ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8570/23 Справа № 2-182/2009 Суддя у 1-й інстанції - Бєлотоцька О.В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №2-182/2009 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Макіївського відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в особі начальника Безгубова Миколи Володимировича, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2023 року, постановлену у складі судді Бєлостоцької О.В., -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із скаргою на бездіяльність Макіївського відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в особі начальника Безгубова М.В., в якій зазначивщо 20.02.2009 року Червоногвардійським районним судом м.Макіївки Донецької області було видано виконавчий лист №2-182/2009 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «ВТБ Банк» грошових коштів в розмірі 10614 гривень 42 копійки, який тричі пред`являвся до виконання до Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у м.Макіївка.

Постановою державного виконавця від 18.09.2009 року відкрите виконавче провадження №15550795 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «ВТБ Банк» грошових коштів у розмірі 10614 гривень 42 копійки в межах якого, державним виконавцем 25.09.2009 року накладено арешт на майно боржника. Постановою державного виконавця від 07.12.2010 року виконавчий лист № 2-182/2009 повернуто стягувачу.

Повторно даний виконавчий лист пред`явлено стягувачем до виконання та постановою державного виконавця від 10.05.2011 року було відкрите виконавче провадження №26402397, в межах даного виконавчого провадження, державним виконавцем 10.05.2011 року накладено арешт на майно боржника. Постановою державного виконавця від 20.12.2011 року виконавчий лист №2-182/2009 було передано для подальшого виконання до Центрально-Міського відділу ДВС м.Макіївки, виконавче провадження закінчене на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на той час редакції).

Втретє виконавчий лист №2-182/2009 пред`явлено стягувачем до виконання до Червоногвардійського ВДВС у м.Макіївці та постановою державного виконавця від 16.02.2012р. було відкрите виконавче провадження №31268793 та 16.02.2012р. державним виконавчем накладено арешт на майно боржника. Постановою державного виконавця від 10.11.2014р. виконавчий лист №2-182/2009 було повернуто стягувачу АТ «ВТБ Банк» у зв`язку з неможливістю проведення виконавчих дій на території, тимчасово непідконтрольній державній владі України на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на той час редакції).

Щоразу при поверненні виконавчого листа стягувачу або при направленні його на виконання за територіальністю, накладені постановами державних виконавців арешти не скасовувались, внаслідок чого все нерухоме майно ОСОБА_1 впродовж 13 років перебуває під арештом та забороною його відчуження.

Листом №5756/14084/23/22Д/02.4 від 31.05.2022 року Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на звернення ОСОБА_1 із заявою про виключення відомостей про заборону відчуження майна з Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, повідомлено, що виконавчі провадження за 2009-2012 роки вже знищені, а накладені заборони не забезпечують будь-яких його зобов`язань, у зв`язку з чим відмовлено у скасуванні арештів та повідомлено про необхідність погашення суми основного боргу, виконавчого збору та витрат виконавчих проваджень.

Листом від 21.01.2023 року №157 на заяву ОСОБА_1 від 12.01.2023 року Макіївський ВДВС у Донецькому районі Донецької області відмовився повідомити правові підстави повторного стягнення суми основного боргу, в той час як колишній стягувач АТ «ВТБ Банк» не має до нього претензій майнового характеру, а на виконанні не існує жодного виконавчого провадження.

03.02.2023 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок Макіївського ВДВС у Донецькому районі Донецької області витрати виконавчого провадження у розмірі 200 гривень 00 копійок та виконавчий збір у розмірі 1061 гривня 44 копійки.

06.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Макіївського ВДВС у Донецькому районі Донецької області із заявою про скасування записів про заборону відчуження майна, повідомивши про те, що він повторно сплатив витрати виконавчого провадження та виконавчий збір, проте не має наміру сплачувати суму боргу у неіснуючих виконавчих провадженнях, оскільки майже 10 років тому погасив усі заборгованості перед банком.

Листом від 17.02.2023 року № 185 Макіївський ВДВС у Донецькому районі Донецької області повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для зняття арештів, посилаючись, в тому числі, на постанову Донецького апеляційного суду від 18.08.2021 року та ненадання боржником об`єктивного доказу погашення боргу перед стягувачем. Відмовляючи у скасуванні арешту, Макіївський ВДВС у Донецькому районі Донецької області виходив із того, що відсутні передбачені ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для зняття арешту з майна боржника.

Станом на день подання скарги ОСОБА_1 не являється боржником за будь-яким виконавчим провадженням; ним ще у 2012 чи у 2013 році було погашено заборгованість перед ПАТ «ВТБ Банк» (надати докази неможливо через тимчасову окупацію м.Донецьк). Граничний строк пред`явлення виконавчого листа №2-182/2009 до виконання був до 10.11.2017 року. Усі три виконавчі провадження № 15550795, № 26402397 та № 31268793 знищені.

Існування нескасованих арештів порушує право власності ОСОБА_1 , втручання у його право власності не є пропорційним переслідуваній меті, порушує право на мирне володіння своїм майном, позбавляє правової визначеності щодо можливості розпоряджатись належним майном на власний розсуд.

У зв`язку з викладеним просив суд визнати бездіяльність начальника Макіївського відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Безгубова Миколи Володимировича, що полягає у незнятті арештів з майна боржника ОСОБА_1 , накладених у виконавчих провадженнях №15550795, №26402397 та №31268793, протиправною. Зобов`язати начальника Макіївського відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Безгубова Миколу Володимировича скасувати арешти, зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна :

- арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), реєстраційний номер обтяження №9686594, зареєстрований 01.04.2010 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 25.09.2009 року у межах виконавчого провадження №15550795;

- арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), реєстраційний номер обтяження № 11161335, зареєстрований 12.05.2011 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 10.05.2011 року у межах виконавчого провадження №26402397;

- арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), реєстраційний номер обтяження №12205053, зареєстрований 24.02.2012 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 16.02.2012 року у межах виконавчого провадження № 31268793.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу суду скасувати та постановити постанову про задоволення скарги в повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги, що виконавчий лист не пред`явлено до виконання та вже не може бути пред`явлено через сплив 3-річного строку пред`явлення, а тому існування арештів є суто формальним явищем. В останнє виконавчий лист було пред`явлено до виконання у лютому 2012 року після переуступки права вимоги, тобто новим кредитором ТОВ «Кредекс Фінанс»., у якого відсутні претензії до ОСОБА_1 . При неодноразовому зверненні до органу виконавчої служби ОСОБА_1 повідомляв, що майже 10 років тому погасив усі заборгованості перед банком та принципово не має наміру сплачувати суму боргу у неіснуючих виконавчих провадженнях, за відсутності будь-яких вимог кредитора. Суд першої інстанції залишив поза увагою те, що арешт майна не може існувати сам по собі не забезпечуючи реальних та дійсних вимог стягувача.

03.02.2023 ОСОБА_1 сплатив на рахунок ВДВС витрати виконавчого провадження у розмірі 200 грн. та виконавчий збір у розмірі 1061,44 грн., які за відсутності відкритого виконавчого провадження начальник ВДВС ОСОБА_2 неправомірно зарахував сплачені суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в рахунок заборгованості, оскільки ТОВ «Вердикт-Капітал» будь-яких вимог до скаржника не пред`являло.

Станом на день подачі скарги ОСОБА_1 не являється боржником за будь-яким виконавчим провадженням, арешт майна існує формально та не забезпечує будь-яких вимог стягувача у будь-якому виконавчому провадженні, арешти не відповідають своїй меті, а тому повинні бути скасовані.

Відзив на апеляційну скаргу сторонами не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи постановою державного виконавця від 18.09.2009 року було відкрите виконавче провадження №15550795 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «ВТБ Банк» грошових коштів у розмірі 10614 гривень 42 копійки; постановою державного виконавця від 25.09.2009 року було накладено арешт на майно боржника; постановою державного виконавця від 07.12.2010 року виконавчий лист №2-182/2009 було повернуто стягувачу (а.с.10 за звороті-11).

Виконавчий лист №2-182/2009 було повторно пред`явлено стягувачем до виконання та постановою державного виконавця від 10.05.2011 року було відкрите виконавче провадження №26402397 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «ВТБ Банк» грошових коштів у розмірі 10614 гривень 42 копійки; постановою державного виконавця від 10.05.2011 року накладено арешт на майно боржника; постановою державного виконавця від 20.12.2011 року виконавчий лист №2-182/2009 було передано для подальшого виконання до Центрально-Міського відділу ДВС м.Макіївки, виконавче провадження закінчене на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на той час редакції) (а.с.10 за звороті-11).

Виконавчий лист №2-182/2009 втретє було пред`явлено до виконання до Червоногвардійського ВДВС у м.Макіївці; постановою державного виконавця від 16.02.2012 року відкрите виконавче провадження №31268793 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «ВТБ Банк» грошових коштів у розмірі 10614 гривень 42 копійки; постановою державного виконавця від 16.02.2012 року було накладено арешт на майно боржника; постановою державного виконавця від 10.11.2014 року виконавчий лист №2-182/2009 було повернуто стягувачу АТ «ВТБ Банк» у зв`язку з неможливістю проведення виконавчих дій на території, тимчасово непідконтрольній державній владі України на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на той час редакції) (а.с.10 за звороті-11).

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр іпотек, Єдиний реєстр заборони відчуження об`єктів нерухомого майна містять записи про: арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження №9686594, зареєстрований 01 квітня 2010 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 25 вересня 2009 року в межах виконавчого провадження № 15550795; арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 11161335, зареєстрований 12 травня 2011 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 10 травня 2011 року у межах виконавчого провадження № 26402397; арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 12205053, зареєстрований 24 лютого 2012 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 16 лютого 2012 року у межах виконавчого провадження № 31268793 (а.с.12, 13).

Станом на 01 березня 2023 року в Єдиному реєстрі боржників інформація стосовно ОСОБА_1 відсутня (а.с.13 зв. бік).

Постановою Донецького апеляційного суду від 18 серпня 2021 року у цивільній справі №2-182/2009 було скасовано постановлену за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2021 року; в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Жабіна А.С., стягувач Акціонерне товариство «ВТБ Банк» - відмовлено.

13 травня 2022 року (а.с.15, 16) ОСОБА_1 звернувся до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) із вимогою про виключення відомостей про заборону відчуження майна з Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Однак, листом №5756/14084/23/22Д/02.4 від 31.05.2022 року Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків) повідомило ОСОБА_1 про те, що за даними автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні перебували виконавчі провадження:

- №15550795, відкрите 18.09.2009 року Червоногвардійським відділом державної виконавчої служби м.Макіївки Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на підставі виконавчого листа від 26.02.2009 №2-182, виданого Червоногвардійським районним судом м.Макіївки Донецької області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ВТБ Банк заборгованості в розмірі 10614 гривень 42 копійки;

- №26402397, відкрите 10.05.2011 року Червоногвардійським ВДВС з накладенням арешту на майно боржника, на підставі виконавчого листа від 26.02.2009 №2-182 та виконавче провадження №31268793, відкрите 16.02.2012 року Червоногвардійським ВДВС з накладенням арешту на майно боржника, на підставі виконавчого листа від 26.02.2009 №2-182 (а.с.16, 17).

12 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Макіївського ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) з листом, в якому просив повідомити суми основного боргу у виконавчих провадженнях №15550795, №26402397, №31268793; актуальні реквізити для сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження; правові підстави наміру стягнути суму основного боргу за умови повернення виконавчого листа стягувачу понад 10 років тому (а.с.17, 18).

Листом від 21.01.2023 року №157 Макіївський ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) повідомило ОСОБА_1 про те, що стягнення боргу проводиться на підставі інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень про наявність виконавчих проваджень, які не були завершені фактичним виконанням рішення суду. Повідомлено про розмір основного боргу 10614 гривень 42 копійки, виконавчий збір (10%) 1061 гривня 44 копійки та витрати на проведення виконавчих дій у мінімальному розмірі - 200 гривень 00 копійок (а.с.18, 19).

03.02.2023 року ОСОБА_1 сплатив витрати на проведення виконавчих дій в сумі 200 гривень 00 копійок у виконавчому провадженні №31268793, що підтверджується копією квитанції №188454936 (а.с.20 зв. бік).

03.02.2023 року ОСОБА_1 сплатив виконавчий збір у сумі 1061 гривня 44 копійки у виконавчому провадженні №31268793, що підтверджується копією квитанції №188454603 (а.с.21).

06.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Макіївського ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) із заявою про скасування записів про заборону відчуження майна (а.с.19, 20).

Згідно листа №185 від 17.02.2023 року начальником Макіївського ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відмовлено ОСОБА_1 у скасуванні записів про заборону відчуження майна, посилаючись на відсутність правових підстав для зняття арештів з майна, оскільки доказів сплати заборгованості перед стягувачем не надано (а.с.21, 22).

29 червня 2023 року №060-60-160/23 стягувач - АТ «ВТБ Банк» повідомив, що між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 13/2008/Б від 19 лютого 2008 року. В Єдиній операційно-інформаційній системі Фонду станом на дату запровадження тимчасової адміністрації у банку (28.11.2018 року) відсутня інформація за кредитним договором №13/2008/Б від 19 лютого 2008 року, оскільки право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлене банком до моменту введення тимчасової адміністрації в АТ «ВТБ Банк» ТОВ «Кредекс Фінанс» на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №15/12/11п від 15.12.2011 року (а.с.92).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2023 року до участі у цивільній справі №2-182/2009 в якості заінтересованої особи було залучено ТОВ «Кредекс Фінанс».

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 липня 2023 року у цивільній справі №2-182/2009 було замінено неналежну заінтересовану особу - ТОВ «Кредекс Фінанс» на належну ТОВ «Вердикт Капітал» у зв`язку із зміною найменування.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що боржником ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження сплати заборгованості перед стягувачем на виконання виконавчого листа № 2-182/2009, виданого Червоногвардійським районним судом м.Макіївки Донецької області про стягнення з нього грошових коштів в розмірі 10618 гривень 42 копійки, який перебував на примусовому виконанні у виконавчій службі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої та третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

У відповідності до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначав умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягали примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на час винесення Підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 23 вересня 2013 року, був Закон України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21 квітня 1999 року (далі: Закон № 606- ХІV).

Відповідно до статті 1 Закону України №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України №606-ХІV примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону України №606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до Закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону України №606-ХІV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України №606-ХІV за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Таким чином, відкриваючи провадження з примусового виконання виконавчого листа від 26.02.2009 №2-182, виданого Червоногвардійським районним судом м.Макіївки Донецької області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ВТБ Банк заборгованості в розмірі 10614 гривень 42 копійки, державний виконавець правомірно накладав арешт на майно боржника.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України №606-ХІV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У відповідності до приписів частини першої статті 49 Закону України №606-ХІV виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Згідно з частинами першою та другою статті 50 наведеного Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

У відповідності до частин третьої - п`ятої статті 60 наведеного Закону з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з підпунктом 4.11.1 пункту 4.11 Інструкції про проведення виконавчих дій, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 року № 74/5та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за №865/4158 (в редакції станом на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві) виконавчий документ, який прийнятий державним виконавцем до виконання, і за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, зокрема якщо в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З урахуванням наведених норм закону у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження не є закінченим. При цьому, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом у постановах від 17 січня 2018 року по справі № 910/8019/15-г, від 06 березня 2019 року в справі № 263/1468/17 (провадження № 61-31540св18), від 04 березня 2020 року в справі № 127/2-1421/09 (провадження № 61-22895св19), від 16 березня 2020 року в справі № 137/1649/17 (провадження № 61-26969св18).

Отже, в силу приписів Закону України "Про виконавче провадження" арешт з майна боржника має бути знятий у судовому порядку, оскільки виконавчий документ повернутий стягувачу і необхідність забезпечення виконання рішення шляхом накладення арешту відпала. Так, випадки, з якими пов`язується зняття арешту з майна боржника прямо визначені приписами наведеного Закону, і винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення (тобто, коли рішення суду фактично не виконано), не є підставою для зняття накладеного арешту на майно боржника.

Як вбчається з матеріалів справи, постановою державного виконавця від 10.11.2014 року виконавчий лист №2-182/2009 було повернуто стягувачу АТ «ВТБ Банк» у зв`язку з неможливістю проведення виконавчих дій на території, тимчасово непідконтрольній державній владі України на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанови), винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно з частиною другою статті 50 Закону № 606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим, після якого могли б настати правові наслідки, передбачені частиною другою статті50 Закону № 606-XIV.

Тобто, державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягнувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» без фактичного його виконання, а тому у державного виконавця були відсутні правові підстави для скасування арешту, накладеного на майно боржника після повернення виконавчого документа стягувачу від 10 листопада 2014 року.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду 03 листопада 2021 року в справа №161/14034/20 (провадження №61-1980св21) зазначено, що «арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні. У справі, що переглядається, встановлено, що після повернення банку виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості, боржник повідомив виконавчу службу про повне виконання зобов`язань за кредитним договором та просив зняти арешт із належного йому майна. При цьому виконавчою службою не оспорювався факт погашення боржником заборгованості за виконавчим документом після повернення виконавчого документа стягувачу у серпні 2012 року. Саме у зв`язку із цим ОСОБА_1 просив зняти арешт з його майна.»

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, ОСОБА_1 зазначав, що він погасив борг перед банком у добровільному порядку за погодженням зі стягувачем. Проте доказів сплати заборгованості, а ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції не надав.

Доводи апеляційної скарги про те, що в останнє виконавчий лист було пред`явлено до виконання у лютому 2012 року новим кредитром - ТОВ «Кредекс Фінанс», після переуступки права вимоги, претензії до ОСОБА_1 відсутні, не заслуговують на увагу, оскільки, повернення виконавчого документа стягувачу, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги постанову Донецького апеляційного суду від 18 серпня 2021 року у цивільній справі №2-182/2009, якою було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Жабіна А.С., стягувач Акціонерне товариство «ВТБ Банк» з тих підстав, що у державного виконавця не було правових підстав для зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 при винесенні постанови від 07 грудня 2010 року про повернення виконавчого документа №2-182/2009 стягувачу згідно пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»; постанови від 20 грудня 2011 року про направлення виконавчого документа №2-182/2009 на виконання до Центрального-міського ВДВС м.Макіївки ГТУЮ у Донецькій області; постанови від 10 листопада 2014 року про повернення виконавчого документа №2-182/2009 стягувачу, згідно пункту 9 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, у діях начальник Макіївського ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Безгубова М.В. відсутні порушення норм Закону України «Про виконавче провадження», права ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні, начальником Макіївського ВДВС у Донецькому районі Донецької області не порушені, а тому підстави для визнання дій неправомірними та скасування арешту на майно боржника відсутні.

Доводи апеляційній скарзі є аналогічними аргументам, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, з посиланням на зібрані у справі докази та сформулював обґрунтовані висновки у прийнятому ним рішенні, з яким у повній мірі погоджується апеляційний суд.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2023 року немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: