Справа № 932/1033/23
Провадження № 2/932/238/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі -Рибалці В.І.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Тиховліс В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява, у якій позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованість, за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 у розмірі 1100,32 доларів США за кредитним договором №2008-018 від 13.03.2008, яка складається з 3% річних від простроченої суми, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що 13.03.2008 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2008-018, відповідно до умов якого остання отримала в кредит кошти у сумі 13500,00 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі визначеному договором та з кінцевим строком повернення до 13.03.2023.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за договором №2008-018, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було укладено договори поруки.

З огляду на те, що ОСОБА_2 допустила неналежне виконання зобов`язань за договором №2008-018, що виразилося у не поверненні кредиту в строки та порядку визначеному вказаним договором, позивач, керуючись приписами ст.625 ЦК України, вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

Відповідачем ОСОБА_2 було надано відзив на позовну заяву, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Так, відповідачем ОСОБА_2 зазначено про те, що рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.01.2019, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.01.2020, АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у стягненні з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №2008-018 від 13.03.2008, у зв`язку зі спливом строку позовної давності. З огляду на те, що судами у вищезазначеній справі було відмовлено у стягненні заборгованості за кредитом, то наразі відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій передбачених ст.625 ЦК України, оскільки нарахування таких може мати місце лише на прострочену суму, в стягненні якої було відмовлено. Також заявлено про застосування строку позовної давності.

Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було надано відповідь на відзив, в якому з посиланням на постанови ВС/КЦС, зазначено, що нарахування штрафних санкцій передбачених ст.625 ЦК України може відбуватись за увесь час прострочення з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Відповідачем ОСОБА_2 надано заперечення на відповідь на відзив у яких зазначено, що питання аналогічного змісту було предметом дослідження у справі №904/6892/17 за результатами розгляду якої ВС/КЦС винесло постанову від 17.11.2020 про відмову у стягненні 3% річних у зв`язку із відмовою у стягненні основної суми заборгованості. Також вказано на те, що пред`явлення вимоги про стягнення 3% річних без вимоги про стягнення основної суми заборгованості є підставою для відмови у позові.

Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» надано письмові пояснення в яких зазначено, що відсутність підстав для застосування строку позовної давності, а також наведено аргументи на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.03.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечував щодо заявлених позовних вимог та надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві.

Інші відповідача, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, про причини не явки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, за необхідне, зазначити наступне.

Відповідно до копії кредитного договору №2008-018 від 13.03.2008 між ВАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , остання отримала у кредит кошти у сумі 13500,00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі встановленому договором та з кінцевим строком повернення до 13.03.2023.

Також п.6.7. вказаного договору встановлено, що строк позовної давності за вимогами щодо стягнення кредиту, відсотків, винагороди, штрафу та пені становить 5 років.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору №2008-018 від 13.03.2008, між ВАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , 13.03.2008, було укладено договір поруки №2008/018, за яким останній поручився, відповідати як солідарний боржник, у разі порушення ОСОБА_2 взятого на себе зобов`язання.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору №2008-018 від 13.03.2008, між ВАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 , 13.03.2008, було укладено договір поруки №2008/018-1, за яким остання поручилася, відповідати як солідарний боржник, у разі порушення ОСОБА_2 взятого на себе зобов`язання.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору №2008-018 від 13.03.2008, між ВАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 , 13.03.2008, було укладено договір поруки №2008/018-2, за яким остання поручилася, відповідати як солідарний боржник, у разі порушення ОСОБА_2 взятого на себе зобов`язання.

До позовної заяви надано розрахунок заборгованості 3% річних, сума якої, за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 становить 1 100,32 доларів США та яка нарахована на суму заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 12 214,66 доларів США, яка виникла за період з 23.02.2019 до 23.02.2022.

Відповідно до копії рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.01.2019, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.01.2020 (справа №208/1195/14), позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2008-018, залишено без задоволення. Так, у вказаному рішенні суду першої інстанції зазначено про відмову у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Також, з рішення суду вбачається, що банком під час розгляду справи №208/1195/14 не ставилося вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредита, а лише за відсотками та пенею.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості.

Так, відповідно до ч.2 вказаної норми, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В той же час відповідно до правового висновку ВС/КЦС викладеного у постанові від 23.11.2022 прийнятого за результатами розгляду справи №285/3536/20, приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовної давності, а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.

Також норма ст.625 ЦК України, за вимогою кредитора, підлягає застосуванню у разі наявності судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, оскільки його наявність не припиняє правовідносин сторін цього договору (зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Тобто, з вищезазначеного вбачається, що для стягнення сум нарахованих у відповідності до ст.625 ЦК України є необхідним, у разі відсутності відповідного рішення суду, встановлення наявності простроченого грошового зобов`язання, що можливо лише за умови пред`явлення одночасної вимоги про стягнення суми, на яку здійснюється нарахування та таких нарахувань.

З огляду на те, що позивачем нараховано 3% річних за механізмом встановленим ст.625 ЦК України на заборгованість за тілом кредиту, без пред`явлення вимоги про стягнення такої суми (заборгованості за тілом кредиту), заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Виходячи з того, що заявлені вимоги є не обґрунтованими, строк позовної давності не може бути застосовано (постанова ВП/ВС від 04.12.2018 прийнята за результатами розгляду справи №910/18560/16).

Між іншим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що судове рішення про стягнення заборгованості за тілом кредиту, яка виникла у зв`язку з невиконанням кредитного договору №2008-018 від 13.03.2008, відсутнє.

Крім того, суд зазначає, що пред`явлення вимоги про стягнення сум нарахованих в порядку ст.625 ЦК України, без вирішення питання про законність нарахованої заборгованості за основним зобов`язанням, позбавляє суд можливості визначитись з обсягом відповідальності поручителів.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 29.09.2023 року.

Суддя В.В. Куцевол

26 вересня 2023 року