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати у даному випадку розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» про визнання правочину недійсним, відшкодування збитків та моральної шкоди відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені 11 травня 2023 р.

Рішення складене в повному обсязі 16 травня 2023 р.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», , адреса: вул. Волгоградська, буд. 26а, м. Запоріжжя, 69035.

Суддя А.В. Шалагінова