Єдиний унікальний номер 341/2498/23
Номер провадження 2-з/341/10/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Островська Н. І., розглянувши заяву ОСОБА_1 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюка О. О. (юридична адреса: м. Бурштин, вул. Калуська, 13/3), фермерського господарства «Мрія Прикарпаття» (юридична адреса: с. Кукільники Івано-Франківська область), ОСОБА_2 (адреса реєстрації: с. Кукільники Івано-Франківська область) про забезпечення позову,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат за ордером Павлів І. Р. звернулась до суду з позовом про скасування реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З позовом подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема: суб`єктам державної реєстрації прав; виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна (реєстраційний № 040) виробничий будинок (зерносклад № 2), загальною площею 697,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить фермерському господарству «Мрія Прикарпаття», .

В обгрунтування зазначено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( реєстраційний номер 212) за ОСОБА_1 зареєстровано об"єкт речового права - приміщення 1, зерносклад площею 354,1 кв.м.

На підставі рішення Галицького районного суду від 15.03.2022 приватним нотаріусом Данилюком О. О. 22.09.2022 здійснено державну реєстрацію права власності за № 040, а 27.09.2022 внесено відомості до реєстру за № 47971681 про об`єкт речових прав: виробничий будинок (зерносклад № 2), загальною площею 697,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

27.07.2023 постановою Івано-Франківського апеляційного суду скасовано рішення Галицького районного суду від 15.03.2022, та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовлено у повному обсязі.

У зв`язку із скасуванням вищевказаного рішення, реєстрація права власності за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 040 від 22.09.2022 на об`єкт речових прав: виробничий будинок (зерносклад № 2), загальною площею 697,4 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 , є не чинною, а розділ Державного реєстру речових прав за № 040 про об`єкт речових прав: виробничий будинок (зерносклад № 2), загальною площею 697,4 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 , підлягає закриттю.

Водночас, у розділі «Припинення (Реєстрація переходу прав власності-повне відчуження)», інформаційної довідки за № 335614469 від 14.06.2023, міститься інформація про припинення 09.02.2023 права власності на оспорюваний об`єкт (зерносклад № 2). Відомості про припинення були внесені 13.02.2023 під № 66385181 приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюком О. О.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 351801817, сформованої 25.10.2023, приватним нотаріусом Данилюком О. О., 09.02.2023 здійснено реєстрацію переходу прав власності об`єкта речових прав-виробничого будинку (зерносклад № 2), загальною площею 697,4 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 , а 13.02.2023 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого вищевказане майно зареєстровано за фермерським господарством «Мрія Прикарпаття».

Крім цього, згідно відомостям з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців т а громадських формувань фермерське господарство «Мрія Прикарпаття», зареєстроване 06.10.2005, засновниками є: ОСОБА_2 , керівник: ОСОБА_3 , підписант ОСОБА_2 . Тобто, наведене може свідчити про те, що ОСОБА_2 , використовуючи схему зміни власника об`єкта речових прав, намагається надати фермерському господарству «Мрія Прикарпаття» добросовісного набувача нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вважає, що на теперішній час є всі підстави побоюватись, що ОСОБА_2 та фермерське господарство «Мрія Прикарпаття», засновником якого є ОСОБА_2 , а директором, його син ОСОБА_3 , можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, зокрема: відчужити на користь третіх осіб (шляхом продажу, дарування ,тощо) об`єкт нерухомого майна ( реєстраційний № 040) - виробничого будинку (зерносклад № 2), загальною площею 697,4 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Ознайомившись зі змістом заяви та доданих документів, а також оцінивши обґрунтування заявлених позивачем вимог щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Під час оцінки такої співмірності необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні бути реалізовані лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Інструмент забезпечення позову насамперед призначений бути заходом проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що накладення арешту на спірне майно та заборона відповідачу вчиняти певні дії у відношення спірного об"єкта, не зашкодить правам та охоронюваним законом інтересам відповідача.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення позову співмірними із заявленими позовними вимогами, а отже дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому обраний захід до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси відповідачів.

Керуючись ст. ст. 149-153, 157 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Заяву про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема: суб`єктам державної реєстрації прав; виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна (реєстраційний № 040) виробничий будинок (зерносклад № 2), загальною площею 697,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить фермерському господарству «Мрія Прикарпаття», .

Копію ухвали направити сторонам у справі для відома та відповідним державним органам для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА