Справа № 646/1690/23
№ провадження 2/646/1174/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Демченко І.М., за участю секретаря Соболь Ю.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики у розмірі 74 700 доларів США та 13 420 грн понесених витрат на сплату судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.01.2023 між позивачем та ОСОБА_2 укладено письмовий договір позики, за умовами якого відповідач взяв в борг 74 700 доларів США на строк до 15.03.2023. Починаючи з кінця березня 2023 року, позивач намагався домовитися з відповідачем про повернення боргу, але той не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вимушений за захистом своїх прав звернутися до суду.

Ухвалою суду від 28.04.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження.

У підготовче судове засідання представник позивача адвокат Дерев`янченко Я.Ю. надав заяву про проведення підготовчого засідання у його відсутність та відсутність позивача.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність.

За положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд, з`ясувавши розуміння сторонами наслідків відповідних процесуальних дій, перевіривши повноваження представників сторін на їх вчинення, вивчивши матеріали справи, встановив фактичні обставини та правовідносини, що виникли у справі.

З оригіналу договору позики від 15.01.2023, укладеного між ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що останній отримав у борг 74 700 доларів США з зобов`язанням повернути їх у строк, не пізніше 15.03.2023.

Розпискою від 15.01.2023 підтверджено факт отримання ОСОБА_2 коштів у вищевказаному розмірі від ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Оскільки вищезазначений договір позики містить дату та умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення, факт отримання коштів підтверджений розпискою, суд дійшов висновку, що вони у своїй сукупності беззаперечно підтверджують боргове зобов`язання.

Враховуючи, що договір укладено у письмовій формі, містить персональні дані відповідача - місце проживання, серію та номер паспорта, які повністю збігаються з паспортними даними ОСОБА_2 , які містяться у Єдиному державному демографічному реєстрі, а також наявність дати та особистого підпису позичальника, при наявності оригіналу боргової розписки та договору позики у позикодавця, суд визнає як боргове зобов`язання, яке боржником не виконано.

При цьому, факт того, що на час розгляду справи грошові кошти позивачеві не повернуті, підтверджується і заявою про визнання позову.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Велика Палата Верховного Суду, розглянувши справу № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться також у постанові ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц.

Частина четверта статті 206 ЦПК України наголошує, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

За положеннями ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняються у повному обсязі, понесені ним витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 76-83, 141, 142, 200, 206, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 526, 629, 1046, 1049 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , борг за договором позики від 15.01.2023 у розмірі 74 700 доларів США та 13420 грн понесених витрат на сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 17.05.2023.

Головуючий: І.М.Демченко