Провадження 2-п/127/60/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2015року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2015року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заяву мотивовано тим, що 04 жовтня 2023 року, під час підписання відзиву на позовну заяву ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення 3% річних у цивільній справі № 127/27178/23, заявнику стало відомо, що 11 лютого 2015 року Вінницький міський суд ухвалив рішення у справі № 127/27802/14 ц, за позовною заявою ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 38090,70 доларів США по основній сумі кредиту та 26065,28 доларів США заборгованості за процентами. Про те, що Вінницьким міським судом призначено до розгляду справу № 127/27802/14 ц заявника в установленому законом порядку не повідомляли, ухвалене рішення у справі їй не направляли і вона його не отримувала. Крім того, зазначила, що 12 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» укладено договір факторингу та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, на підставі яких права вимоги за кредитним договором №0 та за договором іпотеки перейшло до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», а позовна заява надійшла до суду 30 грудня 2014 року. У матеріалах справи № 127/27802/14 ц відсутні будь які докази, які б могли підтвердити той факт, що позовну заяву у справі подано в межах строку позовної давності. Тобто, позивач подав позовну заяву поза межами строків позовної давності, оскільки право вимоги ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» набуло 12.12.2011 року, а з позов до суду подано тільки 30 грудня 2014 року, але клопотання до суду про поновлення строку звернення з позовною заявою не подавалось, судом вказаний строк не поновлювався. Крім того, поза увагою суду також залишився той факт, що ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ» до цього часу не надало заявнику документи які підтверджують факт передачі банком права вимоги позивачу в т.ч. копії договору факторингу та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 12 грудня 2011 року та документи що підтверджують виконання банком та позивачем виконання вказаних договорів, тобто фактичного набуття ними чинності у зв`язку з належним виконанням. Також заявнику та суду не надано документів які підтверджують чи заперечують факт списання заборгованості як безнадійної. Оскільки, відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, відповідно до ст. 14 Податкового кодексу України та рішень НБУ заборгованість, яку не погашено на протязі 3 років переходить в розряд безнадійної заборгованості, яка підлягає списанню за рахунок стабілізаційних фондів банків. Тобто, у випадку списання такої заборгованості як безнадійної банку компенсовано суму заборгованості. Просить скасувати заочне рішення Вінницького міського суду від 11 лютого 2015 року у справі № 127/27802/14 ц та застосувати термін давності.

Ухвалою суду від 30.10.2023року прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, просив задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заяву не визнав, заперечував щодо її задоволення.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин.

Заслухавши пояснення представника заявника та представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, з наступних підстав.

При розгляді заяви судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2015року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєст. АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 , зареєст. АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальність «Кей - Колект» ( , юридична адреса: вул. Іллінська, 8, Київ, №п/р одержувача: НОМЕР_4 , банк одержувача: ПАТ «УкрСиббанк», код банку одержувача: 3510005) заборгованість за кредитним договором в розмірі 64155,98 доларів США, що еквівалентно, 1011098,24грн., з яких: 38090,70 доларів США, що еквівалентно 600309,43грн. заборгованість по основній сумі кредиту; 26065,28доларів США, що еквівалентно 410788,81грн. заборгованість за процентами. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєст. АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 , зареєст. АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальність «Кей - Колект» ( , юридична адреса: вул. Іллінська, 8, Київ, №п/р одержувача: НОМЕР_4 , банк одержувача: ПАТ «УкрСиббанк», код банку одержувача: 3510005) судовий збір у розмірі 3654 гривень.

12.05.2015року представником позивача отримано виконавчі листи.

Згідно п. 1, 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має зазначити докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю, тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Як вбачається із відомостей адресно довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Вінницькій області від 07.01.2015року ОСОБА_4 зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.67).

Суд здійснював виклики ОСОБА_4 за зареєстрованим місце її проживання - АДРЕСА_1 та як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачами було отримано судові повістки та копію позовної заяви з додатками (а.с.84), однак в судове засідання відповідачі не з`явились повторно, в зв`язку з чим судом було винесено заочне рішення на підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України (чинним на час винесення рішення).

Згідно супровідного листа 11.02.2015року Вінницький міський суд Вінницької області напрвив відповідачам копію заочного рішення.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13.

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії", зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЕREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE №116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO №23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Звернення ж до суду лише 10.10.2023 року за отриманням рішення, байдужість до своїх прав або небажання отримати судове рішення не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У поданій заяві відповідач просить поновити строк на звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Вирішуючи питання можливості поновлення відповідачу строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення, суд приймає до уваги наступне.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Положеннями ст.126ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог, передбачених ст.127ЦПКУкраїни суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст.280ЦПКУкраїни передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідачу, який не з`явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272цьогоКодексу ( ст. 283 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст.272ЦПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня. За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.

Пунктом 1 ч. 6 ст.272ЦПК України визначено, що днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку.

Відповідно до ст.284ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданої протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Як вбачається із заяви про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, відповідач вказує, що про наявність заочного рішення їй відомо не було оскільки суд її про судові засіданні не повідомляв та копію рішення не направляв, з матеріалами справи заявник ознайомилася 16.10.2023року, отримавши копію матеріалів справи та копію заочного рішення.

Згідно актового запису про шлюб №926 ОСОБА_2 , який є відповідачем в даній справі, є чоловіком ОСОБА_5 .

Як вбачається із заяви від 10.12.2020року (вх. № 90199, а.с. 96) ОСОБА_2 знайомився з матеріалами справи та отримав копію заочного рішення суду від 11.02.2015року, тобто заявнику було відомо про наявність даного рішення, що в грудні 2020року.

Крім того, з жовтня 2017 року по квітень 2018 року ОСОБА_3 оскаржував постанову державного виконавця.

Тобто заявник ще в жовтні 2017 року була обізнана про рішення ухвалене щодо неї. В той же час із заявою про його отримання звернулася лише у жовтня 2023року, а сам текст рішення отримано 16.10.2023року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявнику про наявність заочного рішення стало відомо ще в жовтні 2017 року.

Крім того, матеріали справи не містять доказів поважності причин та обставин пропуску строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 року по справі № 755/5323/16-ц та у постанові від 16.12.2019 року по справі № 286/1130/13-ц акцентував увагу на тому, що безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

09.11.2021 року Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 214/5505/16 викладено правовий висновок, що кожну належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд зобов`язаний згідно з реченням першим частини першої статті 286ЦПКУкраїни прийняти та невідкладно надіслати її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи, тому немає ґрунтовних підстав вважати, що визначений статтею 287 ЦПК України порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення застосовний тільки до розгляду суті цієї заяви та незастосовний до розгляду на предмет дотримання строку її подання. Тому, оскільки спеціальне правове регулювання, передбачене Главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України, охоплює порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, поданої поза межами встановленого строку, то немає підстав залишати її без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України. Процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки підстави для задоволення заяви про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відсутні, заява про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2015року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 126, 127, 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2015року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що вона може оскаржити заочне рішення від 11.02.2015р. в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 21.11.2023року.

Суддя: