КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/889/23
Провадження № 2/488/889/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.11.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Авдєєвої К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" про визнання дій незаконними, зобов`язання здійснити дії по відновленню газопостачання, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

12.04.2023 року позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Островського С.Б., звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва із позовною заявою до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз", в якій просив суд: визнати незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» щодо відключення/припинення 15.01.2023 року житлового будинку АДРЕСА_1 від газопостачання; зобовязати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» безкоштовно здійснити дії по відновленню газопостачання (розподілу природного газу) до житлового будинку АДРЕСА_1 ; стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 40000,00 гривень та витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 гривень.

В обґрунтування заявленого позову зазначено, що позивач - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками будинку АДРЕСА_1 , який побудований у період їхнього шлюбу (копії свідоцтва про шлюб, свідоцтва про право власності, витягу та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 327426115 від 29.03.2023 року ). Позивач - ОСОБА_1 проживає у вказаному будинку, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2023/002311115 від 17.03.2023 року (додається).

В зв`язку зі збройною агресією російської федерації в кінці лютого 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виїхали з будинку. В лютому 2023 року ОСОБА_1 повернувся до будинку для проживання і знайшов на подвір`ї акт на відключення газового обладнання №121 від 15.01.2023 року. З цього акту він дізнався, що 15.01.2023 року працівник аварійно-диспетчерської служби центрального диспетчерського управління Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» Мельник здійснив відключення житлового будинку від газопостачання шляхом «б/п на кран вводу», пломба № 33320357.

Позивач, оглянувши газову трубу, побачив пломбу, встановлену працівником відповідача. При відключенні житлового будинку від газопостачання 15.01.2023 року ніхто з власників або жильців будинку не був присутнім.

09.03.2023 року в абонентському відділі AT «Миколаївгаз» у Корабельному районі м.Миколаєва ОСОБА_1 , усно запитав підставу відключення будинку від газопостачання, але працівник відповідача відповіді не надав, але повідомив, що позивачу необхідно здійснити заміну газового лічильника і потім газопостачання відновлять. ОСОБА_1 погодився на безкоштовну заміну лічильника та подав відповідну заяву.

14.03.2023 року працівники AT «Миколаївгаз» здійснили заміну газового лічильника в житловому будинку, про що були складені відповідні акти та договір, які належні в матеріалах справи. Працівники відповідача повідомили, що через 2-3 дні позивач може подати заяву на відновлення газопостачання.

17.03.2023 року позивач - ОСОБА_1 , звернувся до абонентського відділу AT «Миколаївгаз» у Корабельному районі м. Миколаєва з питанням щодо відновлення газопостачання. Працівник відповідача повідомив, що їх електронна база не працює, надати інформацію не може, але позивачу для відновлення газопостачання необхідно сплатити: борг за доставку (розподіл) природного газу у сумі 3394,72 грн., 700,00 грн., за виїзд бригади до будинку та 1200,00 грн., за перевірку газової плити та газового котла.

17.03.2023 року позивач - ОСОБА_1 , звернувся з цього питання на гарячу лінію Кабінету Міністрів України. Цього ж дня він подав заяву до AT «Миколаївгаз» з проханням роз`яснити причини відключення будинку від газопостачання.

Згідно з п. 6 гл. 7 розд. VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015р. відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти

календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

30.03.2023 року представник позивача - ОСОБА_1 , адвокат Островський С.Б., на електронну пошту відповідача направив заяву позивача від 27.03.2023 року про поновлення газопостачання (копія заяви та електронного листа додаються).

Враховуючи те, що в акті AT «Миколаївгаз» на відключення газового обладнання № 121 від 15.01.2023 року причина відключенню від системи газопостачання не зазначена, то позивач вважає, що таке відключення було безпідставним.

Вказані дії відповідача були вчиненні всупереч вищезазначеним нормативно-правовим актам та призвели до порушення прав позивача, як побутового споживача природного газу.

Внаслідок незаконних дій відповідача позивачу була спричинена моральна шкода. Незаконні дії працівників відповідача спричинили позивачу моральні страждання, які полягають у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з неправомірним відключення його будинку від газопостачання, що призвело до того, що він не міг декілька місяців проживати у своєму будинку без опалення та можливості приготувати їжу на газовій плиті. Вказане призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, звичайного життєвого укладу позивача, погіршенні стосунків з оточуючими людьми, порушенні загального стану здоров`я, втрати сну, апетиту. Позивач - ОСОБА_1 , був вимушений витрачати додатковий час та зусилля для захисту своїх прав (неодноразового звернення до відповідача та інших органів для захисту своїх прав). Розмір відшкодування моральної шкоди позивач оцінює в 40000 грн.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 , поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає 5000,00 грн. - витрат на правову допомогу.

Саме з вищевикладених підстав позивач звернувся до суду для захисту своїх прав.

Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Сторони, повідомлені своєчасно та належним чином в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Представник позивача надав до суду заяву в якій просив слухати справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі із підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача надав до суду відзив з детальним викладенням обставин справи, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві.

Вивчивши матеріали справи, взявши до уваги письмові доводи представника позивача, відзив із запереченнями представника відповідача, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає позовні позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом встановлено, що 15.01.2023 року працівник аварійно - диспетчерської служби центрального диспетчерського управління відповідача здійснив відключення житлового будинку АДРЕСА_1 від газопостачання шляхом встановлення на запірному пристрої пломби №33320357.

При відключенні житлового будинку від газопостачання 15.01.2023 року ніхто з власників або жильців будинку не був присутнім. 17.03.2023 року позивач - ОСОБА_1 , звернувся до абонентського відділу АТ «Миколаївгаз» у Корабельному районі м. Миколаєва з питанням щодо відновлення газопостачання.

На думку позивача відповідачем порушено вимоги п. 6 гл. 7 розд. VI Кодексу ГРМ, згідно якого відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

Також позивач зазначає про порушення пунктів 1, 4 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ, та процедури припинення розподілу природного газу, а саме:

- акт повинен мати назву «про припинення розподілу природного газу», а не акт на відключення газового обладнання;

- в акті не зазначено про наслідки несанкціонованого відновлення газоспоживання;

- фіксація припинення газопостачання (розподілу природного газу) не підтверджена відеозйомкою та/або підписом акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) однією незаінтересованою особою;

- акт не надсилався споживачу рекомендованим поштовим відправленням.

Враховуючи те, що в акті АТ «Миколаївгаз» на відключення газового обладнання № 121 від 15.01.2023 року причина відключення від системи газопостачання не зазначена, то позивач стверджує, що таке відключення було безпідставним.

Проте, суд неможе погодитися з таким, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на норми Кодексу ГРМ які не мають відношення до обставин справи, а тому позивач помилково зазначає їх в якості підстав звернення із позовом.

Так, пунктом 5.7 глави 5 розділу V Правил безпеки систем газопостачання (ПБСГ), затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285, передбачено, підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови:

- наявності витоків газу;

- несправної автоматики безпеки;

- несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів;

- відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах;

- самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання;

- не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави;

- не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації.

Так, 15.01.2023 року у зв`язку із виявленням працівником структурного підрозділу відповідача витоку природного газу на запірному пристрої за адресою місцезнаходження позивача (будинок АДРЕСА_1 ) керуючись вищенаведеним пунктом ПБСГ, було здійснено відключення газоспоживаючого обладнання позивача від газорозподільної системи шляхом встановлення на запірному пристрої блокуючого пристрою та його опломбування пломбою № 33320357, про що складено відповідний акт № 121 на відключення газового обладнання.

Вищенаведене свідчить про неможливість складання відповідачем акту про припинення газопостачання (розподілу природного газу), на чому наполягає позивач, адже серед підстав припинення/обмеження газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт споживача, передбачених п. 1 гл. 7 р. VІ Кодексу ГРМ, така підстава як виток природного газу відсутня.

Щодо неправомірності відмови у підключені суд вважає вимогу позивача також безпідставної з огляду на наступне.

Згідно з ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до пунктів 1 та 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2498 (далі Договір), в порядку, визначеному цим розділом.

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що він є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

За цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п. 2.1. Договору).

Споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи за умови включення його до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у періоді фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду (п. 3.1. Договору).

За умови включення Споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у розрахунковому періоді та відсутності простроченої заборгованості за цим Договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його об`єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу.

Згідно вимог п. 5.2 Договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Також розділ VII Договору, зокрема, встановлює обов`язок Відповідача забезпечити можливість цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи та передачу належних Споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання Споживачем вимог цього Договору, а також право отримувати від Споживача оплату за цим Договором.

Одночасно Споживач має право на отримання цілодобового доступу до газорозподільної системи та передачу належних Споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з належним рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання ним вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем, а також зобов`язано Споживача здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Судом встановлено, що заборгованість позивача перед відповідачем за послугу розподілу природного газу складає 4463,75 грн.

Враховуючи вищенаведені вимоги Кодексу ГРМ та Типового договору розподілу природного газу та приймаючи до уваги наявність заборгованості позивача за послуги з розподілу природного газу, відновлення розподілу природного газу можливе після погашення заборгованості позивача.

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Позивач ОСОБА_1 , вказує, що незаконні дії працівників відповідача спричинили позивачу моральні страждання, які полягають у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з неправомірним відключення його будинку від газопостачання, що призвело до того, що він не міг декілька місяців проживати у своєму будинку без опалення та можливості приготувати їжу на газовій плиті. Вказане призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, звичайного життєвого укладу позивача, погіршенні стосунків з оточуючими людьми, порушенні загального стану здоров`я, втрати сну, апетиту. ОСОБА_1 був вимушений витрачати додатковий час та зусилля для захисту своїх прав (неодноразового звернення до відповідача та інших органів для захисту своїх прав).

З цього приводу слід зазначити про те, що саме дії позивача, а точніше його бездіяльність в частині не виконання взятих на себе зобов`язань зі сплати за послугу розподілу природного газу і призвела ситуації яка склалася.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі ППВСУ №4 від 31.03.1995) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, в тому числі смерті. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п. 5 ППВСУ №4 від 31.03.1995 відповідно до загальних підстав цивільноправової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви (п.9 ППВСУ №4 від 31.03.1995).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №464/3789/17 від 10.04.2019).

Позивачем не надано до суду доказів, які б підтверджували те, що діями відповідача позивачеві було заподіяно моральну шкоду, зокрема, не надано виписок з лікарень, довідок від лікарів про те, що у позивача погіршилося самопочуття та стан здоров`я, не додано пояснень свідків, тощо.

Отже суд робе висновок, що працівниками відповідача не було вчинено протиправних дій (бездіяльності), які б могли вплинути на стан здоров`я позивача, завдати йому моральних страждань або приниження.

Стягнення моральної шкоди є похідним поняттям від визнання неправомірними дій чи порушення прав позивача, то така шкода може бути стягнута, лише якщо судом буде встановлена протиправність дій АТ «Миколаївгаз».

Також слід зазначити, що в даному випадку між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі Договору розподілу природного газу, який є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, повернення підписаної заявиприєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Водночас, ст.1167 ЦК України регулює позадоговірні (деліктні) відносини.

Крім того, позивач, як вже зазначалося, не надав доказів моральної шкоди, а твердження, що саме дії представників відповідача щодо відключення від газопостачання спричинили їм моральну шкоду та глибокі душевні страждання, є безпідставними.

В свою чергу, відповідач - АТ «Миколаївгаз» не порушував норми чинного законодавства та умови Типового договору розподілу природного газу, укладеного з позивачами, а отже відсутні підстави для захисту порушених, невизнаний або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача.

Зауважуємо, що норми Закону України «Про захист прав споживачів» щодо відшкодування моральної шкоди, на правовідносини, які виникли з договірних відносин, у тому числі, щодо надання послуг, без чіткого визначення наявності моральної шкоди, протиправності діяння, наявності причинного зв`язку між моральною шкодою та протиправними діями, наявності вини надавача послуг в заподіянні школи, зокрема моральної, не поширюється.

На підставі вищевикладеного, грошові кошти в якості компенсації моральної шкоди в розмірі 40 000,00 грн., з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають, у зв`язку з відсутністю неправомірних рішень, дій чи бездіяльності працівників відповідача, а як наслідок і відсутність у відповідача обов`язку здійснювати компенсацію моральної шкоди.

Також, не підлягають стягненню з відповідача і кошти витрачені позивачем на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн., оскільки у суду немає підстав для задоволення позову.

Отже, враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги необгрунтованими, та такими, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 259, 263, 264, 265, 268, 274 - 279, 351 - 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" про визнання дій незаконними, зобов`язання здійснити дії по відновленню газопостачання, стягнення моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )

Відповідач Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" (, адреса: м. Миколаїв, вул. Погранична, 159)

Суддя: Я.А. Чернявська