Справа № 367/3234/23
Провадження №2-о/367/255/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Кухленка Д.С.,

за участі секретаря Вишневецької А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла зазначена вище заява, в якій заявник зазначає, що вона, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі - заявник) є матір`ю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка разом зі своєю сім`єю з травня 2022 року проживає зі нею за адресою: АДРЕСА_1 . Також зазначила, що відразу після приїзду дочки, ОСОБА_2 з міста Маріуполя до смт. Ворзель, їхнє спільне життя не занадилося. Вона весь час погрожує їй, що виживе із цієї квартири. Так, 18 квітня 2023 року від погроз та ображань і принижень, вона змушена була дзвонити в поліцію за номером «102». О 17 год.00 хв. приїхали поліцейські документів ніяких не складали, поговорили з дочкою та поїхали. Не зважаючи на приїзд поліції, 27 квітня 2023 року вона була змушена знову дзвонити в поліцію за номером «102». В той же день інспектором СРПП ВП №1 Бучанського РУП ГУПЦ в Київській області ст. лейтенантом поліції Хотинським П.Є був складений терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА №282838 від 27.04.2023 р. в якому зазначено, що 27.04.2023 р. о 17.00 год. громадянка ОСОБА_2 , вчинила домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 . Згідно термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА №282838 від 27.04.2023 р. до ОСОБА_2 були застосовані заходи термінового припису стосовно кривдника, а саме: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 18.00 год. 27.04.2023 р. та діє до 18.00 год. 07.05.2023 р. Не зважаючи на винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА №282838 від 27.04.2023 р., ОСОБА_2 продовжує насильство в сім`ї психологічного характеру відносно заявника, ОСОБА_1 , а саме: ображає її, висловлюється нецензурною лайкою, штовхає, щипає.

В зв`язку з вище викладеним просила, задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального напису. Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , строком на шість місяців. Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори або контактувати з ОСОБА_1 , через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 16 травня 2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник адвокат Орел Р.В. не з`явилися. Не електронну адресу суду від представника адвоката Орел Р.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі заявника та його представника, також просила задовольнити заяву про видачу обмежувального припису.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник - адвокат Півень К.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність та відмову у видачі обмежувального припису. Просив відмовити у видачі обмежувального напису.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Пунктом 3 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України передбачена можливість батьків дитини у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", подати заяву про видачу обмежувального припису.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону).

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону).

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону, обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (див. пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису, суди мають встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.01.2020 в справі № 754/6995/19.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є матір`ю заінтересованої особи ОСОБА_2 , які на даний час проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 .

27.04.2023 р. відносно ОСОБА_2 застосовано терміновий заборонний припис серія АА № 282838.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки не можливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 є кривдником, в яких формах остання вчиняла відносно своєї матері домашнє насильство, з якою періодичністю вчиняється (вчинялося) домашнє насильство.

Крім того, заявник вказує, що вона декілька разів викликала працівників поліції щодо факту вчинення відносно неї домашнього насильства. Проте, будь-яких даних щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявника матеріали справи не містять.

Заявник вказує, що ОСОБА_2 застосовує до неї психологічне насильство, при цьому, заявником не надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 психологічного або фізичного насильства щодо неї, а самі лише твердження заявника про те, що вона чинить психологічне насильство, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

У суді не доведено ризиків, які можуть настати у разі незастосування стосовно заінтересованої особи обмежувального припису.

Крім того, матеріали справи не містять докази на підставі яких складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 27.04.2023 року, не містять жодного доказу в підтвердження вжиття заходів інспектором поліції задля здійснення перевірки інформації щодо наявності підстав для винесення термінового заборонного припису.

Сам факт конфлікту між заявником та заінтересованою особою не підтверджує факту того, що ОСОБА_2 вчинила щодо своєї матері домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Оскільки ОСОБА_1 не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 постійного домашнього насильства у розумінні Закону, а судом не встановлено випадків домашнього насильства стосовно неї, а також ризиків настання насильства у майбутньому, то у суду відсутні підстави для задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст.ст. 350-1 - 350-6 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.С. Кухленко