Справа №443/244/23
Провадження №2/443/213/23
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

17 травня 2023 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Равлінка Р.Г.,

за участю секретаря Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Жидачеві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа: виконавчий комітет Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обґрунтування позовних вимог.

В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що відповідач ОСОБА_2 ще до розірвання шлюбу, залишив сім`ю і не цікавився дитиною, яка фактично перебуває на її повному утриманні, оскільки він не надає будь-якої матеріальної допомоги дитині, внаслідок чого у нього мається значна заборгованість по сплаті аліментів. Окрім того, він взагалі не спілкується та не бачиться із дитиною, хоч вона їм перешкод у цьому не чинила та не чинить, не проявляє до них жодного інтересу. Таке ставлення відповідача ОСОБА_2 до дитини, на її думку є свідченням його байдужості до її подальшої долі та свідомого його ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо неї. У зв`язку із чим звернулась до суду із даним позовом.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 29.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 27.04.2023 /а.с.21-22/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 27.04.2023 закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 17.05.2023 /а.с.35-36/.

Розгляд справи по суті відбувся 17.05.2023 за відсутності сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Чорненький Я.Б. подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує із підстав вказаних у позові та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення засобу зв`язку «Укрпошта», згідно якого ОСОБА_2 отримав судову повістку 29.04.2023 особисто, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав.

Представник заінтересованої особи Жидачівської міської ради будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, подав відзив, в якому просить розгляд справи проводити без участі представника на підставі наявних матеріалів.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема, з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачкою, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідачів не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 07.02.2018 Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області /а.с. 9/.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 10 травня 2019 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 03 листопада 2017 року у виконавчому комітеті Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис № 12. Після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище ОСОБА_5 . Вирішено стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів щомісячно, на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 7 лютого 2019 року і до виповнення дитиною повноліття на користь матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 /а.с.6-7/.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 26.04.2021 №888 виданої Жидачівською міською радою ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 05.02.1997 по теперішній час /а.с.5/.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 13.02.2018 №196 виданої Бережницькою сільською радою ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 13.02.2018 по теперішній час /а.с.10/.

Згідно рішення виконавчого комітету Жидачівської міської ради від 11.04.2022 №58 про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.11/.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області від 11.04.2022 № 58 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Жидачівської міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 /а.с.12-13/.

Норми права, які застосовує суд.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує також висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час застосування наведених норм права суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70), Верховним Судом у постановах від 26.12.2018, 13.03.2019 та 06.05.2020 при розгляді справ № 404/6391/16-ц, № 631/2406/15-ц та № 753/2025/19, відповідно до яких ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Таким чином, у судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідач як батько протягом тривалого часу не спілкується із своєю донькою, заходів до спілкування та турботи не приймає, а вихованням та утриманням дитини займається позивачка.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх у сукупності суд вважає, що відповідач, який не виявляє щодо власної дитини батьківського піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не цікавиться її розвитком, здоров`ям, життям та потребами, не заперечує проти задоволення позову щодо позбавлення його батьківських прав, слід позбавити батьківських прав. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Окрім того, суд зауважує, що судові засідання у даній справі призначалися на 27.04.2023 та 17.05.2023, ОСОБА_2 судові повістки про виклик до суду отримував, що підтверджується рекомендованими повідомлення засобу зв`язку «Укрпошта», наявними в матеріалах справи /а.с. 32,43/, однак в судові засідання не з`являвся, що свідчить про його байдуже ставлення до питання позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 .

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх у сукупності суд вважає, що відповідач, який не виявляє щодо власної доньки батьківського піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її розвитком, здоров`ям, життям та потребами, слід позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа: виконавчий комітет Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Р.Г. Равлінко