Справа № 496/5430/21
Провадження № 2/496/261/23
У Х В А Л А

14 листопада 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря Касьяненко А.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області клопотання представника позивачки про застосування заходів процесуального примусу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

16.08.2023 року від представника позивача до суду надійшло клопотання відповідно до якого просила застосувати до відповідачів заходи процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі трьох прожиткових мінімумів, що становить 7767,00 грн. у зв`язку з ненаданням без поважних причин витребуваних доказів.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача на вказаному клопотанні наполягала та просила його задовольнити, при цьому посилались на викладені обставини у клопотанні.

Представник відповідачів у підготовчому судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування відповідних заходів та посилався, що були надані всі необхідні документи ще до відкриття судом провадження.

Також представник відповідачів надав до суду письмові пояснення про неможливість виконання ухвали суду від 10.05.2023 року.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши клопотання, матеріали справи, суд зазначає наступне.

Так, згідно ч.1 ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Статтею 144 ЦІІК України визначено, що заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Положеннями ст. 148 ЦПК України регламентовано підстави для застосування судом процесуального примусу у вигляді штрафу, а також його розміри, залежно від суті зловживання процесуальними правами учасником провадження, його тривалості та обставин конкретної справи.

Проте, доводи представника позивача, викладені у клопотанні, спростовані представником відповідача, на які він посилався у письмових поясненнях про неможливість виконання ухвали суду.

Враховуючи вищевказані положення, вбачається, що застосування заходів процесуального примусу належить до виключної компетенції суду та можливе виключно за його ініціативи, а не за клопотанням учасника справи.

Застосування судом заходів процесуального примусу є правом суду, а не обов`язком. Крім того, слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Водночас, суд не вбачає достатніх підстав на даний час для застосування до відповідачів процесуального примусу у вигляді накладення штрафу в розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки це є найсуворіший захід процесуального примусу, а тому застосовується лише у разі, коли застосування менш суворого заходу не дали результату.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 76, 84, 143, 144, 197, 259, 260 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника позивачки про застосування заходів процесуального примусу до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Горяєв

Повний текст ухвали складено 20.11.2023 року.