УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа №569/13960/23

учасники справи: стягувач - ОСОБА_1

боржник - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного суду, суд

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області з клопотанням про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного суду.

Ознайомившись з поданим клопотанням суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст.463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Статтею 465 ЦПК України визначено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником). Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Європейської конвенції про визнання та виконання рішень стосовно опіки над дітьми та про поновлення опіки над дітьми від 20.05.1980 учасниками якої є члени Ради Європи та яка ратифікована Україною із заявами та застереженням Законом № 135-VI ( 135-17 ) від 06.03.2008 (дата набрання чинності для України: 01.11.2008 року) кожна Договірна Держава призначає центральний орган для виконання функцій, передбачених цією Конвенцією.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 4 Конвенції будь-яка особа, яка отримала на території Договірної Сторони рішення стосовно опіки над дитиною і яка бажає, щоб це рішення було визнане або виконане в іншій Договірній Державі, може подати з цією метою заяву до центрального органу в будь-якій Договірній Державі. До заяви додаються документи, зазначені в статті 13.

Відповідно до п. 1 Закону України «Про ратифікацію Європейської конвенції про визнання та виконання рішень стосовно опіки над дітьми та про поновлення опіки над дітьми» від 06.03.2008 року Україною ратифіковано Європейську конвенцію про визнання та виконання рішень стосовно опіки над дітьми та про поновлення опіки над дітьми, вчинену 20 травня 1980 року у м.Люксембурзі, з такими заявами та застереженням, зокрема, до статті 2: "Центральним органом України для виконання функцій, передбачених цією Конвенцією, є Міністерство юстиції України".

Таким чином, міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України.

Всупереч вищевказаним вимогам, заявником ОСОБА_1 клопотання про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного суду подано до суду з порушенням вимог Європейської конвенції про визнання та виконання рішень стосовно опіки над дітьми та про поновлення опіки над дітьми від 20.05.1980 та ч. 2 ст. 465 ЦПК України.

Окрім того, ОСОБА_1 відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 466 ЦПК України не подано офіційного документу про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили , оскільки у самому рішенні про це не зазначено.

Відповідно до вимог ч.4 ст.466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити подане клопотання без розгляду та повернути його особі, яка його подала, роз`яснивши можливість подання вказаного клопотання через центральний орган України для виконання функцій, передбачених Європейською конвенцією про визнання та виконання рішень стосовно опіки над дітьми та про поновлення опіки над дітьми від 20.05.1980 - Міністерство юстиції України.

Керуючись ст.ст.462-466 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного суду - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 22 листопада 2023 року.

Суддя -