КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №757/5736/22-ц
номер провадження №22-ц/824/9683/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Гуль В.В., Слюсар Т.А.

при секретарі Рагушіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року, ухвалене під головуванням судді Печерського районного суду міста Києва Матійчук Г.О.,

у цивільній справі №757/5736/22-ц за позовом ОСОБА_1 до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, за результатами розгляду якого, просив:

визнати незаконною бездіяльність Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, щодо не складання протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 5 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_3 на підставі заяв ОСОБА_1 від 01 листопада 2021 року, 28 грудня 2021 року, 11 січня 2022 року про невиконання ОСОБА_2 розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 04 вересня 2020 року №444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини» та не сформування протоколів та інших матеріалів, що стосуються адміністративного правопорушення в окрему справу і не надіслання справи про адміністративне правопорушення разом із супровідним листом не пізніше ніж через три робочі дні з дати складення протоколу до суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення;

зобов`язати Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію скласти протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі заяв ОСОБА_1 від 01 листопада 2021 року, 28 грудня 2021 року, 11 січня 2022 року про невиконання ОСОБА_2 розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 04 вересня 2020 року №444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини» та сформувати протоколи та інші матеріали, що стосуються адміністративного правопорушення в окрему справу і надіслати справу про адміністративне правопорушення разом із супровідним листом до суду за місцем вчинення правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що 04 вересня 2020 року Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією прийнято розпорядження №444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини», яким вирішено участь ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: з понеділка 8.00 год. до неділі 19.00 год. забирати та повертати дитину за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити черговість участі у вихованні дитини - тиждень через тиждень, починаючи з 07 вересня 2020 року до набрання законної сили рішення суду про визначення місця проживання малолітньої дитини. Однак, ОСОБА_2 не прийшла у визначений розпорядженням час за дитиною, не залишилась з нею, не почала виконувати свої батьківські обов'язки, маючи для цього всі можливості за відсутності будь-яких перешкод. Про невиконання ОСОБА_2 розпорядження та своїх батьківських обов'язків, позивач неодноразово інформував відповідача, зокрема, заявами від 01 листопада, 28 грудня 2021 року та 11 січня 2022 року. Однак, жодних дій з оформлення матеріалів адміністративного правопорушення відповідачем вчинено не було, чим допущено незаконну бездіяльність.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що ОСОБА_2 , яка є матір`ю малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає окремо від нього. Розпорядженням Печерської РДА № 444 від 04 вересня 2020 року, визначено участь ОСОБА_2 у вихованні дитини. Однак, остання не приходить до дитини за місцем проживання батька, посилаючись на невірно вказану у розпорядженні, адресу місця проживання дитини. Проте, навіть коли позивач з дитиною приїздив до м. Києва для зустрічей з ОСОБА_2 , вона все одно не виконувала розпорядження № 444 від 04 вересня 2020 року, не забирала дитину та не проводила з нею у визначений розпорядженням час. Із наявних у матеріалах справи фотографіях та відеозаписах вбачається, що ОСОБА_2 приходить до квартири, де вони зустрічаються, лише з метою здійснення фото, проте ніколи не забирає сина та не залишається з ним. Вважаючи, висновки суду першої інстанції щодо неправильного обраного ним способу захисту, безпідставними. Вказуючи, що у судовому засіданні, яке відбулося 09 серпня 2022 року, суд першої інстанції визнає наявність підстав для розгляду справи по суті, у зв`язку з наявністю спору та порушень прав дитини, однак у рішенні вказує на відсутність порушених прав позивача. Вказана позиція суду пов`язана із тиском та протиправним впливом зі сторони третіх осіб та свідчить про порушення судом норм ЦПК України що стосуються повного та всебічного розгляду справи.

27 червня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Вказуючи, що заяви подані ОСОБА_1 до відповідача, були розглянуті та у їх задоволенні було відмовлено, оскільки підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за невиконання розпорядження, відсутні. Крім того, як вірно зазначає суд першої інстанції, у даній справі, обраний позивачем спосіб захисту, не створить для нього жодних юридичних наслідків. Не складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , не впливає на особисті права позивача.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку.

До початку розгляду справи від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Інших клопотань щодо розгляду справи на адресу Київського апеляційного суду не надходило.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. І а.с. 11).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 лютого 2020 року у справі № 761/19044/19-ц шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано (т. І а.с. 09-10).

Згідно висновку Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 05 травня 2021 року, орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 (т. І а.с. 27).

Відповідно до довідок відділу реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальної громади від 13 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: Чернівецька обл., Сторожинецький р-н., с. Великий Кучурів (т. І а.с. 29, 30).

Згідно довідки Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 02 серпня 2021 року, ОСОБА_1 проживає, але не зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним проживають ОСОБА_4 , 2004 року народження, та ОСОБА_4 , 2011 року народження (т. І а.с. 28).

Розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації №444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини» від 04 вересня 2020 року визначено участь ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:

з понеділка 08 год. 00 хв. до неділі 19 год. 00 хв., забирати та повертати дитину за адресою: АДРЕСА_1 ;

встановити черговість участі у вихованні дитини - ОСОБА_2 - тиждень через тиждень, починаючи з 07 вересня 2020 року до набрання законної сили рішення суду про визначення місця проживання малолітньої дитини (т. І а.с. 39).

Також, з матеріалів справи вбачається, що 01 листопада, 28 грудня 2021 року, 11 та 24 січня, 07 та 21 лютого 2022 року, ОСОБА_1 звертався до Печерської районної у м. Києві державної адміністрації із заявами про невиконання ОСОБА_2 розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 04 вересня 2020 року №444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини» (т. І а.с. 32, 35, 37, 59, 61, 64).

Листами за підписом заступника голови Печерської районної у м. Києві державної адміністрації Невмержицького А. було повідомлено про розгляд заяв ОСОБА_1 про невиконання ОСОБА_2 розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 04 вересня 2020 року №444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини». Вказано, що підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за невиконання розпорядження - не встановлено (т. І а.с. 66-68).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в рамках досліджуваних правовідносин не приймалось будь-яких рішень, які б впливали на права та інтереси позивача. Позивач неодноразово звертався до Печерської районної міста Києва державної адміністрації як органу опіки та піклування із заявами щодо можливого невиконання ОСОБА_2 розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 04 вересня 2020 року №444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини». Разом з тим, вказані заяви були розглянуті та враховуючи відсутність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за невиконання вказаного розпорядження, у їх задоволенні було відмовлено.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо не складання протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 5 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_3 на підставі його заяв від 01 листопада, 28 грудня 2021 року та 11 січня 2022 року про невиконання ОСОБА_2 розпорядження №444 від 04 вересня 2020 року; не сформування протоколів та інших матеріалів, що стосуються адміністративного правопорушення в окрему справу; не надіслання справи про адміністративне правопорушення разом із супровідним листом до суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення, та зобов`язати відповідача здійснити дії щодо складення таких протоколів, сформувати протоколи та інші матеріали, що стосуються адміністративного правопорушення в окрему справу і надіслати справу про адміністративне правопорушення разом із супровідним листом до суду за місцем вчинення правопорушення.

Як на підставу для задоволення позовних вимог посилався на невиконання ОСОБА_3 розпорядження №444 від 04 вересня 2020 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 184 КУпАП невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини тягне за собою накладення штрафу від ста до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 255 КУпАП встановлено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в ст.ст. 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати органи опіки та піклування (ч.ч. 5-6 ст. 184, ст. 18850).

Відповідно до Інструкції з оформлення посадовими особами органів опіки та піклування матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 06 серпня 2019 року № 1201, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 серпня 2019 року за № 976/33947, протоколи складають посадові особи із числа працівників служби у справах дітей і посадові особи органу опіки та піклування, яким згідно з рішенням відповідного органу опіки та піклування надано повноваження на їх складання (далі - уповноважена посадова особа).

Уповноважена посадова особа складає протокол у разі: невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, у тому числі вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення; невиконання законних вимог посадових (службових) осіб органу опіки та піклування; недопущення тим із батьків або тим з інших членів родини, з яким проживає дитина, або особою, яка проживає з таким із батьків (дитиною), посадових (службових) осіб органу опіки та піклування до обстеження умов проживання дитини; створення перешкод посадовим (службовим) особам органу опіки та піклування при здійсненні інших покладених на них законом повноважень.

Зазначені адміністративні правопорушення можуть бути виявлені під час виконання посадовими особами органу опіки та піклування своїх посадових (службових) обов`язків та за результатами розгляду звернень фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до Печерської районної міста Києва державної адміністрації, як органу опіки та піклування, із заявами щодо невиконання ОСОБА_2 розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 04 вересня 2020 року №444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини».

В ході розгляду заяв позивача, Печерською районною міста Києва державною адміністрацією, як органом опіки та піклування, не встановлено у діях ОСОБА_2 будь-яких порушень, які б полягали у невиконанні розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 04 вересня 2020 року №444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини», про що було повідомлено позивача.

Надані позивачем до суду фотографії та відеозапис не можуть бути безумовними доказами на підтвердження невиконання ОСОБА_2 розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 04 вересня 2020 року №444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини».

З огляду на наведене, у органу опіки та піклування були відсутні підстави для складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 184 КУпАП, що належить до повноважень останнього.

Слід також зазначити, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач не надав доказів на підтвердження невиконання ОСОБА_2 зазначеного розпорядження, незважаючи на те, що виходячи з вимог ст. 81 ЦПК України, є його обов`язком.

Натомість, як вбачається із письмових пояснень наданих до суду першої інстанції службою у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, зазначене розпорядження неодноразово не виконувалося саме позивачем, у зв`язку з чим, відносно нього тричі було складено протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП.

Зазначені обставини позивачем не спростовано.

З урахуванням того, що Службою у справах дітей не встановлено в діях ОСОБА_2 будь-яких порушень, які б полягали у невиконанні розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 04 вересня 2020 року №444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини», та доказів на підтвердження наявності таких порушень, матеріали справи не містять, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З наведеного слідує, що право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права позивача, яке має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Однак, позивачем не вказано, які саме права, свободи або охоронювані інтереси скаржника були порушені, та як на них впливає факт не складення відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. ч. 5 ст. 184 КУпАП.

З огляду на наведене, слід погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що не складення протоколу відносно ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 184 КУпАП, не порушує права позивача, оскільки не породжує, не змінює та не припиняє його права і обов`язки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування на підставі доводів викладених у апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 372, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2023 року.

Суддя - доповідач:

Судді: