Справа № 454/3915/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

за участю секретаря Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокаль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Лучук Тараса Володимировича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із даним позовом до відповідача, свої вимоги мотивує тим, що із додатку «ДІЯ» дізнався, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження від 20.05.2021р. ВП НОМЕР_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса від 06.04.2021р., за реєстровим 36750. Виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору №АG0032600 від 17.04.2019р., укладеного між позивачем та ТОВ «ФК «Дінеро». Зазначає, що від відповідача не отримував жодних листів вимог, в тому числі щодо стягнення заборгованості в безспірному порядку. Згідно виконавчого напису борг складає 14800грн., з яких: 3500грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9800грн. - заборгованість за відсотками та комісією; 1500грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Вказує на те, що нотаріус повинен був при вчинені виконавчого напису перевірити безспірність заборгованості та умови самого кредитного договору. Відповідач представив нотаріусу документи, що вказують на те, що заборгованість не є безспірною і не може вважатися обґрунтованою. Відповідач не надав нотаріусу сам оригінал договору, в тому числі нотаріально посвідченого. Також не було надано нотаріусу виписки по кредитному рахунку, як основного документа, що міг підтвердити суму заборгованості. Наголошує, що жодної вимоги, розрахунку заборгованості та самого виконавчого напису від відповідача він не отримував. В подальшому приватним виконавцем в період з 13.09.2021р. по 07.08.2023р. із позивача з його заробітку було стягнуто 14800грн., які в силу ст. 1212 ЦК України мають бути стягнутими із відповідача.

Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6750 вчинений 06.04.2021р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №АG0032600 від 17.04.2019р. в сумі 14800грн. Стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» в користь позивача 14800грн. безпідставно набутих коштів та понесених судових витрат.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» заперечив щодо задоволення позовних вимог, зазначає, що такі не підлягають до задоволення з огляду на те, що виконавчий напис здійснено відповідно до вимог закону та наявна заборгованість позивача була безспірною в силу представлених нотаріусу документів. Більше того на нотаріусу покладено обов`язок щодо перевірки безспірності боргу. Щодо покликання позивача на ст. 1212 ЦК України в обґрунтування вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів, звертає увагу на те, що набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Станом на даний час кредитний договір не визнаний недійсним, не змінений та не розірваний, отже відсутні підстави для повернення стягнутої з позичальника заборгованості. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив представник позивача - адвокат Пащук А.І. заперечив доводи відповідача, що викладені у відзиві та просив позовні вимоги задовольнити. Щодо заявлених витрат на правничу допомогу просив такі стягнути в розмірі 5000грн.

Крім цього, представником позивача подано клопотання щодо відмови позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.

Представник позивача - адвокат Пащук А.І. в судове засідання не прибув, надав заяву у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не прибув, не повідомив суд про причину своєї неявки.

Третя особа приватний нотаріус Личук Т.В. в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину неявки.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Суд встановив, що 06.04.2021р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Лучук Т.В. за реєстровим №6750 вчинено виконавчий напис щодо стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступника ТОВ «ФК «Дінеро» з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №АG0032600 від 17.04.2019р., строк платежу за яким настав. Стягнення заборгованості проводиться за період 30.09.2019р. по 05.04.2021р. сума заборгованості складає 13300грн. з яких: 3500грн. - прострочена заборгованість; 9800грн. - заборгованість за відсотками та комісією. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату 1500грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 14800грн.

Із копії постанови приватного виконавця Григорчук П.В. від 08.08.2023р. встановлено, що такою закрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №6750 від 06.04.2021р. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 14800грн. у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі.

Із змісту позовної заяви та матеріалів справи встановлено, що заборгованість за спірним виконавчим написом виникла внаслідок укладення кредитного договору №АG0032600 від 17.04.2019р між ТОВ «ФК «Дінеро» з ОСОБА_1 .

Позивач стверджує, що заборгованість яку зазначено за вищевказаним кредитним договором не є безспірною і така не може вважатися обґрунтованою, фактично не визнає таку. Крім цього звертає увагу на відсутність будь яких вимог до нього від відповідача щодо погашення боргу.

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно з п. 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (далі - Порядок).

Статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Саме до таких висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 61-884св17.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99р. (надалі - Перелік документів).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

З огляду на вищевказане, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (постанова у справі № 756/7916/15-ц) суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується із нарахованою йому заборгованістю, стверджує, що не був повідомленим про наявність боргу тощо.

Також суду не надано доказів того, що при здійсненні виконавчого напису нотаріусом було проведено перевірку та встановлено факт безспірності боргу. Крім цього, відповідачем та третьою особою - приватним нотаріусом не було представлено суду докази на підтвердження факту направлення вимоги або повідомлення боржника про наявність заборгованості. Також, у суду відсутні відомості, які б свідчили про відсутність спору щодо заборгованості.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до пункту 3.2 глави 16 Порядку №296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99р. (надалі - Перелік документів).

Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення із відповідача безпідставно набутих 14800грн. за наслідками виконання виконавчого напису нотаріуса, судом встановлено наступне.

На обгрунтування даної вимоги позивач покликається на приписи ст. 1212 ЦК України, згідно частини першої якої, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

В ході розгляду справи встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» як правонаступник ТОВ «ФК «Дінеро» з метою врегулювання правовідносин із позичальником ОСОБА_1 звернулось до приватного нотаріуса за вчиненням ним виконавчого напису, що зокрема передбачено на підставі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат».

Натомість підстава на якій відповідачем набуто кошти позивача в даний час не можу вважатись такою, що відпала, так як рішення суду за вимогою позивача щодо визнання вказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не набрало законної сили.

Відтак, дана вимога щодо стягнення безпідставно набутих коштів є передчасною та задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» необхідно стягнути на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати у виді сплаченого згідно квитанції від 03.09.20923р. судового збору в сумі 1073,60грн.

Щодо витрат на професійну правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно наданого стороною позивача витягу з договору №090101/23 від 01.09.2023р. про надання правової допомоги та додатку до договору, встановлено, що такий укладено між Адвокатським бюро «Артема Пащука» та ОСОБА_1 . Сторонами договору обумовлено плату за надання правничої допомоги (гонорар) 5000грн.

Відповідно до акту виконаних робіт про надання юридичних послуг від 13.09.2023р. та копії квитанції від 13.09.2023р., встановлено, що позивачем сплачено адвокатському бюро 5000грн. за надані послуги.

Так, відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

За змістом ст.137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи, що розгляд справи проводився без участі сторін, об`єм виконаних робіт, клопотання відповідача і викладені у ньому доводи, суд приходить до висновку про доцільність відшкодування позивачу витрат понесених на правничу допомогу в розмірі 3000грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6750 вчинений 06.04.2021р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Лучук Т.В. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №АG0032600 від 17.04.2019р. в сумі 14800грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в користь ОСОБА_1 1073,60грн. судового збору та 3000грн. витрат на правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», місце знаходження - м.Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б.

Третя особа: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Лучук Тарас Володимирович, місце знаходження - м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 12.

Головуючий: Т. В. Струс