Справа № 486/2132/21
Провадження № 2/486/48/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.,

при секретарі Салагорі С.О.,

за участі: представника позивача Костенка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , про відшкодування збитків завданих дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , про відшкодування збитків завданих дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування позову зазначає, що 12.03.2021 року у м. Южноукраїнську Миколаївської обл., на перехресті проїжджих частин вул. Миру та вул. Дружби народів відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі вул. Дружби народів та автомобіля «3A3 Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по другорядній дорозі вул. Миру. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим були завдані матеріальні збитки. Перехрестя, на якому мала місце ДТП, нерегульоване, а порядок проїзду перехрестя встановлений дорожнім знаком 2.1 «Дати дорогу» розділу 33 Правил дорожнього руху України, який встановлений по вул. Миру безпосередньо перед перехрестям з вул. Дружби народів. В учасників ДТП не виникало сумнівів щодо винуватості ОСОБА_2 , а матеріальні збитки внаслідок пошкодження транспортного засобу потерпілого орієнтовно не перевищували 50 000 грн., останніми було прийнято рішення щодо складання повідомлення про ДТП на місці пригоди (європротоколу). Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була забезпечена діючим полісом AP/№ 9265809 від 05.11.2020 року у ПрАТ «СГ «ТАС». За умовами, визначеними полісом, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 130 000 грн., за шкоду, заподіяну життю/здоров`ю - 260 000грн. Відповідно повідомлення про ДТП було спрямовано до вказаної страхової компанії з додатком відповідних документів. ОСОБА_1 поштою отримав лист від 03.06.2021 року з повідомленням про відмову у виплаті страхового відшкодування за вищевказаним фактом. Підставою такої відмови став висновок аварійного комісара від 28.05.2021 року, в якому зазначається про відсутність дорожнього знаку 2.1 розділу 33 ПДР з долученням відповідних фотознімків. За результатами обстеження постраждалого автомобіля «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зробленого на замовлення ОСОБА_1 , 10.10.2021 року було отримано висновок експерта про вартість матеріального збитку до звіту про оцінку транспортного засобу № 66-21, наданого Суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 (сертифікат від 16.01.2019 р. №38/19), з якого слідує, що вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП станом на 12.03.2021 року складає 37 169,18 грн. Вартість послуг на проведення автотоварознавчого дослідження і визначення вартості матеріального збитку за звітом № 66-21 становить 3000 грн. Просить суд стягнути з відповідача майнову шкоду, заподіяну в результаті ДТП в розмірі 37169,18 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 05.01.2022 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого посилається на те, що 12.03.2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак: НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Toyota Avensis, держаний номерний знак: НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 внаслідок якої відбулося пошкодження транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як водія автомобіля 3А3держаний номерний знак: НОМЕР_3 , застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР 9265809 від 05.11.2020 року. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як водія автомобіля Toyota Avensis держаний номерний знак: НОМЕР_1 , застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власники наземних транспортних засобів ЕР/202523749. Учасниками ДТП було спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (євро протоколу) від 12.03.2021 року. Для перевірки даних, зазначених в заявах про страхову подію, АТ «СГ «ТАС» (приватне) направило матеріали до Аварійного комісара ОСОБА_4 з приводу визначення причин настання страхового випадку. Відповідно до висновку аварійного комісара від 28.05.2021 року в діях автомобіля ЗАЗдержавний номерний знак: НОМЕР_3 ОСОБА_2 відсутні порушення Правил дорожнього руху України, які б знаходилась у причинному зв`язку із настанням даної ДТП. Представник АТ «СГ «ТАС» вважає, що немає правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки не настала цивільно-правова відповідальність страхувальника. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач до суду не з`явився, направив до суду письмову заяву у якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить слухати справу без його участі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився, повідомлявся належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 до суду не з`явився, повідомлявся належним чином.

Дослідивши письмові докази у їх сукупності та надавши їм правову оцінку, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина 3 статті 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 12.03.2021 року у м. Южноукраїнську Миколаївської області, на перехресті проїжджих частин вул. Миру та вул. Дружби народів відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі вул. Дружби народів та автомобіля «3A3 Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по другорядній дорозі вул. Миру. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим були завдані матеріальні збитки.

Відповідно до повідомлення №11257/9121 від 03.06.2021 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» відмовила ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі, враховуючи висновок аварійного комісара від 28.05.2023 року (а.с. 32-39, 40-41).

З повідомлення юридичного департаменту Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається, що відповідно до Схеми дорожньо-транспортної пригоди зазначеної в Повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 12.03.2021 року відповідає схемі 3.5 зазначених Типових схем, згідно з якою відповідальним за дорожньо-транспортну пригоду є водій транспортного засобу «ЗАЗ-DAEWOO», номерний знак: НОМЕР_2 , який порушив правила проїзду перехресть, чим порушено Правила дорожнього руху (Розділ 16 ПДР) (а.с. 55-56).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч.2, ч.3 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1, ч.5, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, згідно висновку за звітом №66-21 про незалежну оцінку майна з визначенням вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті дорожньо-транспортної пригоди власникові автомобіля Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_1 , наданого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті дорожньо-транспортної пригоди власникові автомобіля Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом 12.03.2021 року становить 37169,18 грн. (а.с. 13-31).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Згідно п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі №465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Крім того, згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22.04.2020 року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18).

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03.06.2020 року у справі №345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07.10.2020 року у справі №742/637/19 (провадження №61-320св20), від 26.04.2022 року у справі №184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).

За таких обставин, вимоги позивача щодо відшкодування збитків завданих дорожньо-транспортною пригодою є обґрунтованими, тому суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків у сумі 37169,18 грн.

Щодо відшкодування судових витрат суд вказує на таке.

Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на проведення автотоварознавчого дослідження і визначення вартості матеріального збитку за звітом №66-21 у сумі 3000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8250 грн.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.3, ч. 7 ст. 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

На підтвердження понесених витрат на оплати послуг спеціаліста позивач надав дублікат квитанції 0.0..1 від 10.10.2021 року (а.с. 12).

Стосовно витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Костенком С.О. надано суду: копію договору про надання правничої допомоги від 11.05.2021 року, укладеного між адвокатом Костенком С.О. та Сливчуком Д.В.; ордер серії ВЕ №105669 укладений між адвокатом Костенком С.О. та Сливчуком Д.В. від 23.12.2021 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії МК №001308, виданого 19.01.2018 року; квитанцію №0014 від 11.05.2021 року та квитанцію №0043 від 21.12.2021 року, які містять підстави оплати послуг на загальну суму 8250 грн. (а.с. 58, 59, 60-61, 62).

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що розмір витрат на проведення автотоварознавчого дослідження і визначення вартості матеріального збитку за звітом №66-21 становить 3000 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги у даній справі становить 8250 грн., що підтверджується вищезазначеними доказами. Такий розмір витрат на проведення автотоварознавчого дослідження і визначення вартості матеріального збитку за звітом №66-21 та на правничу допомогу суд вважає співмірним розміру витраченого часу на надання правової допомоги та на проведення автотоварознавчого дослідження і визначення вартості матеріального збитку за звітом №66-21.

Підстав передбачених положеннями статті 141 ЦПК України для зменшення вказаних витрат судом не встановлено.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 999, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 4, 11-13, 76-78, 81, 89, 223, 264-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , про відшкодування збитків завданих дорожньо-транспортною пригодою, задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, м.Київ, пр-т. Перемоги, 65, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 майнову шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 37169 (тридцять сім тисяч сто шістдесят дев`ять) грн. 18 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, м.Київ, пр-т. Перемоги, 65, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп., витрати на проведення авто товарознавчого дослідження і визначення вартості матеріального збитку за звітом №66-21 у сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

У зв`язку з оголошенням в судовому засіданні вступної і резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 20.11.2023 р.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін