ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/14737/21

Провадження № 22-ц/4820/1751/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю прокурора, представника Хмельницької міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року, суддя Салоїд Н.М., у справі за позовом керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з незаконного володіння,

встановив:

У червні 2021 року керівник Окружної прокуратури міста Хмельницького, (далі - прокурор), в інтересах держави, в особі Хмельницької міської ради, звернувся в суд з позовом до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, (далі ГУ Держгеокадастру), ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки.

Прокурор зазначив, що відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №31 від 18.12.1995 року, Колективному сільськогосподарському підприємству «Відродження», с. Колибань, (далі - КСП «Відродження»), передано у колективну власність 962,3 га земель на території Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. За наслідками розпаювання цієї землі земельні ділянки НОМЕР_1-НОМЕР_10, НОМЕР_11-НОМЕР_12, НОМЕР_13-НОМЕР_14, НОМЕР_15-НОМЕР_16 віднесені до невитребуваних паїв і вони повинні перейти у комунальну власність.

Наказом Держгеокадастру від 18.06.2019 року, №22-4467-СГ, затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,0 га, (кадастровий номер :09:008:1603), розташовану за межами населених пунктів Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та призначену для ведення особистого селянського господарства. На підставі цього наказу 26.06.2019 року зареєстровано право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За договором купівлі-продажу від 16.08.2019 року ОСОБА_2 відчужила земельну ділянку ОСОБА_1 .

На думку позивача, спірний наказ ГУ Держгеокадастру є незаконним, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :09:008:1603, накладається на земельні ділянки невитребуваних паїв колишнього КСП «Відродження» №№255-НОМЕР_9 та 500 та не була вільною, а тому ОСОБА_2 набула право власності на неї незаконно. ОСОБА_1 придбала спірну земельну ділянку в особи, яка не мала права на її отримання та відчуження, внаслідок чого ця ділянка вибула з власності територіальної громади поза її волею та може бути витребувана у добросовісного набувача.

За таких обставин прокурор просив суд визнати наказ ГУ Держгеокадастру від 18.06.2019 року №22-4467-СГ про надання земельної ділянки площею 2,0 га (кадастровий номер :09:008:1603) у власність ОСОБА_2 недійсним і витребувати у ОСОБА_1 на користь Хмельницької міської ради вищезазначену земельну ділянку.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 02.08.2023 року провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним наказу Держгеокадастру у Хмельницькій області від 18.06.2019 року №22-4467-СГ, яким затверджено документацію із землеустрою про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 2,0 га, закрито у зв`язку зі смертю останньої.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.08.2023 року позов задоволено. Витребувано у ОСОБА_1 на користь Хмельницької міської ради земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий №:09:008:1603, яка знаходиться за межами населених пунктів Копистинської сільської ради (Хмельницька міська територіальна громада). Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер :09:008:1603, яка розташована за межами населених пунктів Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, незаконно, та розпорядилася цією ділянкою поза волею власника. Прокурор навів достатньо обґрунтувань щодо необхідності звернення до суду, оскільки Хмельницька міська рада була проінформована про виявлені прокурором порушення, однак не вжила відповідних заходів для їх усунення. Витребування у ОСОБА_1 спірної земельної ділянки є правомірним втручанням у право особи на мирне володіння майном, оскільки спірна земельна ділянка вибула з володіння держави в неправомірний спосіб поза її волею.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначила, що позивачем не доведено факту порушення нею прав держави в особі Хмельницької міської ради, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Справа не містить доказів на підтвердження обставин щодо належності КСП «Відродження» на праві колективної власності спірної земельної ділянки, а також накладення земельної ділянки КСП «Відродження» на земельну ділянку, яка належать на праві власності ОСОБА_1 , оскільки прокурором не надано до суду оригіналу примірника державного акта серії ХМ №31 від 18.12.1995 року на право колективної власності на землю КСП «Відродження».

Проект землеустрою щодо організації територій земельних часток (паїв) на території Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, розроблений Науково-виробничим товариством з обмеженою відповідальністю «Геокадастр», не є належним та допустимим доказом, який підтверджує належність КСП «Відродження» права колективної власності на спірну земельну ділянку.

Питання накладення земельних ділянок може бути вирішене лише на підставі відповідної земельно-кадастрової документації, однак за відсутності оригіналу державного акту, технічної документації, на підставі якої складено відповідний акт, плану земельної ділянки з визначенням на ньому її меж і розмірів та поворотних точок, довести накладення ділянок не виявляється можливим.

Матеріали справи містить повідомлення експерта №12-12/2022 від 29.12.2022 року щодо неможливості надання висновку судової земельно-технічної експертизи, якому суд першої інстанції не надав належної правової оцінки. В той же час, висновок експерта за наслідком проведення земельно-технічної експертизи у кримінальному провадженні, не може братися до уваги, оскільки в його основу покладено технічну документацію, розроблену в 2008 році на замовлення СТОВ «Вітава», без жодної прив`язки до координат меж земельної ділянки, які повинні визначатись у проекті відведення.

Враховуючи факт набуття ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку на підставі відплатного договору, в силу необізнаності останньої про обмеження продавця, (навіть у разі їх існування), щодо відчуження спірної земельної ділянки, що є підтвердженням добросовісності дій ОСОБА_1 , як набувача права власності на таку земельну ділянку, правові підстави для її витребування у відповідача відсутні.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

В позовній заяві прокурор, обґрунтовуючи порушення інтересів держави, вказав на необхідність задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання витребування земельної ділянки на користь Хмельницької міської ради. В той же час, при обґрунтуванні представницьких функцій, прокурор не зазначив про дії позивача, який, маючи відповідні повноваження для захисту державних інтересів, впродовж тривалого часу за їх захистом не звертається. Сам лише факт відсутності звернення Хмельницької міської ради до суду з позовом не може свідчити про свідоме зволікання уповноваженого органу щодо захисту своїх прав та інтересів.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, пославшись на доведеність викладених у позові обставин матеріалами справи.

Зокрема, зазначив, що Хмельницька міська рада є позивачем у спірних правовідносинах, оскільки ОСОБА_2 неправомірно набула право приватної власності на земельну ділянку площею 2,0 га, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в статті 14 Конституції України та статті 5 Земельного кодексу України, відтак відповідна земельна ділянка в інтересах суспільства та територіальної громади має бути витребувана у кінцевого володільця.

Хмельницька міська рада тривалий час, з дати отримання відповідної інформації прокуратурою про виявлене порушення, в судовому порядку не вжила заходів до визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру та витребування спірної земельної ділянки, в її діях вбачаються ознаки неналежного здійснення своїх повноважень з цього питання, у зв`язку з чим були наявні підстави для пред`явлення даного позову прокурором.

Хмельницька міська рада у відзиві на апеляційну скаргу підтримала оскаржуване судове рішення, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судове засідання апелянт та його представник не з`явилися, у письмовій заяві просили провести розгляд справи без їх участі, апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній мотивів.

В суді прокурор та представник Хмельницької міської ради заперечили проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що рішенням Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 22.03.1995 року №3, передано КСП «Відродження» у колективну власність 962,3 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі цього рішення КСП «Відродження» одержало державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ №31 від 18.12.1995 року.

Загальні збори власників земельних часток (паїв) на території Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області рішенням від 03.11.2008 року затвердили проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) колишнього КСП «Відродження» та провели розподіл земельних ділянок між співвласниками методом жеребкування. Цим же рішенням земельні ділянки НОМЕР_1-НОМЕР_10, НОМЕР_11-НОМЕР_12, НОМЕР_13-НОМЕР_14, НОМЕР_15-НОМЕР_16 не були включені у жеребкування та залишені для невитребуваних паїв.

Наказом Держгеокадастру від 18.06.2019 року №22-4467-СГ затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,0 га, (кадастровий номер :09:008:1603), яка розташована за межами населених пунктів Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, для ведення особистого селянського господарства.

Право приватної власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку зареєстровано 26.06.2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстратором Олешинської сільської ради Хмельницького району Андрієвською М.В., номер запису про право власності 250, (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01.07.2019 року, індексний номер 47566689).

За договором купівлі-продажу від 16.08.2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Фомовою О.С., (реєстраційний номер 979), ОСОБА_2 відчужила земельну ділянку ОСОБА_1 .

Згідно із висновком експерта №2635/21-26/1228-1259/23-26 від 03.04.2023 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у кримінальному провадженні №0000003, земельна ділянка з кадастровим номером :09:008:1603, площею 2,0 га, яка розташована за межами населених пунктів Копистинської сільської ради Хмельницького району, що на праві власності належить ОСОБА_1 , накладається (нашаровується) на земельні ділянки, які включені до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Копистинської сільської ради Хмельницького району.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Положеннями статей 79-1, 84 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пред`являючи позов в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради, прокурор посилався на те, що наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 18.06.2019 року №22-4467-СГ є незаконним, оскільки спірна земельна ділянка, площею 2,0 га, з кадастровим номером :09:008:1603, накладається на земельні ділянки невитребуваних паїв колишнього КСП «Відродження» №№255-НОМЕР_9, 500 та не була вільною, а тому ОСОБА_2 набула право власності на неї незаконно. Таким чином, ОСОБА_1 придбала спірну земельну ділянку в особи, яка не мала права на її отримання та відчуження, внаслідок чого земельна ділянка вибула із власності територіальної громади поза її волею та має бути витребувана у добросовісного набувача, яким є ОСОБА_1 .

На підтвердження належності спірної земельної ділянки КСП «Відродження» прокурором надано фотокопію державного акту на право колективної власності на землю від 18.12.1995 року, серії ХМ.

Відповідно до статті 23 ЗК України 1990 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими районними Радами народних депутатів.

Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Посилання апелянта на те, що прокурором не надано оригінал державного акту на право колективної власності на землю від 18.12.1995 року серії ХМ, яким він обґрунтовував свій позов, а надана ним фотокопія державного акту в силу вимог частини шостої статті 95 ЦПК України не може братися судом до уваги, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки факт отримання у колективну власність КСП «Відродження», с. Колибань Хмельницького району Хмельницької області, земельної ділянки площею 962,3 га, підтверджується рішенням третьої сесії Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області 22 скликання від 22.03.1995 року, належним чином завіреною копією Книги реєстрації державних актів на право колективної власності на землю Хмельницької районної ради, наданою 19.04.2021 року Відділом у Хмельницькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницький області, відповідно до якої за записом №31 зареєстровано Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Відродження», с. Колибань, площею 962,3 га, 18.12.1995 року.

Сама по собі відсутність оригіналу державного акту на право колективної власності на землю від 18.12.1995 року, серії ХМ, не позбавляє КСП «Відродження» його майнових прав на землю.

Такий висновок узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі №823/1984/16, від 06.07.2021 у справі №903/704/20.

Відповідно до положень ст.ст. 7, 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (у відповідній редакції) проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробляється державними та іншими землевпорядними організаціями, які отримали в установленому законом порядку ліцензії на проведення землевпорядних робіт, погоджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і затверджується на зборах більшістю власників земельних часток (паїв) у межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, та оформляється відповідним протоколом.

У проекті землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) визначаються місце розташування земельних ділянок, їх межі та площі сільськогосподарських угідь, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), їх цільове призначення, дії обмежень (обтяжень) у використанні земельних ділянок, у тому числі земельних сервітутів.

У разі необхідності в проектах землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) здійснюється перерахунок розміру в умовних кадастрових гектарах та вартості земельної частки (паю).

Розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Як вбачається зі змісту дослідницької частини висновку земельно-технічної експертизи №2635/21-26/1228-1259/23-26 від 03.04.2023 року, проведеної у кримінальному провадженні №0000003, на дослідження експерту надавався проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) Копистинської сільської ради Хмельницького району, розроблений у 2008 році НВ ТОВ «Геокадастр», згідно з яким було запроектовано 277 часток (паїв) на території Копистинської сільської ради Хмельницького району, який було затверджено протоколом загальних зборів власників земельних часток паїв 03.11.2008 року. У вказаному протоколі зазначено, що земельні ділянки з 253 по НОМЕР_10, з НОМЕР_11 по НОМЕР_12, з НОМЕР_13 по НОМЕР_14, з НОМЕР_15 по НОМЕР_16, не включати в жеребкування, а залишити для невитребуваних паїв. В ході проведення дослідження експертом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :09:008:1603, площею 2,0 га, яка розташована за межами населених пунктів Копистинської сільської ради Хмельницького району, що на праві власності належить ОСОБА_1 , накладається (нашаровується) на координати поворотних точок меж земельних ділянок №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_3-НОМЕР_9 , які включені до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Копистинської сільської ради Хмельницького району, площа накладення становить: на ділянку № НОМЕР_1 - 0,0002 га, № НОМЕР_3 - 0,2105 га, № НОМЕР_4 - 0,4779 га, № НОМЕР_5 - 0,5151 га, № НОМЕР_6 - 0,2868 га, № НОМЕР_7 - 0,2211 га, № НОМЕР_8 - 0,0935 га, № НОМЕР_9 - 0,0020 га (т. 2, а.с. 234).

Висновки експертизи, в основі дослідження якої було покладено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) Копистинської сільської ради Хмельницького району, розробленого у 2008 році НВ ТОВ «Геокадастр», який містить дані щодо невитребуваних паїв на території Копистинської сільської ради Хмельницького району, відповідачем не спростовано.

Факт накладення земельної ділянки з кадастровим номером :09:008:1603, яка була передана ОСОБА_2 , на земельні ділянки, залишені для невитребуваних паїв (НОМЕР_1, НОМЕР_3-НОМЕР_9), також підтверджується інформацією з Хмельницької регіональної філії ДП «Центр земельного кадастру» №25/93 від 07.06.2021 року з картографічними матеріалами, (т. 1, а.с. 63-64), інформацією з Відділу у Хмельницькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №0-22-0.33-1192/116-19 від 25.04.2019 року, (т. 1, а.с. 26), №10-22-0.33-455/116-21 від 24.03.2021 року (т. 1, а.с. 33-34), проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Копистинської сільської ради Хмельницького району та картографічними матеріалами розташування земельних ділянок колективної власності, які в сукупності підтверджують факт належності спірної земельної ділянки до земель колективної власності колишнього КСП (СВК) «Відродження», (невитребувані паї НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_17 та НОМЕР_10), що затверджено рішенням загальних зборів власників земельних часток (паїв) на території Копистинської сільської ради, та оформлено протоколом від 03.11.2008 року ( т. 1, а.с. 53-60).

За встановлених вище обставин колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо відсутності доказів на підтвердження факту накладення спірної земельної ділянки на земельну ділянку, передану в користування КСП «Відродження».

Розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи, дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном, а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постановах від 07.11.2018 року у справі №488/6211/14-ц (провадження №61-235цс18) та від 14.12.2022 року у справі №461/12525/15-ц (провадження №14-190цс20).

При оцінці доводів ОСОБА_1 в частині добросовісності набуття нею права власності на спірне майно, суд першої інстанції вірно зазначив, що незаконним наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 18.06.2019 року №22-4514-СГ спірну земельну ділянку, надано у власність ОСОБА_2 , яка менше ніж через два місяці після реєстрації свого права власності відчужила її на підставі договору купівлі продажу ОСОБА_1 , що свідчить про те, що спірна ділянка вибула з володіння її власника, держави, поза її волею та була отримана ОСОБА_2 саме з метою її передачі ОСОБА_1 .

Повернення у державну власність земельної ділянки, незаконно відчуженої фізичній особі органом державної влади, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки - належністю її до земель сільськогосподарського призначення.

У цій справі, з огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини та застосовані правові норми, не встановлено факту невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Отже, винятковими випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Виходячи із контексту правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.

Суд першої інстанції правильно зауважив, що прокурор належним чином обґрунтував необхідність його звернення до суду, зокрема, повідомивши про виявлені факти неправомірного набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:008:1603 та наявності підстав для вжиття міською радою заходів до поновлення інтересів територіальної громади, надавши Хмельницькій міській раді матеріали на підтвердження описаних порушень вимог чинного законодавства. Разом з тим, Хмельницька міська рада протягом розумного строку заходів представницького характеру, спрямованих на усунення виявлених порушень та поновлення інтересів територіальної громади шляхом звернення до суду, не вжила, про що прокуратуру було повідомлено відповідним листом.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2023 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова