ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8764/23 Справа № 210/780/23 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Г.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенніДніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 210/780/23 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в інтересах якого діє Яводчак Олександр Васильович,

на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня 2023 року, (суддя Літвіненко Н.А.),ухваленого в приміщенні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та просив стягнути з відповідача на його користь 335 000 гривень без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб за спричинену моральну шкоду, заподіяну втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позову посилався на те, що протягом 13 років 5 місяців працював на підприємстві Відповідача в умовах праці, які характеризувалися наявністю шкідливих виробничих факторів, що перевищували гранично-допустимі норми, з них: з 26.08.2008 року по 04.10.2010 року прохідник (підземний), зайнятий повний робочий день в підземних умовах, дільниця №6 (нарізна), ш. ім. Артема, ШУ з підземного видобутку руди, ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; з 04.10.2010 по 01.03.2012 прохідник (підземний), дільниця №8 (гірничопідготовча), ш. ім. Артема, ГД, ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; з 01.03.2012 року по 26.01.2022 прохідник (підземний), зайнятий повний робочий день в підземних умовах, дільниця №37 (прохідницька), ШУ з підземного видобутку руди (на правах шахт), ГД, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

09 листопада 2021 року ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» позивачу було встановлено професійні захворювання (медичний висновок №2002 від 09.11.2021р.): радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово - тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії ), група А. ЛН першого ступеня. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарьової.

По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 08.12.2021 року №21, де в п. 17 вказано: «Хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: ОСОБА_1 , працюючи прохідником (підземним) виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних та вертикальних виробок, буріння шпурів та свердловин, завантаження гірничої маси, скреперування гірничої маси у рудосвалочні підняттєві, управління скреперними лебідками, возведення усіх видів кріплення, устрій ходового відділення та полків, ремонт кріплення, зачистка вручну виробок від гірничої маси, управління УБШ-227 та КПВ. Внаслідок недосконалості конструктивних особливостей обладнання у місцях виконання робіт підпадав під дію фізичного перевантаження, шкідливого впливу пилу та шуму, що перевищували нормативні показники через недосконалість робочого місця».

В п. 18 Акту зазначено: «Причини виникнення хронічного професійного захворювання: фізичне навантаження, пил, шум.

Фізичне навантаження: зовнішнє фізичне динамічне навантаження пр. регіональному навантаженні до 48.6 кг/м (Вт) при нормі 45 кг/м (Вт); маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну до 38 кг. При нормі до 30 кг.; величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками до 264 100 кг/с при нормі 70 000 кг/с; за участю м`язів тулуба та ніг до 125 400 кг/с при нормі 100 000 кг/с; робоча поза (незручна та фіксована, вимушена, стоячи % зміни) незручна/вимушена/стоячи від 32,2/14,4/ - до 51,2/2,6/- %при нормі 25/10%; нахили тулуба (вимушені, більше 30° ), кількість за зміну від 140 до 320 разів при нормі 51-100 разів згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» № 248 від 08.04.2014.

Пил: аерозолі переважно фіброгенної дії з вмістом діоксиду кремнію 10-70 % - від 2,3 до 5,0 мг/м3, що перевищує ГДК у 1,15 2,5 разів згідно з ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно гигиенические требования к воздуху рабочей зоны».

Шум: Еквівалентний рівень шуму від 96 до 106 при нормативному значенні 80 дБА, що перевищує допустимий рівень на 17-28 дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку».

Позивач виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: умови праці відноситься до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»: по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по мікроклімату до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по рівню вібрації - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по рівню шуму до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по важкості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі».

Тобто відповідач протягом тривалого часу грубо порушував ст.13 ЗУ «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпПУ, що саме і призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, цей факт визнали члени комісії з розслідування ПЗ, та зазначили в п.17, п. 18 акту розслідування ПЗ.

Позивач вважає, що вина підприємства полягає в тому, що згідно діючого законодавства - статті 13 Закону України «Про охорону праці», підприємство зобов`язано було створити безпечні і нешкідливі умови праці. Вказаною нормою, передбачено, що роботодавець за невиконання вимог ст. 13 несе безпосередню відповідальність.

Оскільки, позивач втратив своє здоров`я та працездатність з вини підприємства, вважає, що відповідач по справі повинен відшкодувати йому моральну шкоду, оскільки, винним у заподіянні позивачу фізичної і моральної шкоди є підприємство Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», що у порушення діючого законодавства не створило не шкідливі і безпечні умови праці, не виконувало передбачені законом і нормативними актами норми і права охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не приймало заходів для облегшення або зменшення впливу шкідливих факторів на робочих місцях.

Крім того зазначив, що факт провини підприємства підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), висновком ЛЕК ДУ «Український науково дослідний інститут промислової медицини», яким позивачу було встановлене професійне захворювання (медичний висновок № 2002 від 09.11.2021р.), копіями виписок з амбулаторної картки. Вказані документи свідчать про зв`язок противоправної поведінки і шкоди, яка завдана позивачу як суб`єкту трудових правовідносин.

Оскільки, професійні захворювання виникли в позивача внаслідок порушення адміністрацією підприємства, де він працював, що воно саме і визнало в акті розслідування, норм з безпеки праці під час виконання трудових обов`язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці.

За висновком МСЕК від 25.01.2022 року серії 12 ААА № 060109 позивачу булла первинно встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65% (40% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, 15% - туговух.) та 3 група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК Серія 12ААВ № 130084 від 25.01.2022 року з переоглядом 01.02.2023 року. 12.01.2023 року, позивач пройшов повторний огляд медико-соціальною експертною комісією, де підтверджено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 65% (40% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, 15% - туговух.), що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА № 127035 від 12.01.2023 р. та 3 група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААВ № 130692 від 12.01.2023 року безстроково.

Згідно рекомендацій МСЕК, позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолоджена, він потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення.

Зазначає, що внаслідок отримання професійних захворювань він змушений постійно бути під наглядом лікарів, щороку проходити стаціонарне лікування для підтримання свого здоров`я, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. Змінився образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Крім того, зазначає, що стан його здоров`я не дає змоги тривалий час виконувати фізичну роботу, довго сидіти в одному положенні, погано переносить спеку та холод, адже суглоби швидко реагують на зміну температури і починається біль. Попри вік, через стан здоров`я не може влаштуватися на роботу, щоб матеріально допомагати сім`ї. Його постійно турбує стійкий виражений біль у шийному та попереково крижовому відділах хребта, що віддає в ліву руку, тазовий пояс та праву ногу. Слабкість, оніміння в лівій руці, трудності під час рухів та біль у плечових , ліктьових суглобах, болі в кистях, судоми у м`язах кінцівок, загальна слабкість, утруднена хода, задишка при фізичному навантаженні.

Зазначає, що тривалий процес лікування захворювання, пов`язаного з виробництвом, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. Він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані поганим самопочуттям та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманого ушкодження здоров`я, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному станах, що позбавляє його можливості жити нормальним життям.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Piг» на користь ОСОБА_1 260 000,00 гривень без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір в сумі 2 600,00 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що матеріалами справи встановлено, що причиною професійного захворювання позивача є фізичне навантаження, пил, шум. Крім того, внаслідок професійного захворювання позивач неодноразово звертався за медичною допомогою, що підтверджується численними медичними висновками та виписками. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, також враховуючи факт, що позивач пропрацював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів 13 років і 3 місяці, суд вважав можливим стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 260 000,00 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, тому просить рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» мотивована тим, що відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, що вказували б на те, що дійсно зазнає моральних страждань, не доведено вину відповідача щодо завдання позивачу шкоди, внаслідок якої виникло б право на відшкодування моральної шкоди. В своєму змісті позовної заяви позивач не вказав у чому саме проявляються душевні страждання, їх глибина та тривалість, як це відобразилось на його повсякденному житті. Розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості, справедливості та критеріям ст. 23 ЦК України. Наголошує, що правовідносини, що існували між позивачем та відповідачем ґрунтувались на підставі трудового договору, отже, до таких правовідносин не може застосовуватись такий спосіб захисту як компенсація моральної шкоди.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від них надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що, відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на ім`я ОСОБА_1 , вказано, що останній працював на підприємстві відповідача з 26.08.2008 року по 04.10.2010 року прохідник (підземний), зайнятий повний робочий день в підземних умовах, дільниця №6 (нарізна), ш. ім.. Артема, ШУ з підземного видобутку руди, ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; з 04.10.2010 по 01.03.2012 прохідник (підземний), дільниця №8 (гірничопідготовча), ш. ім. Артема, ГД, ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; з 01.03.2012 року по 26.01.2022 прохідник (підземний), зайнятий повний робочий день в підземних умовах, дільниця №37 (прохідницька), ШУ з підземного видобутку руди (на правах шахт), ГД, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». (а.с. 6-7)

Висновком ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 09.11.2021р. №2002 Позивачу було встановлено такі професійні захворювання: Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово - тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії ), група А. ЛН першого ступеня. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарьової. (а.с. 23-24)

По факту професійного захворювання позивача було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 08.12.2021 року №21, де в п. 17 вказано, що Хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: «Внаслідок недосконалості конструктивних особливостей обладнання у місцях виконання робіт підпадав під дію фізичного перевантаження, шкідливого впливу пилу та шуму, що перевищували нормативні показники через недосконалість робочого місця».

В п. 18 Акту зазначено: «Причини виникнення хронічного професійного захворювання: фізичне навантаження, пил, шум. Фізичне навантаження: зовнішнє фізичне динамічне навантаження пр. регіональному навантаженні до 48.6 кг/м (Вт) при нормі 45 кг/м (Вт); маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну до 38 кг. При нормі до 30 кг.; величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками до 264 100 кг/с при нормі 70 000 кг/с; за участю м`язів тулуба та ніг до 125 400 кг/с при нормі 100 000 кг/с; робоча поза (незручна та фіксована, вимушена, стоячи % зміни) незручна/вимушена/стоячи від 32,2/14,4/ - до 51,2/2,6/- %при нормі 25/10%; нахили тулуба (вимушені, більше 30° ), кількість за зміну від 140 до 320 разів при нормі 51-100 разів згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» № 248 від 08.04.2014.Пил: аерозолі переважно фіброгенної дії з вмістом діоксиду кремнію 10-70 % - від 2,3 до 5,0 мг/м3, що перевищує ГДК у 1,15 2,5 разів згідно з ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно гигиенические требования к воздуху рабочей зоны».

Шум: Еквівалентний рівень шуму від 96 до 106 при нормативному значенні 80 дБА, що перевищує допустимий рівень на 17-28 дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку».

Відповідно до п. 20 Акту розслідування професійного захворювання від 08.12.2021 року , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 працював 13 років і 3 місяці в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівництва структурного підрозділу, визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання неможливо. (а.с. 12-16)

За висновком МСЕК від 25.01.2022 року серії 12 ААА № 060109 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65 % (40% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, 15% - туговухість) первинно з наступною датою переогляду 01.01.2023 року та третя група інвалідності за висновком МСЕК від 25.01.2022 року серії 12ААВ № 130084. (а.с. 19)

12.01.2023 року за висновом МСЕК серії 12 ААА № 127035 від 12.01.2023 р. ОСОБА_1 повторно встановлено втрата професійної працездатності 65% (40% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, 15% - туговух.), та 3 група інвалідності (довідка МСЕК серії 12 ААВ № 130692 від 12.01.2023 року) безстроково. (а.с. 19, 20)

Згідно рекомендацій МСЕК, ОСОБА_1 потребує «медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення». (а.с. 19)

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи встановлено, що причиною професійного захворювання позивача є фізичне навантаження, пил, шум. Крім того, внаслідок професійного захворювання позивач неодноразово звертався за медичною допомогою, що підтверджується численними медичними висновками та виписками. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, також враховуючи факт, що позивач пропрацював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів 13 років і 3 місяці, суд вважав можливим стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 260 000,00 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, з наступних підстав.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я , пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частин 2 статі 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до вимог статті 1168 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно вимог статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17, право на відшкодування моральної шкоди виникає у потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Відповідно до п. 18 Акту зазначено: «Причини виникнення хронічного професійного захворювання: фізичне навантаження, пил, шум. Фізичне навантаження: зовнішнє фізичне динамічне навантаження пр. регіональному навантаженні до 48.6 кг/м (Вт) при нормі 45 кг/м (Вт); маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну до 38 кг. При нормі до 30 кг.; величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками до 264 100 кг/с при нормі 70 000 кг/с; за участю м`язів тулуба та ніг до 125 400 кг/с при нормі 100 000 кг/с; робоча поза (незручна та фіксована, вимушена, стоячи % зміни) незручна/вимушена/стоячи від 32,2/14,4/ - до 51,2/2,6/- %при нормі 25/10%; нахили тулуба (вимушені, більше 30° ), кількість за зміну від 140 до 320 разів при нормі 51-100 разів згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» № 248 від 08.04.2014.Пил: аерозолі переважно фіброгенної дії з вмістом діоксиду кремнію 10-70 % - від 2,3 до 5,0 мг/м3, що перевищує ГДК у 1,15 2,5 разів згідно з ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно гигиенические требования к воздуху рабочей зоны».Шум: Еквівалентний рівень шуму від 96 до 106 при нормативному значенні 80 дБА, що перевищує допустимий рівень на 17-28 дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку».

Отже, роботодавець ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня загальної вібрації, що є порушенням статті 153 КЗпП України та статті 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому душевних страждань, виникло з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» щодо не доведення позивачем позовних вимог, оскільки, внаслідок професійного захворювання позивач неодноразово звертався за медичною допомогою, що підтверджується численними медичними висновками та виписками. Тривалий процес лікування захворювання, пов`язаного з виробництвом, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. Він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані поганим самопочуттям та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманого ушкодження здоров`я, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному станах, що позбавляє його можливості жити нормальним життям.

Крім того, згідно пункту 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманою професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими в пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що правовідносини, що існували між сторонами ґрунтувались на підставі трудового договору, а отже до таких правовідносин не може застосовуватись такий спосіб захисту як компенсація моральної шкоди, колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.

Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені статі 16 Цивільного Кодексу України.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, а тому розмір такого відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин справи.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди,стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ний , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості,відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, яким передбачено,що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,душевних,психічних тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема,враховано характер отриманого професійного захворювання,стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі 65 %, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та взагалі можливість такого відновлення.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги представника відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст.7,19,367,374,375,382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в інтересах якого діє Яводчак Олександр Васильович,залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: В.П. Зубакова

В.О. Остапенко